РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.02.2021Справа № 910/18287/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Васильченко Т.В. за участю секретаря судового засідання Анастасової К.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні матеріали справи №910/18287/20

За позовом Фонду соціального страхування України

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український виробничо-будівельний альянс «Центр»

про стягнення 7625,79 грн та розірвання договору виконання проектних робіт №13-78-20 від 17.04.2020

Представники учасників справи:

від позивача: Левшунов Д.С.;

від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фонд соціального страхування України (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український виробничо-будівельний альянс «Центр» (далі - відповідач) про стягнення 7625,79 грн неустойки та розірвання договору виконання проектних робіт №13-78-20 від 17.04.2020.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань не передав у встановлений договором №13-78-20 про виконання проектних робіт від 17.04.2020 строк виконані роботи у відповідності з п. 4.3 договору, у зв`язку з чим позивачем заявлено вимогу про стягнення неустойки в розмірі 7625,79 грн за період з 19.05.2020 по 12.11.2020 та розірвання договору у відповідності до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.12.2020 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі №910/18287/20, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання у справі на 19.01.2021.

В судовому засіданні 19.01.2021 суд, у відповідності до частини 4,5 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про відкладення розгляду справи на 09.02.2021.

В судовому засіданні 09.02.2021 у відповідності до статті 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 16.02.2021.

В судовому засіданні 16.02.2021 представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив задовольнити.

В свою чергу, відповідач в судові засідання не з`являвся, хоча про час, місце та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, з відмітками про отримання.

Приписами пункту 3 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд даної справи і не повідомив суду про причини неявки, суд на місці постановив розгляд справи проводити за його відсутності.

Разом з цим суд зазначає, що у відповідності до вимог Господарського процесуального кодексу України, відповідачу був встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву протягом 16-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Втім відповідач, у визначений законом строк, не подав ні відзиву на позовну заяву, ні клопотання про продовження строку на його подання.

Приписами ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у встановлений строк не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 16.02.2021 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

17.04.2020 між позивачем (далі - замовник) та відповідачем (далі - виконавець) було укладено договір № 13-78-20 на виконання проектних робіт (далі - договір) за умовами пункту 1.1 якого замовник доручає та зобов`язується прийняти й оплатити, а виконавець приймає на себе зобов`язання в порядку і на умовах, передбачених цим договором, виконати роботи з розробки проектної документації систем протипожежного захисту (інженерного проектування ДК: 021:2015-71320000-7), а саме: системи пожежної сигналізації; системи оповіщення про пожежу та управління евакуюванням людей; автоматичної системи аерозольного пожежогасіння паркінгу.

Відповідно до п. 2.1 договору виконавець зобов`язаний розпочати виконання робіт протягом 2 (двох) календарних днів після підпису договору обома сторонами та передачі завдання на проектування.

Строк виконання робіт: 30 (тридцять) календарних днів (п. 2.2 договору).

Пунктом 3.1 договору узгоджено, що загальна вартість договору становить 98000,00 грн у т.ч. ПДВ 20% - 16 333,33 грн відповідно до Протоколу погодження договірної ціни (Додаток №1).

Згідно з п. 3.4 договору замовник перераховує оплату за виконані роботи у безготівковій формі на розрахунковий рахунок виконавця на підставі Актів виконаних робіт впродовж 10 (десяти) календарних днів.

Відповідно до п. 4.3 договору після закінчення робіт виконавець подає замовнику акт приймання-передачі виконаних робіт (далі - Акт) та проектну документацію у чотирьох паперових примірниках.

У пункті 5.1 договору сторони визначили зобов`язання виконавця.

Так, за змістом п. 5.1.1 та п. 5.1.2 виконавець зобов`язується своєчасно виконати всі роботи, передбачені цим договором, та передати замовнику проектну документацію в порядку, в обсязі та на умовах, визначених цим договором.

Згідно з п. 6.4 договору за невиконання умов договору виконавець виплачує замовнику неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

За умовою п. 8.2 зміни до договору можуть бути внесені за взаємною згодою сторін, що оформлюється додатковою угодою до цього договору.

Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2020 р., але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.

У Протоколі погодження договірної ціни, що є додатком № 1 до договору, сторони дійшли згоди щодо вартості робіт з розробки проектної документації систем протипожежного захисту, а саме: системи пожежної сигналізації; системи оповіщення про пожежу та управління евакуюванням людей; автоматичної системи аерозольного пожежогасіння паркінгу, стадії проектування робочий проект "РП" на об`єкті: "Адміністративна будівля "Фонду соціального страхування України" за адресою: м. Київ, вул. Боричів Тік, 28, 30".

Загальна вартість робіт за договором становить 98000,00 грн з ПДВ 20% - 16333,33 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач листом від 29.04.2020 № 1163-13-1 звернувся до відповідача з пропозицією про розірвання договору шляхом укладення додаткової угоди у зв`язку з його недійсністю внаслідок невідповідності вимогам чинного законодавства.

Відповідач листом від 06.05.2020 № 28 повідомив позивача про те, що спірний договір не суперечить чинному законодавству, спрямований на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, є укладеним та реальним. Також повідомив, що роботи вже розпочаті та ведуться відповідно до умов договору.

В подальшому, посилаючись на те, що строк виконання робіт становив тридцять календарних днів та минув 19 травня 2020 року і виконавцем не було виконано умови договору та не надано проектної документації, а сторони не підписували акт приймання-передачі виконаних робіт, позивач повторно звернувся до відповідача з вимогою розірвати договір, надіславши додаткову угоду про розірвання договору.

Втім, відповідач на вказаний лист позивача відповіді не надав, додаткову угоду про розірвання договору не підписав, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом про розірвання договору на підставі ст. 651 ЦК України та стягнення неустойки за не виконання виконавцем своїх зобов`язань на підставі п. 6.4 договору.

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статей 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання, в силу вимог статей 526, 525 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься і у ст. 193 Господарського кодексу України.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт, а відповідно до статті 887 Цивільного кодексу України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 890 ЦК України встановлено, що підрядник, зокрема, зобов`язаний виконувати роботи відповідно до вихідних даних для проведення проектування та згідно з договором, передати замовникові готову проектно-кошторисну документацію та результати пошукових робіт.

Положенням ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 2.2 договору визначено, що строк виконання робіт 30 (тридцять) календарних днів.

При цьому, умовами п. 2.1 договору сторони узгодили, що виконавець зобов`язаний розпочати виконання робіт протягом 2 (двох) календарних днів після підпису договору обома сторонами та передачі завдання на проектування.

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та змісту пунктів 2.1, 2.2 договору, строк виконання відповідачем робіт за договором має настати після спливу 30-ти денного строку, з моменту передачі йому замовником завдання на проектування.

Позивач не надав суду будь-які докази на підтвердження передачі відповідачу завдання на проектування.

В той же час, відповідач у своєму листі від 06.05.2020 №28 повідомив позивача про те, що роботи вже розпочаті та ведуться відповідно до умов договору, таким чином підтвердивши отримання від замовника завдання на проектування.

За таких обставин, суд доходить висновку, що саме з дати листа від 06.05.2020 №28 належить відраховувати 30-деннний строк виконання відповідачем зобов`язання щодо робіт з розробки проектної документації та передачі результатів цих робіт (проектної документації у чотирьох паперових примірниках) замовнику за актом приймання-передачі виконаних робіт, оскільки будь-яких інших доказів щодо дати передачі завдання на проектування позивачем відповідачу суду надано не було. Отже, строк виконання зобов`язань відповідача з передачі результатів виконаних робіт за договором настав 04.06.2020.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України (ЦК України) порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки. Приписами ст. 230 ГК України також встановлено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, він зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

Пунктом 6.4 договору сторони узгодили, що за невиконання умов договору виконавець виплачує замовнику неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

Відтак, оскільки відповідач допустив прострочення виконання робіт, на підставі наведених вище норм чинного законодавства та пункту 6.4 договору, позивачем нараховано пеню у загальному розмірі 7625,79 грн у період з 19.05.2020 по 12.11.2020.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині, з урахуванням висновків суду щодо дати виникнення зобов`язання у відповідача з передачі результатів виконаних робіт за договором.

Таким чином, за висновком суду, обґрунтованими є позовні вимоги в частині стягнення пені в сумі 5248,09 грн в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості робіт, з яких допущено прострочення виконання, за кожен день прострочення, а саме за період з 05.06.2020 по 12.11.2020 (98000,00 грн х 16 (подвійна облікова ставка НБУ з 05.06.2020 по 11.06.2020)/366/100х7 = 299,89 та 98000,00 грн х 12 (подвійна облікова ставка НБУ з 12.06.2020 по 12.11.2020)/366/100х154 = 4948,20), в іншій частині цих вимог належить відмовити.

При цьому, оскільки відповідачем не виконано взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного виконання робіт, позивачем заявлено вимогу про розірвання договору №13-78-20 про виконання проектних робіт від 17.04.2020.

Згідно із частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Відповідно до частини 1, 4 статті 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Статтею 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Частина 1 статті 631 ЦК України врегульовує, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

За змістом зазначених норм розірвано може бути лише чинний (такий, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення) договір. Тобто, розірвати можна лише договір, який діє (строк/термін дії якого не закінчився).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.08.2018 у справі №910/7981/17, від 18.11.2019 у справі №910/16750/18, від 12.05.2020 у справі №911/991/19.

Як зазначалось, пунктом 9.1 договору передбачено, що він набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2020.

Позивач звернувся з даним позовом до суду 18.11.2020, що вбачається зі штемпелю поштового відправлення на конверті, в якому надійшов позов до суду, тобто до закінчення строку дії договору, однак на час судового розгляду справи строк дії договору вже закінчився, що в своїй сукупності зумовлює собою закриття провадження у справі, а не відмову в позові.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття рішення у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Предмет спору - це об`єкт спірних правовідносин, щодо якого виник спір між позивачем і відповідачем. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

В даному випадку, предметом спору, окрім стягнення пені, є й розірвання договору у зв`язку з порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо виконання робіт.

Відсутність предмета спору, а саме припинення дії спірного договору під час розгляду справи означає відсутність спірного матеріального правовідношення між сторонами.

При цьому, за наявності підстав для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору обґрунтованість позову не досліджується.

Разом з цим, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до частини 3 статті 231 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення пеню, як і не скористався своїм правом на подання відзиву.

Приймаючи до уваги все вищевикладене в сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення пені, у зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань по виконанню робіт та закриття провадження в частині позовних вимог про розірвання договору у зв`язку з закінченням строку дії спірного договору під час розгляду справи.

Згідно з пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76-80, 129, 178, 202, 231, 232, 236-242, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження в частині позовних вимог Фонду соціального страхування України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український виробничо-будівельний альянс «Центр» про розірвання договору виконання проектних робіт №13-78-20 від 17.04.2020.

2. В іншій частині позовні вимоги Фонду соціального страхування України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український виробничо-будівельний альянс «Центр» про стягнення 7625,79 грн задовольнити частково.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Український виробничо-будівельний альянс «Центр» (02140, м. Київ, вул. Вишняківська, буд. 13, офіс 1 ідентифікаційний код 34280208) на користь Фонду соціального страхування України (04070, м. Київ, вул. Боричів Тік, буд. 28; ідентифікаційний код 40210180) неустойку в сумі 5248 (п`ять тисяч двісті сорок вісім) грн 09 коп., судовий збір у розмірі 1384 (одна тисяча триста вісімдесят чотири) грн 66 коп.

4. В решті позовних вимог відмовити.

5. Видати наказ позивачу після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 19.02.2021.

Суддя Т.В. Васильченко