ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2021 року, м. Херсон, справа № 923/1079/20

Господарський суд Херсонської області у складі судді Соловйова К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Державного підприємства "Стивідорна компанія "Ольвія", м. Миколаїв,

до: Державного підприємства "Скадовський морський торговельний порт", м. Скадовськ Херсонської області

про стягнення 523360,65грн

за участю секретаря судового засідання Рудченко І.О.,

представників:

від позивача: Красюк О.О., уповн. особа, адвокат, довіреність № 01-9/27-36 від 29.12.2020;

від відповідача: не прибув

у с т а н о в и в:

Позиція та докази позивача

Правовими підставами позову Державного підприємства "Стивідорна компанія "Ольвія" (позивач) з спрямованими до Державного підприємства "Скадовський морський торговельний порт" (відповідач) вимогами про стягнення 523360,65грн, з яких 500000грн основна заборгованість, 18688,52грн пеня, 4672,13грн річні (3%), вказано ст.ст.530, 610, 611, 629, 1049, 1050 Цивільного кодексу України, а в якості обставин, якими обґрунтовано позовні вимоги зазначено про невиконанням відповідачем зобов`язань за укладеним між цими підприємствами договором від 09.09.2014 позики (поворотної безвідсоткової фінансової допомоги), а саме про неповернення відповідачем позивачеві суми позики у встановлений договором строк.

На підтвердження вказаних у позовній заяві обставин, якими обґрунтовано позов, у позовній заяві зазначено та подано разом з нею: договір позики (поворотної безвідсоткової фінансової допомоги) № 280В-2014 від 09.09.2014, з додатковими угодами; платіжне доручення № 3937 від 19.09.2014; акт звіряння взаєморозрахунків за січень-жовтень 2019; адресована відповідачеві претензія від 14.09.2020 №01-2/1573 позивача, з доказами її вручення відповідачу.

Позиція та докази відповідача

Всі ухвали суду у справі, а саме, від 28.10.2020 про відкриття провадження у справі та призначення підготовчого засідання, від 30.11.2020 та 23.12.2020 про призначення наступних підготовчих засідань, від 20.01.2021 про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 24.02.2021 о 10-30год було надіслано рекомендованими листами, з повідомленням, за вказаною у позовній заяві адресою відповідача, які отримано ним згідно з відмітками у поштових повідомленнях 30.10.2020, 04.12.2020, 05.01.2021 та 29.01.2021, відповідно. За таких обставин відповідач є належним чином повідомленим судом про вказаний заявлений до відповідача позов та його судовий розгляд. Відповідач не проявив свого відношення до заявленого до нього позову: заяв по суті справи та клопотань процесуального характеру не подав, свого представника в жодне судове засідання по справі не направив.

Процесуальні дії та рішення суду

Ухвалою суду від 28.10.2020 відкрите провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначене на 26.11.2020 підготовче засідання у справі, встановлено сторонам строки для надання до суду заяв по суті справи, зокрема, 17.11.2020 відповідачу для надання відзиву на позов.

Ухвалою від 30.11.2020 підготовче засідання призначено на 23.12.2020, а ухвалою від 23.12.2020 задоволено клопотання позивача про відкладення підготовчого засідання (а.с.47-49), у зв`язку з чим, продовжено строк підготовчого провадження у справі по 20.01.2021, та призначене підготовче засідання на 20.01.2021.

Ухвалою суду від 20.01.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті 24.02.2020 о 10-30 год. у судовому засіданні.

Безпосередньо, підготовче провадження у справі проведене 20.01.2021, а розгляд справи по суті 24.02.2021.

Позивачем дотримано вимоги ч.2 ст.80 Господарського процесуального кодексу України, щодо подання доказів разом з поданням позовної заяви, а тому письмові докази, які подано разом з позовною заявою прийнято судом до розгляду.

Після завершення розгляду справи в судовому засіданні 24.02.2021 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Обставини, які встановлено судом

Державне підприємство "Спеціалізований морський порт "Октябрьск" (ідентифікаційний код юридичної особи 19290012), як позикодавець, та Державне підприємство "Скадовський морський торговельний порт" (надалі - відповідач), як позичальник, уклали 09.09.2014 між собою договір № 280В-2014 позики (поворотної безвідсоткової фінансової допомоги), за яким позикодавець зобов`язався надати протягом вересня 2014 року позичальнику 500000,00грн позики (поворотної безвідсоткової фінансової допомоги), шляхом перерахування суми позики (допомоги) на розрахунковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався повернути вказану суму позики (допомоги) позикодавцеві в строк до 30.06.2015.

Згідно з п.5.1. договору даний договір вступає в силу з моменту надання позикодавцем суми позики (допомоги) позичальнику та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, а за п.7.1. договору у випадку порушення своїх зобов`язань по договору сторони несуть відповідальність, визначену договором та діючим законодавством України. Згідно з п.7.4. договору у випадку порушення строків повернення отриманої позики позичальник виплачує позикодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочки платежів від суми простроченого платежу.

Платіжним дорученням від 19.09.2014 № 3937 грошові кошти в розмірі суми позики (допомоги) 500000,00грн було перераховано на розрахунковий рахунок відповідача.

В подальшому Державне підприємство "Спеціалізований морський порт "Октябрьск" було перейменоване у Державне підприємство "Стивідорна компанія "Ольвія" (ідентифікаційний код юридичної особи 19290012) (надалі - позивач) (статут позивача (а.с.10)), а строки повернення позики неодноразово змінювалися, внаслідок підписання додаткових угод № 1 від 21.05.2015, № 2 від 25.10.2016 та № 4 від 27.06.2018 до цього договору позики, за останньою з яких встановлений строк повернення позики 30.06.2020.

У зв`язку з неповерненням відповідачем позики станом на 14.09.2020 позивач надіслав відповідачу претензію від 14.09.2020 № 01-2/1573 з вимогою щодо сплати 515573,77грн заборгованості за позикою, з урахуванням 12459,02грн пені та 3114,75грн річних (3%), протягом 10-ти банківських днів по отриманні претензії. Відповідач вказану претензію отримав 16.09.2020, проте вимоги позивача за цією претензією не задовольнив, а також не надав будь-яких заперечень чи іншої відповіді на претензію.

У зв`язку з неповерненням відповідачем позивачеві 500000,00грн позики (допомоги) за станом на 22.10.2020 позивач нарахував відповідачу 4672,13грн річних (3%) та 18688,52грн пені (розрахунок за текстом позовної заяви (а.с.2)).

Правові норми, що підлягають застосуванню

1.1. Щодо підстав виникнення та загального порядку виконання господарських зобов`язань

Відповідно до ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінськогосподарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону та договору. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

За ч.2 ст.193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч.7 ст.193 Господарського кодексу України одностороння відмова від виконання умов договору не допускається.

Відповідно до ч.1 ст.203 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

1.2. Щодо договору позики

Відповідно до ч.1 ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

1.3. Щодо наслідків невиконання та неналежного виконання грошових зобов`язань

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також річні (3%) від простроченої суми, якщо інший розмір річних не встановлено договором.

Відповідно до ч.2 ст.193 Господарського кодексу України порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. За ч.1 ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором, а за ч.1 та ч.2 ст.217 Господарського кодексу України такими санкціями є заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки, серед яких - застосування штрафних санкцій.

Відповідно до ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, при цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.4 та ч.6 ст.231 Господарського кодексу України у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором, при цьому, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Оцінка судом встановлених обставин, з урахуванням положень правових норм, що підлягають застосуванню при вирішенні спору

1. Щодо виконання сторонами своїх зобов`язань за договором позики

Наявність укладеного між сторонами справи договору № 280В-2014 від 09.09.2014 позики (поворотної безвідсоткової фінансової допомоги) свідчить на користь виникнення між ними майново-господарських зобов`язань, в силу яких, як-то встановлено приписами ст.ст.173-175 Господарського кодексу України, одна сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони, а інша управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Позивач виконав обов`язок, який встановлено для нього положеннями договору (п.1.1., п.2.1.-п.2.2.) та нормою закону (ч.1 ст.1046 Цивільного кодексу України), як для позикодавця, передавши відповідачеві (позичальникові) грошові кошти в узгодженому між позивачем та відповідачем за договором розмірі та в обумовлений договором строк, що підтверджено платіжним дорученням № 3937 від 19.09.2014, з урахуванням письмових пояснень АТ "Юнекс Банк" № 06-3578 від 04.11.2020 (а.с.21, 40).

Проте, відповідач не виконав обов`язок, який встановлено для нього положеннями договору (п.1.1., п.4.1.) та нормою закону (ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України), як для позичальника, щодо повернення суми позики позивачеві на умовах укладеного між ними договору, а саме, у строк, який встановлено договором. Докази іншого у справі відсутні.

Дотепер відповідач не повернув позивачеві ані повністю, ані частково 500000,00грн позики (допомоги), яку відповідач отримав на підставі договору №280В-2014 від 09.09.2014 позики (поворотної безвідсоткової фінансової допомоги).

2. Щодо нарахування річних та пені

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо іншій розмір процентів річних не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій, а є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування коштами, належними до сплати кредиторові.

Неустойка (зокрема, пеня) має безпосередню мету стимулювати боржника до виконання зобов`язання; за допомогою неустойки забезпечуються права кредитора шляхом створення таких умов, що підвищують рівень вірогідності виконання зобов`язання; неустойка стягується по факту невиконання чи неналежного виконання зобов`язання боржником, трансформуючись у такий спосіб у міру цивільно-правової відповідальності.

Розрахунки заявлених до стягнення з відповідача 4672,13річних (3%) та 18688,52грн пені судом перевірено та встановлено, що ці розрахунки не містять арифметичних помилок. При цьому, розрахунок 4672,13грн річних виконаний у відповідності до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, а розрахунок 18688,52грн пені відповідає положенням п.7.4 договору позики № 280В-2014 від 09.09.2014, ст.230 та ч.4,ч.6 ст.231 Господарського кодексу України, а також, ці розрахунки відповідають фактичним встановленим судом обставинам господарських взаємовідносин позивача та відповідача за вказаним договором № 280В-2014 від 09.09.2014. Відповідач не надав контррозрахунків вказаних 4672,13грн річних (3%) та 18688,52грн пені, а також доказів їхньої сплати, повністю або частково.

Висновки суду

За вказаних встановлених судом фактичних обставин та на підставі наведених правових норм, у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх договірних зобов`язань перед позивачем за укладеним 09.09.2014 між ними договором позики № 280В-2014, в частині повернення позивачеві суми позики в строк до 30.06.2020, позовні вимоги щодо стягнення 500000,00грн основного боргу (суми позики, яку не повернуто у належний строк), 4672,13грн річних (3%) та 18688,52грн пені підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат

Судовими витратами у справі є витрати позивача на сплату судового збору за подання позовної заяви за платіжним дорученням від 20.10.2020 № 6320 у сумі 7850,41грн, які відповідно до положень п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, а саме "у спорах, що виникають при виконанні договорів, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог" підлягають стягненню з відповідача, у зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.238, 240 Господарського процесуального кодексу України суд,

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства "Скадовський морський торговельний порт" (місцезнаходження: 75700, Херсонська обл., м. Скадовськ, вул. Мангубінська, буд.2; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 01125703) на користь Державного підприємства "Стивідорна компанія "Ольвія" (місцезнаходження: 54052, Миколаївська обл., м. Миколаїв, Корабельний р-н, а/с 170; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 19290012) 500000,00грн заборгованості за позикою (поворотною безвідсотковою фінансовою допомогою), 18688,52грн пені, 4672,13грн річних (3%) та 7850,41грн компенсації по сплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 25.02.2021.

Суддя К.В. Соловйов