ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 року Справа № 902/1056/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Павлюк І.Ю. , суддя Тимошенко О.М.

без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю - підприємство "Авіс" на рішення Господарського суду Вінницької області, ухвалене 10.11.2020, повне рішення складено 20.11.2020, у справі № 902/1056/19

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Технології гідроочищення", м.Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю - підприємство "Авіс", м.Вінниця

про стягнення 43852,4 грн заборгованості згідно договору про надання послуг

В грудні 2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «Технології гідроочищення» звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю-підприємство «Авіс» про стягнення 43 852,40 грн заборгованості, з яких: 40 044,34 грн - основний борг; 3 515,13 грн - пеня та 292,93 грн - 3 % річних.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов Договору № 204 від 25.07.2019 в частині оплати наданих послуг /т. 1 а.с. 3-6/.

У відзиві на позовну заяву Товариство з обмеженою відповідальністю-підприємство «Авіс», заперечуючи проти задоволення заявлених вимог, акцентувало увагу на тому, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Технології гідроочищення» надало передбачені Договором послуги на суму, що в ньому визначена, а саме - на 25 049,26 грн, у тому числі ПДВ 4 174,88 грн, однак акт виконаних робіт (наданих послуг) відповідач не отримував, а тому у нього не було підстав для здійснення оплати (виконання обов`язку).

Окрім цього, відповідач зазначає, що не надавши ТОВ «Авіс» ні акту здачі-прийняття наданих послуг, передбаченого Договором, ні акту приймання-виконаних будівельних робіт (форма №КБ-2в) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт (форма №КБ-3), на які посилався позивач у вимозі, останній як додаток до позовної заяви надав копію акту надання послуг № 88 від 07.08.2019 на суму 40 044,34 грн, як документ, що був підписаний сторонами Договору і який є, на думку позивача, підставою для стягнення коштів.

Проте, як вбачається із вищезазначеного документу від імені відповідача (Замовника) його, нібито, підписали Генеральний директор ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Однак, підпис, який міститься на вищезазначеному документі не належить Генеральному директору відповідача ОСОБА_1. На підтвердження даного факту в матеріалах справи міститься сам Договір, що був підписаний безпосередньо Генеральним директором ОСОБА_1, а також відповідач надає суду копію паспорту ОСОБА_1 й Витяг з наказу, які містять зразок підпису ОСОБА_1 і який не відповідає тому підпису який стоїть у наданому позивачем Акті №88 від 07.08.2019 /т.1 а.с. 36-41/.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 03.03.2020 у справі № 902/1056/19 призначено комплексну судову експертизу (почеркознавчу та технічну експертизи). Проведення експертизи доручено Вінницькому науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України /т.1 а.с. 118-123/.

16.07.2020 на адресу Господарського суду Вінницької області від Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надійшов висновок експерта № 105 від 30.06.2020 за результатами проведення комплексної судової почеркознавчої експертизи та судової технічної експертизи /т.2 а.с. 46-55/.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 10.11.2020 у справі № 902/1056/19, позов задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю-підприємства «Авіс» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Технології гідроочищення» 40 044,34 грн основної суми боргу; 3 076,28 грн пені; 286,34 грн 3% річних; 1 901,49 грн відшкодування витрат зі сплати судового збору та 1 670,54 грн витрат за проведення технічного дослідження документу.

В частині стягнення 438,85 грн пені та 6,59 грн 3 % річних відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду обґрунтовано тим, що досліджуваними доказами у справі підтверджується наявність між сторонами певних правовідносин, правова кваліфікація яких вказує на ознаки правовідносин з надання послуг. Відповідач розрахунок за надані послуги не виконав, а тому місцевий господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основної заборгованості підлягають задоволенню повністю. Проте місцевим судом встановлено, що пеня та 3% річних позивачем обрахована невірно, зокрема, не враховано положення ч.5 ст. 254 ЦК України, і як наслідок невірно визначено період нарахування, а тому з урахуванням перевіреного судом розрахунку, останній дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені та 3% річних підлягають задоволенню частково /т.2 а.с. 93-104/.

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю-підприємство «Авіс», не погоджуючись з ухваленим рішенням, звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Вінницької області від 10.11.2020 у справі № 902/1056/19 скасувати та ухвалити нове, яким у позові відмовити повністю та стягнути з позивача понесені витрати на сплату судового збору у сумі 3 153,00 грн і витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує:

- позивач надав послуги відповідачу, передбачені Договором на суму, що в ньому передбачена, а саме 25 049,26 грн, у тому числі ПДВ (20%) 4 174,88 грн, однак акту виконаних робіт (наданих послуг) відповідач не отримував;

- 05.11.2019 відповідач отримав від позивача вимогу № 132 від 25.10.2019, в якій останній вимагав сплатити за Договором кошти, але не в сумі, що ним передбачена (25 049,26 грн), а в сумі 40 044,34 грн із посиланням на підписаний сторонами Договору Акт(и) приймання-виконаних будівельних робіт (форма № КБ-2в) та Довідка(и) про вартість виконаних будівельних робіт (форма № КБ-3). До вимоги позивач не надав жодних документів, які б підтверджували її правомірність;

- відсутність у відповідача Акту здачі-прийняття наданих послуг унеможливлює здійснити їх оплату, так як відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» розрахунки за господарські операції здійснюються виключно на підставі первинних документів, яким у даних правовідносинах і є Акт здачі-прийняття наданих послуг;

- не зважаючи на те, що позивач запропонував свій варіант Договору й назвав його Договором про надання послуг, за своєю правовою природою дані взаємовідносини є відносинами підряду, що підтверджується, зокрема; 1) посиланням у Договорі на ДСТУ Б Д. 1.1-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва» з використанням державних та відомих ресурсних елементних кошторисних 4 норм (п. 1.4 Договору); 2) зареєстрованими позивачем в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань такими основними видами діяльності, як Будівництво інших споруд (код КВЕД 42.99), монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування (код КВЕД 43.22), Іншу будівельно-монтажні роботи (код КВЕД 43,29); 3) змістом калькуляції, складеної позивачем, а саме: склад робіт: приєднання електронасосної установки до обладнання; гідрохімічне промивання системи; згортання промивної установки; трудомісткість робіт; вартість будівельно-монтажних робіт;

- сторони Договору одночасно з його підписанням узгодили Калькуляцію на Гідрохімічне очищення рубашки охолодження компресора ЗГП-12/35(2 од.) ТОВ - підприємство «ABIC» за адресою: м. Вінниця, провул. Карбишева, 2, яка по своїй суті є кошторисом, що зазначено самим позивачем;

- позивач не попереджав відповідача про те, що виникла необхідність проведення додаткових робіт і у зв`язку із чим відбулося істотне перевищення визначеного приблизного кошторису (якби у Договорі мала місце домовленість сторін саме про приблизний кошторис);

- позивач не надсилав відповідачу пропозиції щодо зміни умов Договору, зокрема його ціни і сторони не підписували додаткових угод або інших юридично значущих документів, які б підтверджували їх волевиявлення щодо зміни ціни Договору;

- позивач не надав суду жодних доказів того, що ОСОБА_2. був представником відповідача із правом підпису первинних документів;

- у висновках експертів, які проводили судову комплексну почеркознавчу експертизу й технічну експертизу документів зазначено: 1) підпис в графі «Генеральний директор ТОВ - підприємство «АВІС» ОСОБА_1» у верхньому правому куті акту наданих послуг № 88 від 07.08.2019 виконаний не гр. ОСОБА_1 , а іншою особою. Отже висновок експертизи є категорично негативним й підтверджує факт підробки даного документа позивачем. Вирішити питання чи виконаний підпис в графі «Від Замовника» у правому нижньому куті акту наданих послуг № 88 від 07.08.2019 ОСОБА_2 не виявляється можливим. Вирішити питання чи виконаний підпис в графі «Від Замовника» у правому нижньому куті акту наданих послуг № 88 від 07.08.2019 ОСОБА_1 не виявляється можливим. Даний результат також повинен трактуватися судом на користь відповідача, так як експертиза не підтвердила належність цих підписів особам, які, за твердженнями позивача підписали даний документ.

Таким чином, на думку скаржника, наявні усі правові підстави для скасування оскаржуваного рішення суду від 10.11.2020 у справі № 902/1056/19, як такого, що прийняте без врахування усіх обставин справи, що мають значення для правильного вирішення спору, з невідповідністю висновків, викладених в рішенні суду обставинам справи та з неправильним застосуванням норм матеріального права /т.2 а.с. 112-117/.

Згідно з ч. 1 ст. 247 ГПК України, у порядку спрощеного провадження розглядаються малозначні справи.

Частиною 13 ст. 8 ГПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 1 ст. 270 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються в порядку спрощеного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Частиною 10 ст. 270 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

При розгляді цієї справи колегія суддів враховує, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення суми, меншої ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні ГПК України, і розглядає справу без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.01.2021, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю - підприємство «Авіс» на рішення Господарського суду Вінницької області від 10.11.2020 у справі № 902/1056/19; розгляд апеляційної скарги ТОВ-підприємство «Авіс» ухвалено здійснювати без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи /т.2 а.с. 127-129/.

16.01.2021 на електронну адресу Північно-західного апеляційного господарського від ТОВ Товариство з обмеженою відповідальністю «Технології гідроочищення» надійшов відзив (вих.№4 від 15.01.2021), в якому позивач заперечує проти доводів та вимог апеляційної скарги та вважає її доводи безпідставними, надуманими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та не підкріплені належними доказами.

Вказує, що відповідачем під час розгляду справи у суді першої інстанції не заявлено жодних претензій стосовно якості виконаних робіт або прострочення строку здачі виконаних робіт ні на момент їх прийняття. Зазначає, що Договір № 204 від 25.07.2019 є договором про надання послуг, у вигляді гідрохімічного очищення рубашки охолодження компресора ЗГП-12/35 (2 од.), а результати наданих послуг споживаються замовником впродовж їх надання та полягають у подальшій матеріальній вигоді такого споживання. Відповідачем не надано суду доказів порушення правил обліку, зберігання чи використання своєї печатки, доказів втрати чи викрадення зазначеної печатки, проведення службового розслідування за фактом її незаконного використання або звернення у зв`язку з цим до правоохоронних органів відповідачем також не надано.

На думку позивача, оскаржуване рішення суду від 10.11.2020 у справі № 902/1056/20 винесено з додержанням норм матеріального та процесуального права, відповідачем не надано жодних належних доказів та обґрунтування своє позиції, які слугували б підставою для його скасування.

Статтею 269 ГПК України встановлено, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

25.07.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю-підприємство «Авіс» (надалі -замовник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Технології гідроочищення» (надалі - виконавець, позивач) укладено Договір про надання послуг № 204 (надалі - Договір), за умовами якого замовник доручає, а виконавець зобов`язується надати такі послуги: Гідрохімічне очищення рубашки охолодження компресора ЗГП-12/35 (2 од.) Товариства з обмеженою відповідальністю - підприємства «АВІС» за адресою: м. Вінниця, провул. Карбишева, 2 (пункт 1.1 Договору).

Відповідно до п.1.2 Договору, замовник зобов`язується своєчасно прийняти і оплатити послуги, які визначені у п.1.1 Договору.

Надані послуги за цим Договором передаються виконавцем замовнику на підставі акту здачі-прийняття наданих послуг, який підписуються обома сторонами. Вартість послуг визначається відповідно до договірної ціни, що є невід`ємною частиною цього договору. Договірна ціна розраховується у відповідності з ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва» з використанням державних та відомчих ресурсних елементних кошторисних норм (п.п. 1.4, 1.5 Договору).

Загальна сума договору складає: 25 049,26 грн, у тому числі ПДВ (20 %) 4 174,88 грн. Кінцева сума Договору може змінюватися, виходячи з фактичного обсягу наданих послуг, що підтверджується актом (актами) здачі-прийняття наданих послуг (п.п. 2.1, 2.2 Договору).

В розділі 3 Договору сторони узгодили порядок розрахунків, зокрема передбачили, що за надані послуги згідно п.1.1 цього договору замовник сплачує виконавцю суму, яка буде визначена актом (актами) здачі-прийняття наданих послуг. Оплата здійснюється протягом 10 календарних днів після підписання замовником та виконавцем актів здачі-прийняття наданих послуг у безготівковій формі шляхом перерахування замовником грошових коштів на поточний рахунок виконавця. Кінцевий термін оплати замовником наданих і прийнятих послуг з врахуванням п.3.2 здійснюється не пізніше 31.08.2019.

Прийом наданих виконавцем послуг оформлюється актом(ми) здачі-прийняття наданих послуг та здійснюється замовником протягом 2-х днів з моменту його повідомлення про готовність послуг до приймання. У випадку наявності недоліків або дефектів наданих послуг, замовник зобов`язаний у цей термін вмотивовано письмово повідомити виконавця про відмову від підпису актів (п.5.1 Договору).

На виявлені недоліки або дефекти виконавець та замовник складають акт з переліком необхідних доопрацювань і термінів їх виконання. У разі прострочення або ненадання замовником вмотивованої відмови від підпису актів наданих послуг, виконавець має право в односторонньому порядку підписати ці акти, які мають бути оплачені замовником (п.5.3 Договору).

Пунктом 6.4 Договору сторони передбачили, що при несвоєчасній оплаті замовником вартості наданих послуг, замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день перевищення терміну сплати від суми не перерахованих коштів.

Пунктом 12.1 Договору передбачено, що договір вступає в силу з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2019, а в частині виконання взятих на себе зобов`язань - до повного їх виконання сторонами /т.1 а.с. 10-12/.

До Договору сторонами також обопільно підписано Калькуляцію на виконання робіт, передбачених п.1.1. Договору, на суму 25 049,26 грн /т.1 а.с. 13/.

На виконання умов Договору про надання послуг № 204 від 25.07.2019, позивачем були виконані роботи (надані послуги) по гідрохімічному очищенню рубашки охолодження компресора ЗГП-12/35 (2 од.) Товариства з обмеженою відповідальністю-підприємства «АВІС» про що, за твердженням позивача, свідчить Акт надання послуг № 88 від 07.08.2019, згідно з яким виконані роботи (послуги) прийняті без жодних зауважень та претензій. Акт надання послуг від 07.08.2019 підписаний сторонами і скріплений печатками підприємств /т.1 а.с.14/.

28.10.2019 позивач на адресу відповідача направив вимогу № 132 від 25.10.2019 про сплату заборгованості в сумі 40 044,34 грн за Договором про надання послуг № 204 від 25.07.2019 /т. 1 а.с. 15-17/.

У своїй відповіді № 614/1 від 11.11.2019 на вимогу позивача № 132 від 25.10.2019, відповідач запропонував позивачу направити на адресу ТОВ-підприємства «Авіс» належним чином засвідчені копії документів, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог (претензій) /т.1 а.с. 42/.

Оскільки ТОВ-підприємство «Авіс» не виконало умови Договору № 204 від 25.07.2019 в частині оплати наданих послуг, ТОВ «Технології гідроочищення» звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовною заявою про стягнення з відповідача 43 852,40 грн, з якої 40 044,34 грн основний борг, 3 515,13 грн пеня, нарахована відповідно до пункту 6.4 Договору, та 292,93 грн 3% річних за період прострочення з 01.09.2019 по 28.11.2019.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У відповідності з ст.173 ГК України та ст. 509 ЦК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконати її обов`язку.

Згідно з ст.11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що предметом Договору, на підставі якого між сторонами виникли господарські зобов`язання, є надання Товариством з обмеженою відповідальністю «Технології гідроочищення» Товариству з обмеженою відповідальністю-підприємство «Авіс» послуг по гідрохімічному очищенню рубашки охолодження компресора ЗГП-12/35 (2 од.) (п.1.1 Договору № 204 від 25.07.2019).

Вирішуючи питання щодо правової природи даного правочину та юридичної кваліфікації зобов`язань за ним, судова колегія виходить з наступного.

Відповідно до ст. 177 ЦК України, послуги розглядаються як окремий вид об`єктів цивільних прав, які відрізняються від інших об`єктів (речей, майнових прав, результатів робіт тощо).

За змістом ч.1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Отже відповідно до закону, послуга не зводиться до самої дії або діяльності, а розглядається як окреме явище. З огляду на це, для послуг характерним є те, що вони:

- мають нематеріальний характер, а їх результат не набуває уречевлювального вигляду;

- тісно пов`язані з особою виконавця та процесом вчинення ним дій, здійснення діяльності;

- не збігаються із самими діями, здійсненими діяльністю виконавця, а існують як окреме явище.

Для замовника за договором послуга, незважаючи на її нематеріальну сутність, виступає як певне матеріальне благо, заради якого він і вступає у договірні відносини.

Підсумовуючи викладене, послугою є певне нематеріальне благо, яке надається виконавцем і споживається замовником у процесі вчинення певних дій або здійснення певної діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Частина 2 ст.837 ЦК України доповнює характеристику договору підряду, вказуючи на те, що договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Отже чітко визначеною метою договору підряду є виконання певної роботи. Аналіз наведених положень закону та доводів, які визначають суть підряду та послуги, свідчить про те, що договір підряду відрізняється від договору про надання послуг своїм предметом.

Зокрема, послугам притаманні ознаки, які відрізняють їх від результату робіт, а сама послуга хоч, як і підряд, і тісно пов`язана з особою виконавця та процесом вчинення ним певних дій (здійснення певної діяльності), але не збігається із самими діями, здійсненими діяльністю виконавця, а існує як окреме явище - певне нематеріальне благо, споживається в процесі вчинення певної діяльності або здійснення певної діяльності, не набуваючи матеріального вигляду.

В свою чергу, результат виконання підрядником роботи - це матеріалізований об`єкт, що знаходить своє втілення в індивідуально-визначених речах, бо робота виконується за завданням замовника, який має право у будь-який момент перевірити хід і якість роботи підрядника, не втручаючись в його діяльність. Даний матеріалізований результат знаходить своє відображення і в створенні нової речі, і в поліпшенні якості або інших споживчих властивостях вже існуючої речі.

Якщо за договором про надання послуги дії виконавця не мають вирішального значення, оскільки це спосіб надання послуги, то для договору підряду процес виконання роботи є важливим, порушення якого надає замовнику певні права (ст.849 ЦК України).

Аналіз умов Договору про надання послуг № 204 від 25.07.2019 свідчить про те, що за результатами проведення позивачем обумовлених сторонами послуг (роботи) не створюється предмети матеріального світу, натомість такі послуги споживаються в момент їх надання.

Отже відповідно до наведених положень чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що укладений між сторонами Договір про надання послуг № 204 від 25.07.2019 за своєю правовою природою є договором про надання послуг, до якого застосовуються положення глави 63 Цивільного кодексу України.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання (ст. 901 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Так, позивач як на підставу своїх вимог посилається на обопільно підписаний сторонами Акт надання послуг № 88 від 07.08.2019.

Разом з тим, відповідач наполягає, що даний документ він не отримував, крім того, ні генеральний директор ОСОБА_1 , що зазначений в Акті як особа, яка його підписала зі сторони ТОВ-3Підприємство «Авіс», ні працівник ОСОБА_3 його не підписували.

Враховуючи зазначену позицію сторін, місцевий господарський суд ухвалою від 03.03.2020 призначив у справі № 902/661/18 комплексну судову експертизу (почеркознавчу та технічну експертизи), на вирішення якої були поставлені наступні запитання:

1. Чи виконаний підпис у верхньому правому куті акту наданих послуг № 88 від 07.08.2019 в графі «Генеральний директор Товариство з обмеженою відповідальністю-підприємство «Авіс» ОСОБА_1» ОСОБА_1 , чи іншою особою?

2. Чи виконаний підпис у правому нижньому куті акту наданих послуг № 88 від 07.08.2019 в графі «Від Замовника» - ОСОБА_2., ОСОБА_1 , чи іншою особою?

На розгляд судової технічної експертизи поставлені наступні питання:

1. Яким способом нанесений відтиск печатки у верхньому правому куті акту наданих послуг № 88 від 07.08.2019 в графі «Генеральний директор Товариство з обмеженою відповідальністю-підприємство «Авіс»?

2. Яким способом нанесений відтиск печатки у правому нижньому куті акту наданих послуг № 88 від 07.08.2019 в графі «Від Замовника»?

3. Чи нанесений відтиск печатки у верхньому правому куті акту наданих послуг № 88 від 07.08.2019 в графі «Генеральний директор Товариство з обмеженою відповідальністю - підприємство «Авіс» печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю-підприємства «Авіс», вільні зразки відтисків якої надані для порівняльного дослідження?

4. Чи нанесений відтиск печатки у правому нижньому куті акту наданих послуг № 88 від 07.08.2019 в графі «Від Замовника» печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю- підприємства «Авіс», вільні зразки відтисків якої надані для порівняльного дослідження?

За результатами проведення вказаних експертиз судовими експертами Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру складено висновок №105 від 30.06.2020 наступного змісту:

« 1. Підпис в графі Генеральний директор Товариство з обмеженою відповідальністю - підприємство «Авіс» ОСОБА_1» у верхньому правому куті акта наданих послуг №88 від 07.08.2019 виконаний не гр. ОСОБА_1 , а іншою особою.

Вирішити запитання чи виконаний підпис в графі «Від Замовника» у правому нижньому кучі акту наданих послуг № 88 від 07.08.2019 ОСОБА_2 чи іншою особою не виявилось можливим у зв`язку із тим, що у ході порівняльного дослідження не встановлено певного комплексу ідентифікаційних ознак, які були б достатні для будь-якого певного (позитивного або негативного) висновку. Це пояснюється тим, що підписи (досліджуваний та зразки) короткі, виконані простими рухами й складаються зі штрихово-дугових елементів, у яких відсутні чітко виражені ознаки, які б володіли високою ідентифікаційною значимістю, тому виявити необхідну кількість ідентифікаційних ознак, необхідних навіть для будь якого ймовірного висновку не вдалось. Дані підписи можуть бути легко відтворені особою, яка володіє середньо і високовиробленим письмом.

2. Вирішити запитання чи виконаний підпис в графі «Від Замовника» у правому нижньому куті акта наданих послуг № 88 від 07.08.2019 ОСОБА_1 , чи іншою особою не виявилось можливим і зв`язку із тим, що у ході порівняльного дослідження не встановлено певного комплексу ідентифікаційних ознак, які були б достатні для будь-якого певного (позитивного або негативного) висновку. Досліджуваний підпис відрізняється від підписів у зразках порівнюваної особи за загальним виглядом, транскрипцією, елементи досліджуваного підпису не співставні з елементами підпису гр. ОСОБА_1 Досліджуваний підпис короткий, виконаний простими рухами, які складаються зі штрихово-дугових елементів, у якому відсутні чітко виражені ознаки, які б володіли високою ідентифікаційною значимістю, тому виявити необхідну кількість ідентифікаційних ознак, необхідних навіть для будь якого ймовірного висновку не вдалось. Досліджуваний підпис може бути легко відтворений будь якою особою, яка володіє середньо і високовиробленим письмом.

3. Відбиток печатки у верхньому правому куті акта наданих послуг № 88 від 07.08.2019 в графі «Генеральний директор Товариство з обмеженою відповідальністю-підприємство «Авіс» нанесений контактним способом за допомогою кліше печатки.

4. Відбиток печатки у правому нижньому куті акта наданих послуг № 88 від 07.08.2019 в графі «Від замовника» нанесений контактним способом за допомогою за допомогою кліше печатки.

5. Відбиток печатки у верхньому правому куті акта наданих послуг № 88 від 07.08.2019 в графі «Генеральний директор Товариство з обмеженою відповідальністю-підприємство «Авіс» ймовірно нанесений печаткою товариства з обмеженою відповідальністю-підприємства «Авіс» із назвою «Підприємство АВІС 13304871». Вирішити питання в категоричній формі не представляється можливим у зв`язку із недостатньою кількістю порівняльного матеріалу, який не був наданий на клопотання експерта, а також недостатньою кількістю ознак для категоричного висновку.

6. Відбиток печатки у правому нижньому куті акта наданих послуг № 88 від 07.08.2019 в графі Від «Замовника» ймовірно нанесений печаткою товариства з обмеженою відповідальністю-підприємства «Авіс» із назвою «Підприємство АВІС 13304871». Вирішити питання в категоричній формі не представляється можливим у зв`язку із недостатньою кількістю порівняльного матеріалу, який не був наданий на клопотання експерта, а також недостатньою кількістю ознак для категоричного висновку.

Отже з експертного висновку вбачається, що Акт наданих послуг № 88 від 07.08.2019 не підписаний зі сторони Товариства з обмеженою відповідальністю-підприємства «Авіс», зазначеною в ньому особою, а саме генеральним директором ОСОБА_1 При цьому судовим експертом не складено категоричний висновок відносно належності нанесеного на Акті відтиску печатки відповідачу.

Таким чином, зміст наданого судовими експертами висновку не дає суду можливості, на підставі нього, встановити чи спростовувати участь Товариства з обмеженою відповідальністю - підприємства «Авіс» в оформленні Акта наданих послуг № 88 від 07.08.2019.

Відповідно до ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тобто цією статтею на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Стандарт доказування «вірогідність доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

З матеріалів справи слідує, що відповідач не заперечує факт виконання позивачем обумовлених сторонами робіт, натомість заперечує вартість, що визначена позивачем. При цьому відповідач наголошує, що під час укладення Договору, сторони домовилися про таку його істотну умову, як ціна і у п.2.1 зазначили, що його загальна сума складає: 25 049,26 грн з ПДВ.

Як вбачається з умов укладеного Договору № 204 від 25.07.2019 сторони визначили обов`язок замовника (відповідача) своєчасно прийняти та оплатити надані послуги.

Пунктом 3.1. Договору сторони передбачили, що за надані послуги згідно п.1.1 цього договору замовник сплачує виконавцю суму, яка буде визначена актом (актами) здачі-прийняття наданих послуг. Тоді як згідно до пункту 2.2 Договору кінцева сума Договору може змінюватися, виходячи з фактичного обсягу наданих послуг, що підтверджується актом (актами) здачі-прийняття наданих послуг.

У пункті 3.3 Договору сторони погодили, що кінцевий термін оплати замовником наданих і прийнятих послуг з врахуванням п. 3.2 здійснюється не пізніше 31.08.2019.

При цьому, відповідно до пункту 5.1 Договору прийом наданих виконавцем послуг оформлюється актом(ми) здачі-прийняття наданих послуг та здійснюється замовником протягом 2-х днів з моменту його повідомлення про готовність послуг до приймання. У випадку наявності недоліків або дефектів наданих послуг, замовник зобов`язаний у цей термін вмотивовано письмово повідомити виконавця про відмову від підпису актів.

Оскільки відповідач не заперечує факт виконання позивачем робіт, зазначених в спірному Акті, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач також володів інформацією про готовність послуг до їх приймання. З викладеного слідує, що відповідач був обізнаний про наявність у нього обов`язку прийняти виконані позивачем роботи та оплатити їх вартість, яка вказана у відповідному акті виконаних робіт.

Враховуючи викладене, судова колегія констатує, що в матеріалах справи відсутні докази які б категорично спростовували участь Товариства з обмеженою відповідальністю- підприємства «Авіс» в оформленні Акта наданих послуг № 88 від 07.08.2019, зокрема щодо належності нанесеного на Акті відтиску печатки відповідачу.

При цьому суд враховує, що відповідач не надавав доказів на підтвердження втрати, викрадення печатки, або, що печатка іншим незаконним шляхом вибула з володіння Товариства з обмеженою відповідальністю - підприємства «Авіс».

З огляду на зазначене, зокрема, надання позивам послуг по договору, факт яких не заперечувався відповідачем, наявність у договорі умови про те, що прийом наданих позивачем послуг оформляється актом здачі-прийняття (п. 5.1 Договору), наявність у Акті наданих послуг № 88 від 07.08.2019 печатки відповідача, що фактично є доказом волевиявлення відповідача (визнання та його схвалення), а також наявність у договорі умови про те, що вартість послуг не є остаточною та може змінюватись, виходячи насамперед з фактичного обсягу наданих послуг (п.2.2 Договору), судова колегія дійшла висновку, що матеріалами справи підтверджується заборгованість відповідача перед позивачем за Договором про надання послуг № 204 від 25.07.2019 в сумі 40 044,34 грн і підлягають задоволенню на підставі ст. 526, 530, 628, 629 ЦК України.

Щодо вимог про стягнення з відповідача 3 515,13 грн пені та 292,93 грн 3% річних.

Стаття 611 ЦК України визначає правові наслідки порушення зобов`язання, зокрема, сплату неустойки.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (ч. 1 ст. 547 ЦК України).

Пунктом 6.4 Договору сторони узгодили відповідальність замовника за несвоєчасну оплату вартості наданих послуг у вигляді сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день перевищення терміну сплати від суми не перерахованих коштів.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Згідно з розрахунком позивач нарахував пеню та 3% річних за період прострочення з 01.09.2019 по 28.11.2019.

Перевіривши правильність нарахування позивачем пені та 3 % річних, апеляційним судом встановлено, що останні обраховані невірно, з огляду на невірно визначений період обрахування, зокрема, позивачем не враховано положення ч.5 ст.254 ЦК України, відповідно до якого якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Виходячи з умов Договору № 204 від 25.07.2019, пеня та відсотки річних на суму боргу (прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання) мають бути обраховані починаючи з 03.09.2019.

Здійснивши перерахунок заявленого до стягнення розміру пені та 3 % річних в межах періоду, визначеного позивачем, із врахуванням положень ч.5 ст. 254 ЦК України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вказані вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме правомірним є стягнення з відповідача на користь позивача 3 076,28 грн пені та 286,34 грн 3% річних.

Відповідно до ст.74, 76 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до п.1 част.1 ст.275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів зазначає, що доводи та заперечення апелянта, які викладені в апеляційній скарзі були також відображені останнім у відзиві на позовну заяву та належним чином дослідженні місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення, а тому не можуть бути підставою для його скасування та відхиляються як необґрунтовані.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що скаржник не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог та заперечень. Рішення Господарського суду Вінницької області від 10.11.2020 у справі № 902/1056/19 ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

Беручи до уваги, що в задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю-підприємства «Авіс» відмовлено, клопотання скаржника про покладення на позивача витрат на правову допомогу при поданні апеляційної скарги до задоволення не підлягає.

На підставі ст.129 ГПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на відповідача.

Керуючись ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю - підприємство "Авіс" на рішення Господарського суду Вінницької області від 10.11.2020 у справі № 902/1056/19 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Вінницької області від 10.11.2020 у справі № 902/1056/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Справу № 902/1056/19 повернути Господарському суду Вінницької області.

Повний текст постанови складений "22" лютого 2021 р.

Головуючий суддя Крейбух О.Г.

Суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Тимошенко О.М.