Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ
"17" лютого 2021 р. м. Рівне Справа № 918/36/21
Господарський суд Рівненської області у складі судді Церковної Н.Ф., за участі секретаря судового засідання Оліфер С.М. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом Заступника військового прокурора Рівненського гарнізону в інтересах держави Міністерства оборони України в особі Державного підприємства "Костопільський військовий лісгосп" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Мадера" про стягнення коштів в сумі 115 004,22 грн
у засіданні приймали участь:
від органу прокуратури - Кріпак С.А.;
від позивача - Ковальчук С.Л.;
від відповідача - не з`явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
У січні 2021 року Заступник військового прокурора Рівненського гарнізону в інтересах держави Міністерства оборони України в особі Державного підприємства "Костопільський військовий лісгосп" звернувся до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мадера" про стягнення коштів в сумі 115 004,22 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані порушенням умов договору купівлі - продажу лісопродукції № Р - 07/1/11/2019 від 07.11.2019 року.
Ухвалою суду від 25.01.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд судового засідання призначено на 17.02.2021 року. Запропоновано відповідачу у строк до дня судового засідання надати суду відзив на позовну заяву, а позивачу - відповідь на відзив.
10 лютого 2021 року від представника Міністерства оборони України, на електронну адресу суду, надійшла заява про розгляд судового засідання 17.02.2021 року без участі представника Міністерства оборони України, та про те, що останній підтримує позовні вимоги Заступника військового прокурора Рівненського гарнізону повністю та просить суд позов задоволити.
17 лютого 2021 року в судовому засіданні представник військової прокуратури Рівненського гарнізону та представник ДП "Косторільський лісгосп" підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили суд позов задоволити. Відповідач у судове засідання не з`явився, явку представника в судове засідання не забезпечив, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, що містяться в матеріалах справи. Крім цього, як встановлено судом, відповідачем відзиву на позовну заяву подано не було.
Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Заслухавши в судовому засіданні представника військової прокуратури Рівненського гарнізону та представника ДП "Косторільський лісгосп", дослідивши подані позивачем документи і матеріали справи в сукупності, оглянувши оригінали документів, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
07 липня 2019 року між Державним підприємством "Костопілький військовий лісгосп" як продавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мадера" як покупцем було укладено договір купівлі-продажу лісопродукції №Р-07/1/11/2019.
Відповідно до п. 1.1 вказаного договору, Продавець зобов`язується передати у власність, а Покупець прийняти та оплатити наступну продукцію:
- Ріnus Sylvestris, Рісеа D1b (15-19) в кількості 50 м.куб. - по ціні 750,00 грн. за 1 м. куб. ПДВ;
- Ріnus Sylvestris, Рісеа D2b (20-24) в кількості 50 м.куб. - по ціні 804,00 грн. за 1 м. куб. з ПДВ;
- Ріnus Sylvestris, Рісеа D2b (25-29) в кількості 50 м.куб. - по ціні 840,00 грн. за 1 м. куб. з ПДВ;
- Ріnus Sylvestris, Рісеа D3a (30-34) в кількості 50 м.куб. - по ціні 900,00 грн. за 1 м. куб. з ПДВ;
- Ріnus Sylvestris, Рісеа D4 (40-49) в кількості 50 м.куб. - по ціні 1098,00 грн. за 1 м. куб. з ПДВ.
Згідно п. 2.2 вказаного договору, прийом-передача продукції по кількості і якості здійснюється представниками сторін, які діють на підставі доручення за знаходженням місця відвантаження продукції Продавця та затверджуються підписами сторін на товарно- транспортній накладній.
Пунктами 3.1., 3.2. договору встановлено, що ціна на лісопродукцію встановлюється на умовах франко-нижній склад станом на 01.10.2019 року; порядок розрахунків сторонами визначено як передоплату не менше 100% вартості продукції за кожну партію продукції, що завантажується в транспортний засіб. 25% вартості договору Покупець зобов`язується оплатити Продавцю протягом 3-х робочих днів з моменту підписання договору.
На виконання умов договору №Р-07/1/11/2019 від 07.11.2019 року відповідно до товарно-транспортних накладних №МОА510028 від 13.11.2019, №МОА510029 від 13.11.2019, №МОА510030 від 13.11.2019, №М()А510031 від 13.11.2019, №МОА510053 від 29.11.2019, №МОА510054 від 29.11.2019, №М()А510057 від 02.12.2019, №МОА510064 від
03.12.2019,№МОА510068 від 05.12.2019, №М()А510085 від 12.12.2019, №МОА510086 від 12.12.2019,№М0А510088 від 13.12.2019 ДП «Костопільський військовий лісгосп» передано, а ТОВ «Мадера» прийнято лісопродукцію на загальну суму 169 272,94 грн.
У свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю «Мадера» перераховано на поточний рахунок Державного підприємства «Костопільський військовий лісгосп» лише частину грошових коштів в розмірі 54 268,72 грн., отриманих за поставлену лісопродукцію.
У зв`язку з цим, 26.03.2020 року Державним підприємством «Костопільський військовий лісгосп» було виставлено відповідачу рахунок на оплату за №100 для сплати останнім заборгованості на суму 115 004,22 грн. за поставлену лісопродукцію, однак Товариство з обмеженою відповідальністю «Мадера» відмовилося сплатити вказану суму боргу.
Таким чином, заборгованість відповідача за отриману від Державного підприємства «Костопільський військовий лісгосп» лісопродукцію по договору купівлі-продажу лісопродукції №Р-07/1/11/2019 від 07.11.2019 року становить 115 004,22 грн.
31 березня 2020 року відповідачу було надіслано претензію вихідний №107 з вимогою сплатити заборгованість в добровільному порядку.
Однак, дана вимога відповідачем не виконана в повному обсязі, а заборгованість по договору купівлі-продажу лісопродукції №Р-07/1/11/2019 від 07.11.2019 року на загальну суму 115 004,22 грн не сплачена.
Заслухавши в судовому засіданні представників позивачів, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази та надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи з урахуванням фактичних та правових підстав заявлених вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з такого.
Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, пов`язані з неналежним виконанням умов договору купівлі-продажу лісопродукції №Р-07/1/11/2019 від 07.11.2019 року в частині заборгованості за поставлену лісопродукцію, регулювання яких здійснюється ГК України, ЦК України, тощо. Таке регулювання створює в цих відносинах правовий порядок, який вимагає від їх суб`єктів певної правової поведінки.
Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до змісту ст.173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 173 ГК України).
Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).
Статтею 662 ЦК України встановлено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.
За умовами статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Згідно з статтею 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Пунктами 3.1., 3.2. договору встановлено, що ціна на лісопродукцію встановлюється на умовах франко-нижній склад станом на 01.10.2019 року; порядок розрахунків сторонами визначено як передоплату не менше 100% вартості продукції за кожну партію продукції, що завантажується в транспортний засіб. 25% вартості договору Покупець зобов`язується оплатити Продавцю протягом 3-х робочих днів з моменту підписання договору
Таким чином, оскільки на виконання умов договору відповідно до товарно-транспортних накладних відповідачу було передано лісопродукцію на загальну суму 169 272, 94 грн, у свою чергу відповідачем сплачено лише частина грошових коштів в сумі 54 268, 72 грн, заборгованість в останнього перед позивачем становить 115 004,22 грн.
Матеріалами справи не підтверджено, що після відкриття провадження у даній справі відповідач здійснив оплату боргу у сумі 115 004,22 грн.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов про стягнення в сумі115 004,22 грн підлягає до задоволення повністю.
Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
За приписами статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 статті 16 ЦК України.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Пред`явлення даної позовної заяви заступником військового прокурора Рівненського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Державного підприємства "Костопільський військовий лісгосп" обґрунтовується необхідністю захисту інтересів держави.
Згідно зі ст. 131 1 Конституції України, на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів держави у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Формою такого представництва є, зокрема, звернення до суду з позовами про захист прав та інтересів держави, а також участь у розгляді справ судами.
Згідно ст. 1 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №671 (надалі - Положення), Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України
Відповідно ст. 4 Положення на Міністерство оборони України зокрема, покладено забезпечення життєдіяльності Збройних Сил, їх функціонування, бойову та мобілізаційну готовність, боєздатність, підготовку до виконання покладених на них завдань, застосування, комплектування особовим складом та його підготовку, постачання озброєння і військової техніки, підтримання справності, технічної придатності та модернізації зазначеного озброєння і техніки, матеріальних, фінансових, інших ресурсів та майна згідно з потребами, визначеними Генеральним штабом Збройних Сил у межах коштів, передбачених державним бюджетом, і здійснення контролю за їх ефективним використанням, організовує виконання робіт і надання послуг в інтересах Збройних Сил; утворює, ліквідує, реорганізовує підприємства, установи і організації, які належать до сфери управління Міноборони, стверджує їх положення (статути), в установленому порядку призначає на посади та звільняє з посад їх керівників, здійснює в межах повноважень, передбачених законом, інші функції з управління об`єктами державної власності, які належать до сфери управління Міноборони; реєструє військові частини як суб`єкти господарської діяльності; веде облік об`єктів державної власності, які належать до сфери управління Міноборони.
Одним з таких підприємств є державне підприємство «Костопільський військовий лісгосп» яке засноване на 100% державній власності, яке діє як державне унітарне спеціалізоване лісогосподарське підприємство та належить до сфери управління Міністерства оборони України.
Відповідно до п. З Статуту державного підприємства «Костопільський військовий лісгосп», затвердженого наказом Міністра оборони України №233 від 15.05.2019 року, ДП «Костопільський військовий лісгосп» є самостійним господарським суб`єктом з правом юридичної особи та у своїй діяльності керується Конституцією України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства оборони України, нормативно - правовими актами, які видаються міністерствами, іншими органами виконавчої влади, а також вимогами цього Статуту.
Згідно п. 2. Статуту підприємство створене Міністерством оборони України з метою охорони, захисту, використання та відтворення лісів на землях оборони, одержання прибутку, виконання державних замовлень Міністерства оборони України з лісопереробки та надання іншої продукції, сторонніх організацій, юридичних і фізичних осіб України та інших держав з лісопереробки іншої продукції для потреб національної економіки, іншої діяльності, яка не суперечить законодавству України.
Згідно з п. 1 ч. 6 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» під час здійснення представництва інтересів держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження, звертатися до суду з позовом (заявою, поданням).
При цьому, згідно вказаної вище статті, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Відповідно до ч. з ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04,1999 року у справі №1-1/99 державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин.
В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання.
З урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Формою цього представництва є, зокрема, звернення до суду з позовами про захист прав та інтересів держави, а також участь у розгляді справ судами.
У зв`язку з тим, що уповноваженими державою органами здійснювати відповідні функції у спірних правовідносин щодо захисту інтересів держави не вжито заходів щодо захисту її інтересів, відповідно до вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та ст. 53 ГПК України встановлені підстави для пред`явлення прокурором відповідного позову до суду.
Заступник військового прокурора Рівненського гарнізону за вих. №34-159 ВПХ.-21 від 14.01.2021 року повідомив Міністерство оборони України та ДП «Костопільський військовий лісгосп» про намір звернутися до Господарського суду Рівненської області з позовом в інтересах держави Міністерства оборони України в особі ДП «Костопільський військовий лісгосп» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мадера» про стягнення коштів за поставлену лісопродукцію в розмірі 115 004,22 грн.
Листом від 20.01.2021 року директор ДП «Костопільський військовий лісгосп», надаючи відповідь на повідомлення прокурора про намір звернутися до суду, повідомив про те, що на даний час ДП «Костопільський військовий лісгосп» самостійно не звертався до суду з позовними вимогами до ТОВ «Мадера», що зумовлено у тому числі скрутним фінансовим становищем лісгоспу, а тому не заперечує щоб інтереси держави в особі ДП «Костопільський військовий лісгосп» представляла військова прокуратура Рівненського гарнізону шляхом звернення з відповідним позовом до Господарського суду Рівненської області, визнав, що несплатою заборгованості ТОВ «Мадера» завдається шкода державним інтересам, оскільки лісгосп на постійній основі виконує державні замовлення Міністерства оборони України.
Не вжиття ДП «Костопільський військовий лісгосп» заходів з вирішення спору в судовому порядку з моменту коли стало відомо про порушення інтересів держави, тобто протягом розумного строку, можна вважати як бездіяльність уповноваженого (компетентного) органу, що створює підстави для пред`явлення позову безпосередньо прокурором.
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 року у справі 12/2385/18, прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу; бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.
Прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим .
Аналогічну позицію підтримав Касаційний господарський суд у складі Верховного суду у своїх рішеннях від 16.04.2019 року у справі №910/3486/18 та від 21.01.2019 року у справі №909/516/18.
Таким чином, заступником військового прокурора Рівненського гарнізону даний позов заявлений в інтересах держави, оскільки несплатою відповідачем грошових коштів ДП «Костопільський військовий лісгосп», враховуючи скрутне фінансове становище вказаного лісгоспу, заподіяна безпосередня шкода у вигляді позбавлення можливості на достатньому рівні виконувати державні замовлення Міністерства оборони України з лісопереробки та надання іншої продукції шляхом використання, недоотриманого на даний час фінансового ресурсу на збільшення потужностей із заготівлі паливних дров, столярних виробів, меблів, бліндажних конструкцій для військових частин, які на сьогоднішній день протидіють збройній агресії на територіях Донецької та Луганської областей, а тому з урахуванням висновків рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 року у справі №1-1/99 порушуються інтереси держави, пов`язані із захистом суверенітету та територіальної цілісності України.
Згідно зі ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Приписами статей 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно із статтями 78,79 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи вищенаведене, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.
Судовий збір у розмірі 2 270,00 грн, відповідно до положень статті 129 ГПК, покладається на відповідача.
Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 129, 233, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України суд, -
1. Позовну заяву Заступника військового прокурора Рівненського гарнізону в інтересах держави Міністерства оборони України в особі Державного підприємства "Костопільський військовий лісгосп" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Мадера" про стягнення коштів в сумі 115 004,22 грн задовольнити.
4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: tp://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повний текст рішення складено та підписано 18 лютого 2021 року.

Суддя Церковна Н. Ф.