ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"11" лютого 2021 р.м. Одеса Справа № 916/2799/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Шаратова Ю.А.

при секретарі судового засідання Кастровій М.С.

розглянувши справу за позовом Антимонопольного комітету України (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 45, ) до Виконавчого комітету Одеської міської ради (65026, м. Одеса, пл. Думська, 1, )

про зобов`язання виконати рішення Антимонопольного комітету України від 25.04.2019 № 287-р

Представники:

Від позивача Вірт С.О, (в порядку самопредставництва, Положення, наказ від 04.09.2020 № 65/24-ОД );

Від відповідача Бондаренко І.О. (в порядку самопредставництва, Посадова інструкція, затверджена 12.05.2020, розпорядження Міського голови від 187.05.2020 № 421).

Суть спору:

Антимонопольний комітет України (далі Позивач, АМКУ) звернувся до Господарського суду Одеської області із позовом до Виконавчого комітету Одеської міської ради (далі Відповідач, ВК ОМР) про зобов`язання виконати пункт 2 резолютивної частини рішення Антимонопольного комітету України від 25.04.2019 № 287-р, а саме: передбачити можливість заїзду вантажного автотранспорту до Одеського морського торговельного порту без споживання платних послуг Товариства з обмеженою відповідальністю «Євротермінал».

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 05.10.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати її в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 04.11.2020.

Протокольною ухвалою від 04.11.2020 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 07.12.2020.

Протокольною ухвалою від 07.12.2020 задоволено усне клопотання представника позивача та відкладено підготовче засідання на 21.12.2020.

Протокольною ухвалою від 21.12.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.01.2021.

Протокольною ухвалою від 13.01.2021 відмовлено в задоволенні клопотання ВК ОМР від 18.12.2020 про залишення без розгляду відповіді на відзив в частині.

Протокольною ухвалою від 13.01.2021 оголошено перерву у судовому засіданні до 29.01.2021.

29.01.2021 судом досліджено зміст компакт-диску, наданого Відповідачем, про що складено Протокол вчинення окремої процесуальної дії.

Представник Позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Позовні вимоги із посиланням на статті 16, 25 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» від 26.11.1993 № 3659-XII, статтю 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» від 11.01.2001 № 2210-III, обґрунтовані невиконанням Відповідачем пункту 2 резолютивної частини рішення АМКУ від 25.04.2019 № 287-р.

Позивач зазначає, що АМКУ розглянувши матеріали справи № 143-26.13/88-17 про порушення ВК ОМР законодавства про захист економічної конкуренції прийняв рішення від 25.04.2019 № 287-р, яким визнано, що ВК ОМР, прийнявши 25.02.2016 рішення № 46 «Про затвердження схеми організації руху вантажного транспорту до Одеського морського торгівельного порту», вчинив порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене абзацом дев`ятим частини другої статті 15 та пунктом 3 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді дії, якою встановлені не передбачені законами України обмеження самостійності підприємств у частині споживання платних послуг Товариства з обмеженою відповідальністю «Євротерминал», що надаються на території Сухого порту.

Пунктом 2 резолютивної частини рішення від 25.04.2019 № 287-р зобов`язано ВК ОМР передбачити можливість заїзду вантажного автотранспорту до Одеського морського торговельного порту без споживання платних послуг Товариства з обмеженою відповідальністю «Євротермінал».

Копія рішення від 25.04.2019 № 287-р була надіслана із супровідним листом АМКУ від 07.05.2019 № 143-29/05-5927 для виконання та отримана Відповідачем 14.05.2019, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 760.

Позивач зазначає, що ВК ОМР звертався до Господарського суду міста Києва з позовом до АМКУ про визнання недійсним рішення від 25.04.2019 № 287-р.

Однак, рішенням Господарського суду міста Києва від 28.11.2019, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.02.2020 та постановою Верховного Суду від 21.05.2020 у справі № 910/8856/19, у задоволенні позову відмовлено повністю.

АМКУ зазначає, що на день подання позовної заяви в цій справі, № 916/2799/20, він не отримував від ВК ОМР документів, що підтверджують виконання зобов`язання резолютивної частини рішення від 25.04.2019 № 287-р.

У Відповіді на відзив від 07.12.2020 (вхід. від 14.12.2020 № 33278/20) Позивач, із посиланням на правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 18.06.2019 у справі № 908/1370/19, від 30.05.2018 у справі № 917/725/17, від 30.05.2018 у справі № 910/4489/17 зазначає, що ані статтею 48 Закону України «Про захист економічної конкуренції» від 11.01.2001 № 2210-III, ані іншими нормами цього закону не передбачено повноважень АМКУ щодо надання вказівок (зобов`язання Відповідача) стосовно способів усунення допущених порушень. Натомість суб`єкт господарювання, якого зобов`язали припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, має самостійно визначитися із шляхом (способами) такого припинення відповідно до закону.

Позивач зазначає, що ВК ОМР з 2019 року жодного разу не звертався до АМКУ щодо способу виконання зобов`язання, визначеного рішенням від 25.04.2019 № 287-р. При цьому, наразі відсутня можливість заїзду вантажного автотранспорту до Одеського морського торговельного порту без споживання платних послуг Товариства з обмеженою відповідальністю «Євротермінал».

Також, Позивач зазначає, що не дивлячись на прийняття Відповідачем низки рішень щодо вирішення існуючої проблеми, факт невиконання рішення від 25.04.2019 № 287-р залишається незмінним.

Позивач зазначає, що законодавство про захист економічної конкуренції не містить строків виконання рішення органів АМКУ в частині припинення порушень, тому, на його думку, відповідні прогалини законодавства підлягають подоланню шляхом застосування до спірних відносин аналогії закону відповідно до частини десятої статті 11 Господарського процесуального кодексу України, а саме, норм частини третьої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» щодо сплати особою, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

У Додаткових письмових поясненнях від 21.01.2021 (вхід. від 25.01.2021 № 2059/21) АМКУ посилається на висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 25.02.2020 у справі № 910/230/19, згідно із яким, не може бути прийняте посилання АМК на пункт 32 Правил розгляду справ, в якому зазначено, що резолютивна частина рішення органу Антимонопольного комітету України, крім відповідних висновків та зобов`язань, передбачених статтею 48 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у необхідних випадках має містити вказівку на дії, які відповідач повинен виконати або від яких утриматися для припинення порушення та усунення його наслідків, а також строк виконання рішення. Відомчий нормативно-правовий акт, яким є названі Правила, не може надавати органові Антимонопольного комітету України більший обсяг прав (повноважень), ніж це встановлено законодавчим актом (у цьому випадку - Законом України «Про захист економічної конкуренції»).

А відтак, за твердженням Позивача, відсутність у пункті 2 резолютивної частини рішення АМКУ від 25.04.2019 № 287-р конкретного шляху його виконання Відповідачем, відповідає як положенням статті 19 Конституції України так і статті 48 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Представник Відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та просив суд відмовити у його задоволенні повністю.

У Відзиві на позовну заяву від 02.11.2020 (вх. № 29230/20 від 02.11.2020) Відповідач вказує на те, що позовні вимоги по суті обґрунтовані лише твердженням про неотримання АМКУ на день подання позовної заяви документів, що підтверджують виконання зобов`язання резолютивної частини рішення від 25.04.2019 № 287-р. Однак АМКУ зазначених документів не запитував у ВК ОМР. Відповідач наголошує, що вирішення проблеми організації заїзду великовантажного транспорту до порту протягом 2019-2020 років знаходиться в публічній площині. Відповідна інформація публікується у форматі новин як на офіційному сайті міської ради, так і в інших джерелах, уповноважені особи неодноразово надавали коментарі, проводили брифінги тощо.

ВК ОМР зазначає, що в пункті 2 резолютивної частини рішення АМКУ від 25.04.2019 № 287-р не встановлено конкретних граничних строків та способу його виконання. В самому рішенні (резолютивній частині) не йдеться про регулювання дорожнього руху, обмежувальні знаки тощо. Мова йде лише про «передбачення можливості заїзду». Отже, на думку Відповідача, він та інші органи місцевого самоврядування міста Одеси в межах повноважень та наданої дискреції мають вживати дієві заходи для досягнення визначеної цілі передбачити можливість заїзду вантажного транспорту до Одеського морського торговельного порту без споживання платних послуг Товариства з обмеженою відповідальністю «Євротермінал».

ВК ОМР наголошує, що питання, пов`язане з проїздом вантажного транспорту до Одеського морського торговельного порту є складним та комплексним, та його вирішення не обмежується виконанням рішення АМКУ.

Відповідач зазначає, що розпорядженням Міського голови від 31.07.2019 № 686 створено робочу групу з вирішення питання організації руху великовантажного транспорту вилицями міста та будівництва. Відповідачем надано протоколи засідань цієї робочої групи, які містять інформацію щодо прийнятих рішень з вказаного питання.

Також, Відповідач зазначає, що 31.07.2019 Одеською міською радою прийнято рішення «Про розробку детального плану території від Об`їзної дороги до естокади Одеського морського порту з улаштуванням автомобільною дороги у м. Одесі» метою якого є забезпечення будівництва цієї дороги.

Окрім того, 27.09.2019 між Одеською міською радою та ДП «Адміністрація морських портів України» укладено Меморандум про співпрацю і партнерство, яким, зокрема, передбачено спільне опрацювання та реалізацію проектів будівництва додаткових доріг, накопичувального майданчика за межами житлових кварталів м. Одеси та в`їзду до Одеського морського торговельного порту, що дозволить демонополізувати рух великовантажного транспорту, що прямує до порту.

ВК ОМР зазначає, що в жовтні 2019 року робочою групою, створеною розпорядженням Міського голови від 31.07.2019 № 686, вирішено прийняти за основу варіант № 2, запропонований Департаментом архітектури та містобудування ОМР, відповідно до якого розміщення альтернативної автомобільної дороги від Об`їзної дороги до естакади Одеського морського порту передбачено згідно з чинним Генеральним планом м. Одеси (вул. Проектна, 12). Також передбачено розміщення двох демпферних майданчиків вантажного транспорту. А відтак, Відповідач наголошує, шо принципове рішення щодо улаштування альтернативного заїзду прийнято.

Відповідач також вказує на те, що 22.07.2020 Одеською міською радою прийнято рішення «Про надання дозволу СЛУЖБІ АВТОМОБІЛЬНИХ ДОРІГ В ОДЕСЬКІЙ ОБЛАСТІ на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, орієнтовною загальною площею 20,5000 га, за адресою: м. Одеса, від Об`їзної дороги до естакади Одеського морського порту (територія полів фільтрації), цільове призначення для розміщення та експлуатації будівель та споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства, вид використання для будівництва та експлуатації автомобільної дороги держаного значення «Під`їзд до Одеського морського торгового порту»» № 6289-VII.

Вказані обставини, за твердженням Відповідача, свідчать про проведення масштабної та злагодженої роботи низки органів місцевого самоврядування та органів виконавчої влади щодо створення альтернативного заїзду до порту, а відтак, й про виконання рішення АМКУ та передбачення заїзду вантажного транспорту до Одеського морського торговельного порту без споживання платних послуг Товариства з обмеженою відповідальністю «Євротермінал».

Окремо Відповідач зазначає, що у зв`язку із зверненням голови Одеської обласної адміністрації від 01.07.2020, на засіданні виконавчого комітету Одеської міської ради 03.07.2020 також розглядалась й можливість зняття заборони руху великовантажного автомобільного транспорту, встановленої рішенням ВК ОМР від 25.02.2016 № 46. Членами виконавчого комітету враховано неможливість заняття відповідних обмежень з огляду на те, що рух такого транспорту вулицями міста суперечить інтересами територіальної громади, створює небезпеку для мешканців міста, викликає велику соціальну напругу, заважає роботі комунальних служб, руйнує вулично-дорожню мережу м. Одеси, негативно впливає на навколишнє середовище тощо. В результаті обговорення обрано варіант облаштування альтернативної автодороги.

У Поясненнях від 13.01.2021 (вхід. № 2510/21) ВК ОМР зазначає, що АМКУ ухвалюючи своє рішення, керувався Правилами розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (Правила розгляду справ), затвердженими розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 № 5, в редакції розпорядження від 29.06.1998 № 169-р, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.07.1998 за № 471/2911.

Відповідач вказує на те, що відповідно до пункту 32 Правил розгляду справ, у рішенні наводяться мотиви рішення, зазначаються встановлені органом Комітету обставини справи з посиланням на відповідні докази, а також положення законодавства, якими орган Комітету керувався, приймаючи рішення. Під час вирішення питання про накладення штрафу у резолютивній частині рішення вказується розмір штрафу. Резолютивна частина рішення, крім відповідних висновків та зобов`язань, передбачених статтею 48 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у необхідних випадках має містити вказування на дії, які відповідач повинен виконати або від яких утриматися для припинення порушення та усунення його наслідків, а також строк виконання рішення.

Однак, АМКУ не скористався своїми повноваженнями щодо зазначення в резолютивній частині рішення від 25.04.2019 № 287-р вказівки на дії, які повинен виконати ВК ОМР, а також не зазначив строк виконання цього рішення. При цьому, позиція АМКУ щодо самостійного визначення Відповідачем із шляхом (способами) припинення порушення, висловлена у відповіді на відзив, на думку ВК ОМР, лише підтверджує правомірність поведінки його та Одеської міської ради, якими обрано шлях вирішення питання та триває активна фаза його реалізації.

ВК ОМР зазначає про безпідставність посилання АМКУ на необхідність застосування аналогії закону. При цьому вказує, наявність чинного нормативно-правового акту, яким врегульоване питання строку виконання рішення АМКУ, а саме, Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (Правила розгляду справ) (пункт 32).

Окрім того, Відповідач зазначає про неможливість застосування аналогії закону, оскільки норми частини третьої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» є спеціальними по відношенню до норм частини другої цієї ж статті, і застосовуються виключно щодо штрафів. За твердженням ВК ОМР, законодавець безпосередньо у законі розмежував загальні та спеціальні положення, виклавши їх у сусідніх частинах однієї статті, а відтак, АМКУ безпідставно намагається змінити зміст закону, застосовуючи положення частини третьої статті 56 Закону до частини другої цієї ж статті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши представників Позивача і Відповідача, суд

в с т а н о в и в :

25.04.2019 Антимонопольним комітетом України прийнято рішення «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції» № 287-р у справі № 143-26.13/88-17 (далі Рішення від 25.04.2019). /а.с. 5-14/.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення від 25.04.2019 визнано, що виконавчий комітет Одеської міської ради, прийнявши 25.02.2016 рішення № 46 «Про затвердження схеми організації руху вантажного транспорту до Одеського морського торгівельного порту», вчинив порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене абзацом дев`ятим частини другої статті 15 та пунктом 3 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді дії, якою встановлені не передбачені законами України обмеження самостійності підприємств у частині споживання платних послуг Товариства з обмеженою відповідальністю «Євротерминал», що надаються на території Сухого порту.

Пунктом 2 резолютивної частини Рішення від 25.04.2019 зобов`язано Виконавчий комітет Одеської міської ради передбачити можливість заїзду вантажного автотранспорту до Одеського морського торговельного порту без споживання платних послуг товариства з обмеженою відповідальністю «Євротерминал».

07.05.2019 із супровідним листом № 143-29/05-5927 АМКУ було надіслано Рішення від 25.04.2019, яке було отримано Відповідачем 14.05.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу № 760. /а.с. 15, 16/.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.11.2019, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.02.2020 та постановою Верховного Суду від 21.05.2020 у справі № 910/8856/19, у задоволенні позову ВК ОМР до АМКУ про визнання недійсним рішення від 25.04.2019 № 287-р відмовлено повністю.

Відповідно до пункту 18 частини першої статті 16 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» від 26.11.1993 № 3659-XII, державний уповноважений Антимонопольного комітету України має повноваження звертатися до суду з позовами, заявами і скаргами у зв`язку із застосуванням законодавства про захист економічної конкуренції, а також із запитами щодо надання інформації про справи, що розглядаються цими судами відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції.

Статтею 25 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» від 26.11.1993 № 3659-XII передбачено, що з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб`єктів господарювання Антимонопольний комітет України, територіальні відділення Антимонопольного комітету України у зв`язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, юридичними чи фізичними особами подають заяви, позови, скарги до суду, в тому числі про зобов`язання виконати рішення органів Антимонопольного комітету України.

Частиною другою статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» від 11.01.2001 № 2210-III передбачено, що рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов`язковими до виконання.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII, до компетенції міських рад та їх виконавчих органів, районних рад та районних державних адміністрацій у сфері дорожнього руху належить, зокрема, організація дорожнього руху на території міста і району згідно з відповідними генеральними планами, проектами детального планування та забудови населених пунктів, автоматизованих систем керування дорожнім рухом, комплексних транспортних схем і схем організації дорожнього руху та з екологічно безпечними умовами.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 19 Закону України «Про автомобільні дороги» від 08.09.2005 № 2862-IV, основними обов`язками органів місцевого самоврядування у частині управління функціонуванням і розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є, зокрема, забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів і пішоходів вулицями і дорогами міст та інших населених пунктів.

Частиною першою статті 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР передбачено, що виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Відповідно до частин першої, третьої статті 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста. Сільський, селищний, міський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданнях.

Пунктом 2 резолютивної частини Рішення від 25.04.2019 не встановлено конкретних граничних строків та способу його виконання, вказано лише про обов`язок передбачення можливості заїзду. Отже, ВК ОМР в межах повноважень і наданої дискреції мав самостійно визначитися із шляхом (способами) виконання цього обов`язку та вжити дієві заходи для досягнення цієї мети.

Судом встановлені наступні обставини.

31.07.2019 розпорядженням одеського Міського голови № 686 створено робочу групу з вирішення питання організації руху великовантажного транспорту вилицями міста та будівництва альтернативної автомобільної дороги для в`їзду на естакаду Одеського морського торговельного порту. /а.с. 56-59/.

31.07.2019 Одеською міською радою прийнято рішення «Про розробку детального плану території від Об`їзної дороги до естокади Одеського морського порту з улаштуванням автомобільною дороги у м. Одесі» № 48888-VII відповідно до якого, вирішено розробити у 2019-2020 роках детальний план території від Об`їзної дороги до естакади Одеського морського порту з улаштуванням автомобільної дороги у м. Одесі. Визначено замовником містобудівної документації департамент архітектури та містобудування Одеської міської ради. /а.с. 62/.

27.09.2019 між Одеською міською радою та ДП «Адміністрація морських портів України» укладено Меморандум про співпрацю і партнерство, яким, зокрема, передбачено спільне опрацювання та реалізацію проектів будівництва додаткових доріг, накопичувального майданчика за межами житлових кварталів м. Одеси та в`їзду до Одеського морського торговельного порту, що дозволить демонополізувати рух великовантажного транспорту, що прямує до порту. /а.с. 72-77/.

Як випливає з Протоколу від 04.10.2019 (вих. ДКВ ОМР № 02.2-16вих/609 від 16.10.2019) засідання робочої групи, створеної розпорядженням Міського голови від 31.07.2019 № 686, вирішено прийняти за основу варіант № 2, запропонований Департаментом архітектури та містобудування ОМР, відповідно до якого розміщення альтернативної автомобільної дороги від Об`їзної дороги до естакади Одеського морського порту передбачено згідно з чинним Генеральним планом м. Одеси (вул. Проектна, 12). Також передбачено розміщення двох демпферних майданчиків вантажного транспорту. А відтак, принципове рішення щодо улаштування альтернативного заїзду прийнято.

В подальшому, Одеською міською радою прийнято рішення «Про надання дозволу СЛУЖБІ АВТОМОБІЛЬНИХ ДОРІГ В ОДЕСЬКІЙ ОБЛАСТІ на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, орієнтовною загальною площею 20,5000 га, за адресою: м. Одеса, від Об`їзної дороги до естакади Одеського морського порту (територія полів фільтрації), цільове призначення для розміщення та експлуатації будівель та споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства, вид використання для будівництва та експлуатації автомобільної дороги держаного значення «Під`їзд до Одеського морського торгового порту»» від 22.07.2020 № 6289-VII.

Отже, робочою групою, створеною розпорядженням Міського голови від 31.07.2019 № 686, який очолює виконавчий комітет Одеської міської ради відповідно до частини третьої статті 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», передбачено можливість заїзду вантажного автотранспорту до Одеського морського торговельного порту з використанням альтернативної автомобільної дороги, тобто без споживання платних послуг ТОВ «Євротерминал». А відтак, ВК ОМР виконано обов`язок встановлений пунктом 2 резолютивної частини Рішення від 25.04.2019.

Суд не приймає довід Позивача про те, що не дивлячись на прийняття Відповідачем низки рішень щодо вирішення існуючої проблеми, факт невиконання рішення від 25.04.2019 № 287-р залишається незмінним, і наразі відсутня можливість заїзду вантажного автотранспорту до Одеського морського торговельного порту без споживання платних послуг ТОВ «Євротермінал». Адже, як вже зазначалося, у цьому рішенні, не встановлено конкретного способу його виконання, а вказано лише про обов`язок передбачення можливості такого заїзду. При цьому не зазначено де саме, в якому документі та в якій формі ВК ОМР зобов`язаний це зробити. Вживання в тексті рішення АМКУ від 25.04.2019 № 287-р дієслова «передбачити», у даному випадку, означає планувати, проектувати що-небудь, що й було зроблено Відповідачем.

Оскільки пунктом 2 резолютивної частини Рішення від 25.04.2019 не встановлено для ВК ОМР обов`язку створити негайно чи протягом певного періоду часу можливість вказаного заїзду, фактична відсутність такої можливості, не свідчить про невиконання цього рішення. Адже, дійсно встановлений вказаним рішенням обов`язок з передбачення такої можливості фактично виконаний Відповідачем.

Суд не приймає довід Позивача щодо необхідності застосування до спірних відносин аналогії закону, з огляду на наступне.

Відповідно до частини десятої статті 11 Господарського процесуального кодексу України якщо спірні відносини не врегульовані законом і відсутній звичай ділового обороту, який може бути до них застосований, суд застосовує закон, що регулює подібні відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - виходить із загальних засад і змісту законодавства (аналогія права).

Частиною третьою статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», на яку посилається Позивач, передбачено, що особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Ані Законом України «Про Антимонопольний комітет України» ані Законом України «Про захист економічної конкуренції» не встановлено строків виконання рішення органів АМКУ в частині обов`язків не пов`язаних зі сплатою штрафу.

У даному випадку є неможливою аналогія закону та застосування норм частини третьої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», адже вказані відносини не є подібними. Сплата штрафу є однократною конкретною дією однієї особи, а виконання інших обов`язків, зокрема, як в цьому випадку, передбачення можливості заїзду до порту з дотриманням певних вимог, пов`язане з вчиненням многократних різноманітних дій та прийняття рішень різними органами державної влади і місцевого самоврядування (їх посадовими особами) іншими установами та організаціями, на що потрібний більший час ніж два місяці, з врахуванням довготривалих процедур, в тому числі, визначених законодавством.

На підставі викладеного, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову повністю.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А відтак, сума судового збору покладається на Позивача.

Керуючись пунктом 18 частини першої статті 16, статтею 25 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» від 26.11.1993 № 3659-XII, частиною другою статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» від 11.01.2001 № 2210-III, частиною першою статті 6 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII, пунктом 1 частини першої статті 19 Закону України «Про автомобільні дороги» від 08.09.2005 № 2862-IV, частиною першою статті 11, частинами першою, третьою статті 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР, статтями 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 130, 236, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги через господарський суд Одеської області відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI Перехідні положення ГПК України, в строк встановлений частиною першою статті 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 22 лютого 2021 р.

Суддя Ю.А. Шаратов