ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" лютого 2021 р. Справа №914/90/20
м. Львів

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:
Головуючий суддя: Бойко С.М.,
суддів: Матущака О.І.,

Якімець Г.Г.,

секретар судового засідання Харів М.Ю.

явка представників сторін:
від позивача не з`явилися;

від відповідача не з`явилися;

від третіх осіб не з`явилися;

розглянув апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 за № 1929/01-40 від 21.10.2020

на додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 13.10.2020, суддя Іванчук С.В., м. Львів, повний текст рішення складено 15.10.2020

за позовом фізичної особи-підприємця Шульган Назара Ігоровича, м. Львів

до відповідача Військової частини НОМЕР_1 , м. Львів

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, м. Львів

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова, м. Львів

про усунення перешкод в користуванні майном

В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст заяви про ухвалення додаткового рішення.
05.10.2020 позивач подав до Господарського суду Львівської області заяву, в якій просить ухвали додаткове рішення у даній справі про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 11 700,00 грн., оскільки рішенням Господарського суду Львівської області від 29.09.2020 позов задоволено частково, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 усунути фізичній особі-підприємцю Шульгану Назару Ігоровичу перешкоди в користуванні орендованими приміщеннями (напівпідвальні приміщення №2,3 загальною площею 193,2 м2, частина нежитлового приміщення №6 площею 30,0 м2, напівпідвальні приміщення №1,4,5 складів В-1, загальною площею 191,32 м2), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , орендованими на підставі договорів оренди державного майна №80 від 20.06.2017, №69 від 19.06.2018, №99 від 26.07.2019, шляхом надання безперешкодного доступу до орендованих приміщень через в`їзні ворота ФОП Шульган Н.І., його працівникам (представникам), та транспортним засобам, щодня з 8:00год. до 20:00 год. або в інший час за погодженням з відповідачем Військовою частиною НОМЕР_1 ; стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь фізичної особи-підприємця Шульган Назара Ігоровича 2102,00 грн. судового збору.

У підтвердження витрат заявник покликається на договір про надання правової допомоги №67 від 16.12.2019, додаткову угоду №09/01/20-1 від 09.01.2020 до договору про надання правової допомоги №67 від 16.12.2019, акт про надану правову допомогу №3с від 05.10.2020 на суму 11 700,00 грн., платіжне доручення №407 від 12.08.2020 на суму 7600,00 грн., а також детальниий опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом від 05.10.2020.

Короткий зміст додаткового рішення суду першої інстанції.
Додатковим рішенням Господарського суду Львівської області від 13.10.2020 заяву ФОП Шульган Н.І. про стягнення витрат на професійну правову допомогу задоволено. Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ФОП Шульган Н.І. 11 700,00 грн. витрат на професійну правову допомогу.

Додаткове рішення мотивовано положеннями ст. 123 ГПК України та тим, що розмір витрат на оплату послуг адвоката співмірний зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт у відповідності з предметом позовних вимог та строком розгляду справи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі Військова частина НОМЕР_1 просить скасувати додаткове рішення Господарського суду Львівської області.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим господарським судом прийнято додаткове рішення у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції обставинам справи та порушенням норм матеріального та процесуального права.

Посилається на порушення судом першої інстанції статті 126 ГПК України та неправильне застосування статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", яке полягає в тому, що ФОП Шульган Н.І. не довело суму понесених ним витрат на правову допомогу, зокрема, не надало доказів перерахування винагороди (гонорару) адвокату.

Позивач та треті особи не скористалися своїм правом, наданим ст. 263 ГПК України, відзиву на апеляційну скаргу не подали.

Представники учасників справи в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про час, дату та місце слухання справи, а тому в порядку п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України суд розглядає справу за їх відсутності.

Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу в їх відсутності за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ст. 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи і заперечення, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.
Відповідно до пункту 3 частини першої та частини третьої статті 244 ГПК України: суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви; додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Частиною 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як вбачається з матеріалів справи, до початку розгляду справи по суті в суді першої інстанції у позовній заяві позивач зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу адвоката буде складати від 3 600,00 грн. до 17 000,00 грн. Розрахунок судових витрат заявлено до початку розгляду справи по суті відповідно до ч. 2 ст. 161, п. 9 ч. 3 ст. 162 ГПК України.

Розрахунок судових витрат наведено позивачем у заяві про відшкодування судових витрат. На підтвердження понесених витрат ним подано належним чином завірені копії договору про надання правової допомоги №67 від 16.12.2019 (т. 2 а.с. 78-80), додаткової угоди №09/01/20-1 від 09.01.2020 до договору про надання правової допомоги №67 від 16.12.2019 (т. 2 а.с. 81), акту про надану правову допомогу №3с від 05.10.2020 на суму 11 700,00 грн. (т. 2 а.с. 82-83), платіжне доручення №407 від 12.08.2020 на суму 7600,00 грн. (т. 2 а.с. 84), детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом від 05.10.2020 (т. 2 а.с. 85).

Як вбачається з матеріалів справи, представником позивача у даній справі була адвокат Петрова Леся Юріївна, яка діяла на підставі ордеру серії ЛВ № 150743 (т. 1 а.с. 12) та договору про надання правової допомоги №67 від 16.12.2019 (т. 2 а.с. 78-80).

Відповідно до акту про надану правову допомогу №3с від 05.10.2020 по договору про надання правової допомоги №67 від 16.12.2019 за період з 09.01.2020 до 05.10.2020 адвокатське об`єднання надало, а клієнт прийняв надання таких послуг у справі № 914/90/20 за позовом ФОП Шульган Н.І. до Військової частини НОМЕР_1 про усунення перешкод в користуванні майном, а саме: 10.01.2020 підготовка позовної заяви; 11.01.2020 подання позовної заяви суду та надіслання копії відповідачу та третій особі; 17.02.2020 правовий аналіз відзиву та підготовка відповіді на нього; 17.02.2020 надіслання відповіді на відзив суду та копії іншим учасникам справи; 18.02.2020 участь в судовому засіданні; 09.03.2020 підготовка та подання клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи та надіслання його копії іншим учасникам справи; 09.03.2020 підготовка та подання заяви про уточнення предмета позову; 10.03.2020 участь в судовому засіданні; 23.03.2020 підготовка та подання клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи; 04.05.2020 підготовка та подання письмової заяви; 05.05.2020 участь в судовому засіданні; 08.06.2020 підготовка та подання клопотання про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті; 29.09.2020 участь в судовому засіданні та 05.10.2020 підготовка та подання заяви про відшкодування судових витрат.

Зазначений акт про надану правову допомогу №3с від 05.10.2020 по договору про надання правової допомоги №67 від 16.12.2019 підписаний ФОП Шульган Н.І. та Адвокатським об`єднанням «Ад Хок» (засновником (учасником) якого є адвокат Петрова Леся Юріївна).

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з положенням пункту 1 частини другої статті 129 ГПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із задоволенням позову, місцевий господарський суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11 700,00 грн.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI Про адвокатуру та адвокатську діяльність (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини третьої статті 129 ГПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому апеляційний суд враховує співрозмірність витрат на оплату послуг адвоката, з врахуванням складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

Разом з цим за висновками об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, за змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом за умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 ГПК України).

Таким чином об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 відступила від висновку щодо застосування положень статті 126 ГПК України, викладеного у постанові Верховного Суду від 05.02.2019 у справі № 906/194/18, про необхідність надання доказів, які підтверджують фактичне здійснення учасником справи витрат на професійну правничу допомогу, для вирішення питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи заяву ФОП Шульган Н.І. про відшкодування судових витрат та покладаючи на Військову частину НОМЕР_1 11 700,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом цієї справи, місцевий господарський суд виходив з того, що адвокат надав докази на підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт, а також їх вартості; доводи Військової частини НОМЕР_1 про те, що ФОП Шульган Н.І. не довело суму понесених ним витрат на правову допомогу, зокрема, не надало доказів перерахування винагороди (гонорару) адвокату, суд апеляційної інстанції відхиляє з посиланням, зокрема, на правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, оскільки витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 ГПК України); після надання ФОП Шульган Н.І. доказів на підтвердження витрат на правову допомогу в суді першої інстанції Військова частина НОМЕР_1 не заявила про зменшення таких витрат, а в апеляційній скарзі не надала доказів невідповідності заявлених до відшкодування витрат критеріям співмірності, у тому числі спростування правильності відповідних розрахунків; розмір наданих ФОП Шульган Н.І. адвокатських послуг співмірний ціні позову.

Отже, за результатами дослідження та оцінки наданих сторонами доказів у сукупності місцевий господарський суд дійшов обгрунтованого висновку, що ФОП Шульган Н.І. підтвердив обсяг наданих адвокатом послуг і виконаних ним робіт, оскільки за умови підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості витрати на надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.01.2021 у справі № 925/1137/19, який враховується судом апеляційної інстанції в силу положень ч. 4 ст. 236 ГПК України.

За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 11 700,00 грн.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
З огляду на наведене, апелянтом не спростовано наведених висновків суду першої інстанції, які тягли б за собою наслідки у вигляді скасування прийнятого судового рішення та не доведено неправильного застосування норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені місцевим господарським судом обставини по справі та його правильні висновки, а тому апеляційна скарга Військової частини НОМЕР_1 підлягає залишенню без задоволення, а додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 13.10.2020 - без змін.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Якщо одна із сторін визнала предявлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1-3 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Керуючись ст. ст. 236, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:
апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 за № 1929/01-40 від 21.10.2020 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 13.10.2020 у справі №914/90/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.

Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Головуючий-суддя: Бойко С.М.

Судді: Матущак О.І.

Якімець Г.Г.
Інформація заборонена для оприлюднення згідно з пунктом чотири частини першої статті 7 Закону України "Про доступ до судових рішень"
Повний текст постанови виготовлено 17.02.2021.