ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 924/538/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Булгакової І.В. (головуючий), Львова Б.Ю. і Малашенкової Т.М.,

за участю секретаря судового засідання - Шевчик О.Ю.,

учасники справи:

позивач - акціонерне товариство "Укртрансгаз",

представник позивача - Дудченко В.В., адвокат (довіреність від 10.12.2020 № 1-2525),

відповідач- - акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз",

представник відповідача - Павліченко Л.М., адвокат (довіреність від 28.01.2021 № 007Др-14-0121),

третя особа - публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України",

представник третьої особи - Будник К.А., адвокат (довіреність від 07.10.2020 № 14-184),

розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства "Укртрансгаз"

на рішення господарського суду Хмельницької області від 22.06.2020 (головуючий Вибодовський О.Д., судді: Грамчук І.В. і Музика М.В.)

та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.10.2020 (головуючий Юрчук М.І., судді: Крейбух О.Г. і Тимошенко О.М.)

у справі № 924/538/18

за позовом акціонерного товариства "Укртрансгаз" (далі - Оператор)

до акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз" (далі - Товариство)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - Компанія),

про стягнення 238 627 767,15 грн.

За результатами розгляду касаційної скарги Касаційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Оператор звернувся до господарського суду Хмельницької області з позовом до Товариства за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Компанії, (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) про стягнення 238 627 767,15 грн, з яких 194 870 249,38 грн заборгованість за надані послуги балансування природного газу, 32 271 901,26 грн пеня, 3 562 971,96 грн 3% річних та 7 922 644,55 грн інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Товариством умов договору транспортування природного газу від 17.12.2015 № (далі - Договір) у частині оплати наданих Оператором послуг балансування природного газу.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 22.06.2020, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.10.2020, відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Рішення судів попередніх інстанцій мотивовані тим, що:

- неможливо перевірити, який саме обсяг газу Оператор облікував в системі, який, на його думку, Товариство використало за періоди вказані Оператором, у тому числі безпідставно відібраного Товариством з газотранспортної системи природного газу для покриття його власних виробничо-технологічних витрат, без подання таких обсягів природного газу до газотранспортної системи (далі - ГТС) та несанкціонованих відборів з газорозподільної системи природного газу споживачами;

- між сторонами існує укладений (не розірваний, не припинений) Договір, яким і врегульовані правовідносини сторін.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій в частині відмови у задоволенні позовних вимог у розмірі 1 838 171,15 грн, Оператор звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах та те, що судами не досліджено зібраних у справі доказів, які мають значення для правильного вирішення спору, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій в оскаржуваній частині та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги у цій частині задовольнити.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що:

- суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, неправильно застосував норми матеріального права у подібних правовідносинах, у яких відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування у спірному періоді пункту 4 глави 5 розділу VI Кодексу ГРС;

- судами не досліджено докази щодо відсутності поставки природного газу Компанією деяким виробникам теплової енергії, які у зв`язку з цим здійснили несанкціонований відбір природного газу з ГТС Оператора.

Товариство подало відзив на касаційну скаргу, в якому, посилаючись на законність і обґрунтованість оскаржуваних судових рішень, просить залишити їх без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Також Товариство подало клопотання про закриття касаційного провадження, в якому посилаючись на наявність висновку Верховного Суду щодо питання визначення розміру заборгованості за послуги щомісячного балансування обсягів природного газу з застосуванням коефіцієнта 1,2, просить закрити касаційне провадження у даній справі на підставі пункту 4 частини першої статті 296 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), яке залишено без задоволення колегією суддів Верховного Суду, у зв`язку з його необґрунтованістю.

Від Компанії відзив на касаційну скаргу не надходив.

Перевіривши правильність застосування попередніми судовими інстанціями норм матеріального і процесуального права, відповідно до встановлених ними обставин справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін та третьої особи, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Місцевим та апеляційним господарськими судами встановлено, що Оператором та Товариством (Замовник) укладено Договір, за умовами якого Оператор надає Замовнику послуги транспортування природного газу (далі - послуги) на умовах, визначених у цьому договорі, а Замовник сплачує Оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг.

Відповідно до пункту 2.2 Договору послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі газотранспортної системи, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2493 (далі - Кодекс ГТС), з урахуванням особливостей, передбачених цим договором.

Згідно з пунктом 2.3 Договору послуги, які можуть бути надані Товариству за цим договором:

- послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (далі - розподіл потужності);

- послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (далі - транспортування);

- послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (далі - балансування).

Пунктом 2.5 Договору передбачено, що приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності оператору здійснюється відповідно до вимог Кодексу ГТС.

Відповідно до пунктів 2.6, 2.7 Договору Замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі ГТС, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі. Оператор, в свою чергу, має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів.

Згідно з пунктом 4.1 Договору Замовник зобов`язаний, зокрема, своєчасно та у повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг; вчасно врегульовувати небаланси; дотримуватися обмежень, встановлених цим договором та Кодексом.

Пунктом 9.1 Договору передбачено, що у разі виникнення у Замовника негативного місячного небалансу та неврегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу ГТС у строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, Замовник зобов`язаний сплатити Оператору за послуги балансування. Негативний місячний небаланс Замовника визначається відповідно до Кодексу ГТС.

Відповідно до пункту 9.2 Договору вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс замовника за формулою: Вбалансування = БЦГ х К х QБГ, де БЦГ - базова ціна газу, QБГ - обсяг негативного місячного небалансу замовника послуг транспортування, К - коефіцієнт компенсації, що дорівнює 1,2. При розмірі небалансу до 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1.

Згідно з пунктом 9.4 Договору Оператор до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає Замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п`яти банківських днів.

Пунктом 9.5 Договору передбачено, що розбіжності щодо вартості послуг балансування підлягають урегулюванню відповідно до умов цього договору або в суді. До прийняття рішення суду вартість послуг балансування, яку Замовник зобов`язаний сплатити в строк, визначений пунктом 9.4 цього договору, визначається за даними Оператора.

Відповідно до пункту 11.4 Договору послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом Оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого замовником відповідно до Кодексу ГТС та розділу ІХ цього договору.

Згідно з пунктом 13.5 Договору у разі порушення Замовником строків оплати, передбачених цим договором, Замовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Пунктом 17.1 Договору передбачено, що він набирає чинності з дня його укладання і діє до 31.12.2016, а умови Договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме, з 01.12.2015. Цей договір вважається продовженим на кожен наступний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Договір підписаний та скріплений відтисками печаток сторін. Докази припинення дії договору в матеріалах справи відсутні.

Оператором на виконання вимог пункту 9.4 Договору направлено Товариству акти надання послуг балансування та рахунки-фактури.

Також Оператором долучено до матеріалів справи звіти Товариства про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальниках за лютий 2016 року, березень 2016 року, травень 2016 року - лютий 2017 року, зведені реєстри місячних обсягів газу, що надані в точку виходу до газорозподільної системи за січень-квітень 2017 року, алокації (звіти) про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу Товариством, між замовниками послуг транспортування (постачання) за квітень-серпень 2017 року, інформацію про надходження на точках входу, та розподіл по точках виходу обсягів природного газу віднесених Оператором газорозподільних мереж, з зазначенням обсягів небалансу за лютий-березень 2016 року, травень-листопад 2016 року, січень-грудень 2017 року, звіти про надані послуги з транспортування за лютий-березень 2016 року, травень-листопад 2016 року, січень-травень 2017 року, звіти по точках входу/виходу операторів газорозподільних систем за червень 2017 року - грудень 2017 року.

Оператором встановлено наявність у Товариства негативних місячних небалансів у січні 2018 року в обсязі 5 520,616 тис. куб. м, у лютому 2018 року в обсязі 5 265,861 тис. куб. м, у березні 2018 в обсязі 5 124,429, у квітні 2018 в обсязі 102,880 тис. куб. м, у травні 2018 в обсязі 425,123 тис. куб. м, у червні 2018 в обсязі 718,735 тис. куб. м, що не був врегульований Товариством у строк та в порядку, визначеними умовами Договору та Кодексом ГТС.

Наявність негативного місячного небалансу газу у Товариства за період з січня по червень 2018 року підтверджується розрахунками вартості послуг балансування до актів від 31.01.2018 № 01-18--БАЛАНС; від 28.02.2018 № 02-18--БАЛАНС; від 31.03.2018 № 03-18--БАЛАНС; від 30.04.2018 № 04-18--БАЛАНС; від 31.05.2018 № 05-18--БАЛАНС; від 30.06.2018 № 06-18--БАЛАНС, а також звітами Товариства про фактичний розподіл природного газу по постачальникам за період з січня по червень 2018 року.

Оператор листами від 14.02.2018 № ТSОВИХ-18-356; від 14.03.2018 № ТSОВИХ-18-669; від 13.04.2018 № ТSОВИХ-18-971; від 14.05.2018 № ТSОВИХ-18-1228; від 14.06.2018 № ТSОВИХ-18-1475; від 13.07.2018 № ТSОВИХ-18-1832 повідомив Товариство про надання йому послуг балансування для врегулювання наявних у нього негативних місячних небалансів за період з січня по червень 2018 року з наданням актів наданих послуг від 31.01.2018 № 01-18--БАЛАНС; 28.02.2018 № 02-18--БАЛАНС; від 31.03.2018 № 03-18--БАЛАНС; від 30.04.2018 № 04-18--БАЛАНС; від 31.05.2018 № 05-18--БАЛАНС; від 30.06.2018 № 06-18--БАЛАНС на загальну суму 221 176 166,08 грн.

Ухвалою суду першої інстанції від 15.11.2018 за клопотанням Товариства про проведення у справі № 924/538/18 судової економічної експертизи призначено судову економічну експертизу, проведення якої доручено Тернопільському відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. В ухвалі наведено питання для вирішення економічної експертизи. Зупинено провадження у справі № 924/538/18 до вирішення експертом вищенаведених питань, покладено оплату вартості судової експертизи на відповідача, матеріали справи скеровано до Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

У подальшому 23.01.2020 на адресу суду першої інстанції від Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз повернулись матеріали справи № 924/538/18 разом з висновком експерта від 22.01.2020 № 1450/19/82-90/20-22 за результатами проведення судово-економічної експертизи у господарській справі № 924/538/18.

Приймаючи оскаржувані рішення, суди виходили з того, що відповідно до розрахунку, станом на 17.03.2019, борг у Товариства перед Оператора за Договором відсутній та наявна переплата у розмірі 22 119 584,94 грн.

Оплата послуг балансування після 20.08.2018 проведена відповідно до платіжних доручень: від 19.11.2018 № 18 на суму 50 000,00 грн; від 27.11.2018 № 19 на суму 890 000,00 грн; від 29.11.2018 № 23 на суму 320 607,90 грн; від 30.11.2018 № 24 на суму 5 169 345,55 грн; від 28.11.2018 № 21 на суму 20 915 482,85 грн; від 29.11.2018 № 22 на суму 2 175 646,18 грн; від 22.12.2018 № 26 на суму 20 000 000,00 грн; від 22.12.2018 № 29 на суму 17 810 656,73 грн; від 22.12.2018 № 27 на суму 3 067 226,41 грн; від 22.12.2018 № 28 на суму 6 454 927,97 грн; від 29.01.2019 № 31 на суму 4 583 056,87 грн; від 29.01.2019 № 30 на суму 16 790 740,32 грн; від 30.01.2019 № 34 на суму 2 539 168,54 грн; від 26.02.2019 № 35 на суму 12 210 062,47 грн; від 30.01.2019 № 33 на суму 220 000,00 грн; від 26.02.2019 № 36 на суму 2 500 000,00 грн; від 28.02.2019 № 37 на суму 3 308 663,90 грн; від 28.02.2019 № 38 на суму 4 550 365,54 грн; від 07.03.2019 № 39 на суму 2 000 000,00 грн.

Оплата за послуги з балансування у спірному періоді проведена Товариством виключно за рахунок коштів, що виділялись у вигляді субвенцій на оплату пільг та житлових субсидій населенню щодо послуг з транспортування природного газу згідно з Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 (діючого до 01.01.2018; далі - Порядок № 20) та Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256 (із змінами введеними в дію з 01.01.2018; далі - Порядок № 256).

Проаналізувавши зміст наданих документів, суди дійшли висновку, що кожне спільне протокольне рішення і платіжні доручення про перерахування Товариством Оператору коштів, як вартість пільг та субсидій населенню вказують, що такі розрахунки між сторонами, по-перше, здійснюються на умовах Договору, укладеного між сторонами, а по-друге є одночасно процедурою погашення зобов`язань Товариства з остаточної оплати вартості транспортування природного газу у визначеному місяці у розмірі отриманих по спільним протокольним рішенням сум пільг і субсидій населенню.

Також судами враховано висновок експерта від 22.01.2020 № 1450/19/82-90/20-22 Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судово-економічної експертизи у господарській справі № 924/538/18, в якому експертом зазначено, що у результаті проведеного дослідження встановлено, що з врахуванням всього обсягу природного газу, отриманого оператором газорозподільної системи у фізичних точках виходу газотранспортної системи для подальшого розподілу приєднаним споживачам застосування Оператором коефіцієнту 1,2 документально та розрахунково не підтверджується.

При наданні Замовнику послуг транспортування, при наданні звітів на точках входу/виходу замовника не дотримано терміну, визначеного Договором та Кодексом ГТС; звіти не містять деталізації по споживачах Замовника, розрахунків вартості послуг балансування та рахунків фактур, а тому документально не підтверджуються .

Сума основного боргу Товариства перед Оператором за Договором станом на 16.05.2018 у розмірі 51 571 188,74 грн за лютий 2016 - грудень 2017 документально не підтверджується.

Станом на 20.08.2018 (дата зазначена Оператором у розрахунку до заяви про збільшення позовних вимог) сума основного боргу Товариства перед Оператором за Договором у розмірі 143 299 060,64 грн за січень-червень 2018 документально не підтверджується .

Основна заборгованість за Договором була погашена Товариством платіжними дорученнями, дата і номер, яких вказані у таблиці № 5 експертного висновку.

Всі платежі здійснені виключно за рахунок коштів, що виділялись у вигляді субвенцій на оплату пільг та житлових субсидій населенню щодо послуг з транспортування природного газу згідно з Порядком № 20, Порядком № 256 та у строки, передбачені ними.

Платежі по сплаті основної заборгованості здійснені Товариством у межах строків оплати встановлених Договором, спільними протокольними рішеннями та Порядком № 256.

Яка саме плата та в якому розмірі була здійснена поза межами порядку та строків встановлених спільними протокольними рішеннями та Порядком № 256, та за який період прострочення застосовуються наслідки порушення грошового зобов`язання , передбачені частиною другою статті 625 ЦК України встановити не надається за можливе.

Також у вказаному висновку експерта зазначено, що враховуючи те, що: станом на 16.05.2018 (дата зазначена Оператором у розрахунку до позову) сума основного боргу Товариства перед Оператором за Договором у розмірі 51 571 188,74 грн за лютий 2016 - грудень 2017 документально не підтверджується; недотримання грошового зобов`язання, передбаченого частиною другою статті 625 ЦК України не встановлено; оплата з надання послуг з балансування газу була здійснена в межах порядку та строків встановлених спільними протокольними рішеннями та Порядку № 256, тому нарахування пені, 3 % річних, інфляційних втрат проводити недоцільно.

З урахуванням викладених обставин, суди дійшли висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з Товариства 238 627 767,15 грн, з яких 194 870 249,38 грн заборгованість за надані послуги балансування обсягів природного газу, пеня у розмірі 32 271 901,26 грн, 3% річних у розмірі 3 562 971,96 грн та інфляційні втрати у розмірі 7 922 644,55 грн, у зв`язку з несвоєчасною оплатою природного газу відповідно до Договору, у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Що ж до посилань Оператора у касаційній скарзі на те, що суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, неправильно застосував норми матеріального права у подібних правовідносинах, у яких відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування у спірному періоді пункту 4 глави 5 розділу VI Кодексу ГРС, то Верховний Суд зазначає, що судами встановлені обставини, а саме: з врахуванням всього обсягу природного газу, отриманого оператором газорозподільної системи у фізичних точках виходу газотранспортної системи для подальшого розподілу приєднаним споживачам застосування Оператором коефіцієнту 1,2 документально та розрахунково не підтверджується; відповідно до розрахунку, станом на 17.03.2019, борг у Товариства перед Оператора за Договором відсутній та наявна переплата у розмірі 22 119 584,94 грн; оплата за послуги з балансування у спірному періоді проведена Товариством виключно за рахунок коштів, що виділялись у вигляді субвенцій на оплату пільг та житлових субсидій населенню щодо послуг з транспортування природного газу згідно з Порядком № 20 та Порядком № 256; відповідно до висновку експерта від 22.01.2020 № 1450/19/82-90/20-22 Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судово-економічної експертизи у господарській справі № 924/538/18 сума основного боргу Товариства перед Оператором за Договором станом на 16.05.2018 у розмірі 51 571 188,74 грн за лютий 2016 - грудень 2017 та у розмірі 143 299 060,64 грн за січень-червень 2018 документально не підтверджуються. Тобто судами встановлено правильність визначення вартості послуг балансування за газовий місяць. При цьому формування правового висновку не може ставитись у пряму залежність від обставин конкретної справи та зібраних у ній доказів і здійснюватися поза визначеними статтею 300 ГПК України межами розгляду справи судом касаційної інстанції

Також Оператор у касаційній скарзі посилався на те, що судами не досліджено докази щодо відсутності поставки природного газу Компанією деяким виробникам теплової енергії, які у зв`язку з цим здійснили несанкціонований відбір природного газу з ГТС Товариства, однак такі доводи спростовуються наведеними у даній постанові доводами судів попередніх інстанцій, яким надано належну правову оцінку всім доказам у справі, які мають значення для правильного вирішення спору.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Касаційний господарський суд зазначає, що касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, які наведені скаржником і стали підставою для відкриття касаційного провадження.

При цьому самим скаржником у касаційній скарзі з огляду на принцип диспозитивності визначається підстава, вимоги та межі касаційного оскарження, а тому тягар доказування наявності підстав для касаційного оскарження, передбачених, зокрема, пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України (що визначено), покладається на скаржника.

Відповідно до статті 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 309 ГПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

З огляду на викладене Касаційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, оскільки судами були прийняті рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що дає підстави залишити їх без змін.

У зв`язку з тим, що суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін раніше ухвалені судові рішення, а також враховуючи, що учасники справи не подавали заяв про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, суд покладає на скаржника витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Керуючись статтями 129, 308, 309, 315 ГПК України, Верховний суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу акціонерного товариства "Укртрансгаз" залишити без задоволення, а рішення господарського суду Хмельницької області від 22.06.2020 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.10.2020 у справі № 924/538/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І. Булгакова

Суддя Б. Львов

Суддя Т. Малашенкова