ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про зупинення провадження у справі

18.02.2021м. ДніпроСправа № 904/7045/20

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях, м. Дніпро

до Фізичної особи-підприємця Остапенко Л. В., м. Дніпро

про стягнення заборгованості та зобов`язання повернути майно

Суддя Панна С.П.

Представники:

від позивача: Іванченко І.С.

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить:

- стягнути з фізичної особи - підприємця Остапенко Ліни Валентинівни (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях (, 49000, м. Дніпро, вул. Центральна, 6) до Державного бюджету України заборгованість з орендної плати в розмірі 71 163,50 грн;

- стягнути з фізичної особи - підприємця Остапенко Ліни Валентинівни (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях (, 49000, м. Дніпро, вул. Центральна, 6) до Державного бюджету України неустойку в розмірі 267 694,88 грн;

- зобов`язати фізичну особу - підприємця Остапенко Ліну Валентинівну повернути Балансоутримувачу - Державному вищому навчальному закладу "Криворізький національний університет" (, 50027, м.Кривий Ріг, вул. XXII Партз`їзду, 11) нерухоме майно - нежитлове вбудоване приміщення площею 139,5 кв.м., розташоване за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Семашка, буд. 16 на першому поверсі 4-х поверхового будинку, шляхом підписання акту приймання - передачі відповідно до умов договору від 27.12.2012 № 12/02-5145-ОД.

Ухвалою суду від 30.12.2020р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 28.01.2021 о 14:30год.

27.01.2021р. до суду надійшло клопотання від відповідача про відкладення розгляду справи.

У судове засідання від 28.01.2021р. з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явився.

Ухвалою суду від 28.01.2021р. судове засідання відкладено на 18.02.2021р.о 16:00год.

У судове засідання від 18.02.2021р з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явився.

За загальнодоступною інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень судом встановлено, що ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.12.2020 на підставі частини другої статті 302 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справу №910/11131/19 разом із касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Телесистеми України" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.06.2020 у зв`язку з необхідністю відступити від висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухвалених судових рішеннях Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №910/12949/16 від 13.02.2018 та у справі № 906/1037/16 від 17.12.2018.

При цьому колегія суддів Верховного Суду у справі № 910/11131/19 зазначила, що у справах № 910/12949/16 та № 906/1037/16 усі спори виникли між орендарями та орендодавцями з приводу стягнення орендної плати та (чи) неустойки, передбаченої частиною 2 статті 785 ЦК України за період користування орендованим майном після закінчення строку дії відповідних договорів і до моменту повернення майна за актами прийому-передачі та викладено правовий висновок щодо застосування, зокрема, положень частини 2 статті 785 ЦК України і який полягає у тому, що "одночасне стягнення орендної плати та неустойки у вигляді подвійної орендної плати, нарахованої за прострочення повернення орендованого майна, за один і той же період користування наймачем орендованим майном (за період з дня припинення дії договору оренди до дня повернення орендованого майна за актом) є неможливим, оскільки є притягненням відповідача до подвійної відповідальності за одне й те саме правопорушення, що суперечить положенням статті 61 Конституції України".

Зазначений правовий висновок знайшов підтримку і при касаційному перегляді справи № 910/20370/17 об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Водночас, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 924/195/16, від 11.05.2018 у справі № 926/2119/17 зроблено правовий висновок про те, що зобов`язання орендаря сплачувати орендну плату за весь час фактичного користування майном, яке виникло з договору оренди, не припиняється зі спливом строку дії договору оренди, оскільки таке припинення пов`язане не із закінченням строку, на який було укладено договір, а з моментом підписання сторонами акта приймання-передачі об`єкта оренди.

Подібні за змістом висновки викладені, зокрема, у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30.07.2020 у справі № 925/1223/17, від 11.12.2019 у справі № 904/527/19.

За вказаних обставин Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду ухвалою від 17.12.2020 прийняв до розгляду касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Телесистеми України" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.06.2020 у справі № 910/11131/19.

Судове провадження у цій справі на цей час триває.

Крім того, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду ухвалою від 30.09.2020 на підставі частини третьої статті 302 ГПК України передав на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 911/2390/18 разом із касаційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр імені академіка Юрія Прокоповича Спіженка", Амбулаторно - поліклінічного закладу "Київський міський дитячий діагностичний центр" та Заступника прокурора міста Києва на постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2019, рішення Господарського суду Київської області від 11.03.2019 та додаткове рішення Господарського суду Київської області від 25.03.2019, оскільки вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у правовідносинах, що стосуються підсудності справ у спорах з приводу нерухомого майна, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду, а саме у постанові від 16.05.2018 справі № 640/16548/16-ц.

Зокрема, у справі № 640/16548/16-ц Касаційний цивільний суд виклав висновок про те, що до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про: право власності на таке майно; право володіння і користування ним (стаття 358 Цивільного кодексу України); поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 цього Кодексу); поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 цього Кодексу); право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; визнання правочину з нерухомістю недійсним; звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду, передаючи справу №911/2390/18 на розгляд Великої Палати Верховного Суду, вважає що до спорів, що виникають з приводу нерухомого майна, відносяться спори, вимоги за якими безпосередньо стосуються об`єкта нерухомого майна, і не відносяться спори, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, незалежно від того, що такий договір укладений щодо нерухомого майна. До таких позовів застосовуються загальні правила підсудності.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 08.10.2020 прийнято до розгляду справу № 911/2390/18 за касаційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Медичний центр імені академіка Юрія Прокоповича Спіженка», Амбулаторно-поліклінічного закладу «Київський міський дитячий діагностичний центр» та Заступника прокурора міста Києва на рішення Господарського суду Київської області від 11.03.2019, додаткове рішення цього ж суду від 25.03.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2019.

Судове провадження на цей час триває.

Викладене свідчить про те, що єдиного підходу у вирішенні зазначених подібних категорій спорів у Верховного Суду немає.

Частиною четвертою статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема, єдністю судової практики.

Відповідно до пункту 7 частини другої статті 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

За приписами пункту 11 частини першої статті 229 ГПК України провадження у справі у цьому випадку зупиняється до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Щодо визначення подібності правовідносин суд звертається до правових висновків, викладених у судових рішеннях Великої Палати Верховного Суду та об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Так, об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в ухвалі від 27.03.2020 у справі № 910/4450/19 зазначила, що подібність правовідносин в іншій аналогічній справі визначається за такими критеріями: суб`єктний склад сторін спору, зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору) та об`єкт (предмет).

Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). При цьому, зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи (пункт 32 постанови від 27.03.2018 №910/17999/16; пункт 38 постанови від 25.04.2018 № 925/3/7, пункт 40 постанов від 25.04.2018 № 910/24257/16). Такі ж висновки викладені і в постановах Верховного Суду України від 21.12.2016 у справі № 910/8956/15 та від 13.09.2017 року по справі № 923/682/16.

Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах необхідно розуміти такі рішення, де подібними (тотожними, аналогічними) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (пункт 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 910/719/19, пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №922/2383/16; пункт 8.2 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 910/5394/15-г; постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 2-3007/11; постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 757/31606/15-ц).

Порівняльний аналіз змісту та об`єкту правовідносин у справі, що розглядається та у справах № 910/11131/19, № 911/2390,18 свідчить про їх подібність.

За таких обставин у справі, що розглядається наявна об`єктивна необхідність врахування висновків об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 910/11131/19 та висновків Великої палати Верховного Суду у справі № 911/2390/18.

Вирішуючи питання про можливість зупинення провадження у справі №904/7154/20, у тому числі й одночасного, до касаційного перегляду як справи №910/11131/19, так і справи № 911/2390/18, суд враховує принцип розумності строків розгляду справи судом, з огляду на який пріоритетними для суду у цій справі є висновки Верховного Суду, які стосуються підсудності справи та які безпосередньо впливають на можливість продовження судового провадження компетентним судом.

Перебування справи у зупиненому стані до касаційного перегляду справи №910/11131/19, у разі завершення до того часу касаційного перегляду справи №911/2390/18 з висновком, який зумовлюватиме необхідність передання справи за територіальною підсудністю до іншого суду, не буде сприяти виконанню судом передбаченого статтею 2 ГПК України завдання господарського судочинства в частині своєчасного вирішення спору.

Тому, вбачаються підстави для зупинення розгляду цієї справи до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 911/2390/18.

Керуючись п. 7 ч. 1 ст. 228, п. 11 ч. 1 ст. 229, 232 - 235 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Зупинити провадження у справі № 904/7045/20 за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях, м. Дніпро до Фізичної особи-підприємця Остапенко Л. В. до закінчення розгляду Верховним судом у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду справи 910/11131/19.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256,257 Гоподраського процесуального кодексу України.

Суддя С.П. Панна