РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.02.2021Справа № 910/12821/20

За позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз"

до Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про розірвання договору

Суддя Котков О.В.

Секретар судового засідання Кошляк М.І.

Представники учасників справи:

від позивача Волощук П.Ю. (адвокат);

від відповідача не з`явилися.

В судовому засіданні 09.02.2021 року, відповідно до положень ст. 233, 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення, повідомлено представнику позивача, що повне рішення буде складено 23.02.2021 року.

СУТЬ СПОРУ:

26 серпня 2020 року до Господарського суду міста Києва від Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» (позивач) надійшла позовна заява б/н від 25.08.2020 року до Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (відповідач), в якій викладені позовні вимоги, щоб в судовому порядку розірвати договір від 01.10.2004 № 14/1289/04 оренди газопроводів та споруд на них з 13.07.2020 включно.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що договір оренди газопроводів та споруд на них № 14/1289/04 від 01.10.2004 року припинив свою дію, однак відповідачем факт припинення договору не визнається.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, мотивуючи це тим, що позивач не звертався до відповідача з пропозицією про зміну чи розірвання договору, тому правові підстави для розірвання договору з посиланням на ст. 188 ГК України відсутні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.09.2020 року у справі № 910/12821/20 позовну заяву б/н від 25.08.2020 року Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» до Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про розірвання договору залишено без руху, надано Акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) днів з дня вручення даної ухвали.

08.09.2020 через відділ діловодства суду від Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» надійшла заява б/н від 07.09.2020 року «Про усунення недоліків позовної заяви».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.09.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/12821/20, ухвалено розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 01.10.2020 року.

В підготовчому засіданні 01.10.2020 року судом оголошувалася перерва.

У зв`язку з перебуванням судді Коткова О.В. у відпустці, підготовче засідання у даній справі, призначене на 03.11.2020 року не відбулося, підготовче засідання призначено на 24.11.2020 року, про що учасників справи повідомлено ухвалою суду від 30.10.2020 року.

За ч. 4 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України ухвали суду, які оформлюються окремим документом, постановляються в нарадчій кімнаті, інші ухвали суд може постановити, не виходячи до нарадчої кімнати.

Так, в підготовчому засіданні 24.11.2020 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, яка занесена до протоколу судового засідання, та призначено справу № 910/12821/20 до судового розгляду по суті на 15.12.2020 року.

В судових засіданнях 15.12.2020 року 28.01.2021 судом оголошувалася перерва.

В судовому засіданні 09.02.2021 року представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання 09.02.2021 року не з`явився.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.10.2004 року між Відкритим акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз", правонаступником якого є позивач (надалі - орендар) та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (надалі - відповідач, орендодавець) укладено договір оренди газопроводів та споруд на них № 14/1289/04 (надалі - договір), за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно, перелік якого наведено у додатку, вартість якого визначена згідно з актом про оцінку вартості основних засобів і становить 3 351 952,82 грн. Майно передається в оренду з метою забезпечення безперебійного та безаварійного постачання природного газу споживачам Житомирської області та отримання на цій основі прибутку.

Договір укладений строком на 360 днів, що діє з 01.10.2004 року до 25.09.2005 року включно (п. 10.1. договору).

За умовами пункту 10.5 договору у разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення дії цього договору або його зміну після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були ним передбачені.

ПАТ "Житомиргаз" звернулося до відповідача із заявою № 100007.2-Сл-9425-0820 від 03.08.2020 року про припинення дії договору від 01.10.2004 року № 14/1289/04, в якій зазначило, що беручи до уваги зміст пункту 10.5 цього договору, він припинив дію з 13.07.2020 року включно і не продовжується (пролонгується на майбутнє, незалежно від моменту отримання цієї заяви), долучивши до зазначеного листа додаткову угоду від 03.08.2020 року про припинення договору та акт приймання-передачі підвідного газопроводу.

Відповідач надав відповідь (лист від 13.08.2020 року № 50/11-456), в якій зазначив, що оскільки ПАТ "Житомиргаз" користується орендованим майном, такий правочин вважається діючим та продовженим на новий строк, тому правових підстав для визнання спірного договору припиненим немає.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору оренди газопроводів та споруд на них № 14/1289/04 від 01.10.2004 року, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 638 Цивільного кодексу України унормовано, що договір вважається укладеним, коли між сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов.

За змістом ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Пунктом 10.1. договору сторонами узгоджено, що договір укладено строком на 360 днів, що діє з 01.10.2004 до 25.09.2005 включно.

За умовами п. 10.5. договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення дії цього договору або його зміну після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, Договір вважається продовженим на той самий термін та на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

Згідно з частиною 4 ст. 284 Господарського кодексу України строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Отже, зі змісту наведеного вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови відсутності заяви однієї із сторін.

Відтак, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення сторін щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.02.2019 року у справі № 910/15494/18, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 10.09.2019 року встановлено, що враховуючи відсутність заяв сторін про припинення договору протягом одного місяця з 25.07.2018 року, укладений між сторонами договір продовжений на той самий термін, тобто на 360 днів, до 20.07.2019 року включно.

У постанові від 10.09.2019 року Верховний Суд зазначив:

«Статтею 20 ГК України та статтею 16 ЦК України визначені способи захисту прав і законних інтересів суб`єктів господарювання.

Відповідно до положень статті 20 ГК України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Зазначеними правовими нормами не передбачено такого способу захисту права та інтересу, як визнання договору припиненим, а реалізація такого способу захисту, як зміна або припинення правовідношення може відбуватися шляхом розірвання договору.

(Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 905/2260/17)».

Судом встановлено, що ПАТ "Житомиргаз" звернулося до відповідача із заявою № 100007.2-Сл-9425-0820 від 03.08.2020 року про припинення дії договору від 01.10.2004 року № 14/1289/04, в якій зазначило, що беручи до уваги зміст пункту 10.5 цього договору, він припинив дію з 13.07.2020 року включно і не продовжується (пролонгується на майбутнє, незалежно від моменту отримання цієї заяви), долучивши до зазначеного листа додаткову угоду від 03.08.2020 року про припинення договору та акт приймання-передачі підвідного газопроводу.

Як передбачено ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладені договору.

Частиною 1 статті 652 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

Положеннями ст. 188 Господарського кодексу України визначено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається. Якщо інше не передбачено законом або договором. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Так, за змістом п. 10.5 договору у разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення дії цього договору або його зміну після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були ним передбачені.

З огляду на положення п. 10.1. договору та встановлений рішеннями судів факт продовження терміну дії договору оренди газопроводів та споруд на них від 01.10.2004 № 14/1289/04 до 20.07.2019 року включно, суд дійшов висновку, що спірний договір був продовжений на той самий строк, тобто на 360 днів, до 15.07.2020 року (21.07.2019 року + 360 днів = 15.07.2020 року).

За викладених вище обставин, на переконання суду, що договір від 01.10.2004 року № 14/1289/04 оренди газопроводів та споруд на них є розірваним з 16.07.2020 року включно.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладені вище фактичні обставини, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства та матеріалів справи в цілому, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково про розірвання договору від 01.10.2004 року № 14/1289/04 оренди газопроводів та споруд на них з 16.07.2020 року включно.

Приймаючи до уваги встановлені судом факти та обставини, що були наведені вище, суд дійшов висновку, що викладені відповідачем у відзиві заперечення на позов не спростовують зазначених позивачем в позові доводів за встановлених вище судом фактів та обставин.

З приводу висвітлення всіх доводів відповідача суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 року Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 2102,00 грн. відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Розірвати договір від 01.10.2004 року № 14/1289/04 оренди газопроводів та споруд на них з 16.07.2020 року включно.

3. Стягнути з Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (ідентифікаційний код 20077720, адреса: 01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6) на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" (ідентифікаційний код 03344071, адреса: 10002, м. Житомир, вул. Фещенка-Чопівського, 35) судовий збір - 2102,00 грн. (дві тисячі сто дві гривні).

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 23.02.2021р.

Суддя О.В. Котков