ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"15" лютого 2021 р.м. Одеса Справа № 916/3380/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Погребна К.Ф.

при секретарі судового засідання Арзуманян В.А.

розглянувши матеріали справи №916/3380/20

за позовом Одеського обласного центру зайнятості (65007, м. Одеса, вул. Адм. Лазарєва, 10, )

до відповідача Державного підприємства "Морська адміністрація Чорноморського рибного порту" (65094, Одеська область, м. Чорноморськ, 5, )

про стягнення 47 136,61грн.

Представники сторін:

від позивача - Швернєнко М.А., довіреність № 87/10/42-21, дата видачі : 06.01.21;

від відповідача - Кошкін І.Ю.(керівник), паспорт серія № НОМЕР_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Одеський обласний центр зайнятості звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Державного підприємства "Морська адміністрація Чорноморського рибного порту" про стягнення 47 136,61грн.

Ухвалою від 30.11.2020р. судом, у порядку ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, позовну заяву Одеського обласного центру зайнятості було залишено без руху.

08.12.2020р. до господарського суду надійшла заява (вх. №32811/20) від Одеського обласного центру зайнятості про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.12.2020р. провадження по справі №916/3380/20 було відкрито. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник відповідача в судове засідання з`явився, надав відзив на позовну заяву (від 21.01.2021р. за вх. №1760/21), з якого вбачається, що останній позовні вимоги про стягнення 47 136,61грн. визнає в повному обсязі, та не заперечує проти їх задоволення.

Крім того 02.02.2021р. за вх. №3015/21 до суду від відповідача надійшла заява про розстрочку виконання рішення суду, згідно якої останній просить суд розстрочити рішення суду на три місяці шляхом сплати рівними частинами.

Судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив.

Як зазначив позивач у справі, Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначено, що функції виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (далі - Фонд) виконує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, та його територіальні органи, що здійснюють свою діяльність відповідно до Закону України "Про зайнятість населення" та цього Закону.

Відповідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2014р. № 90 "Деякі питання державного управління у сфері зайнятості населення" до внесення змін до Законів України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та "Про зайнятість населення" служба зайнятості продовжує виконувати завдання і функції у сфері зайнятості населення, трудової міграції та соціального захисту від безробіття, а також функції виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, визначені Законами України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", "Про зайнятість населення".

Відповідно до Положення про Одеський обласний центр зайнятості, затвердженого Наказом Державної служби зайнятості (Центрального апарату) від 09.10.2017 № 146, Одеський обласний центр зайнятості (далі - Одеський ОЦЗ) є неприбутковою державною установою, підпорядкованою та підзвітною Державній службі зайнятості (Центральному апарату).

Наказом Одеського ОЦЗ від 29.03.2018 № 95 «Про створення філій Одеського обласного центру зайнятості» утворено відокремлений підрозділ Одеського ОЦЗ Чорноморську міську філію Одеського обласного центру зайнятості

Позивач вказує, що ОСОБА_1 перебував на обліку як безробітний у Чорноморській міський філії Одеського ОЦЗ з 08.04.2019 по 23.03.2020 та отримував соціальні послуги і забезпечення відповідно до ч.1,ч.3,ч.4 ст.22, ч.1 ст.23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», що підтверджується витягом із наказів Чорноморської міської філії Одеського ОЦЗ про прийнятті рішення по особі ОСОБА_1 .

Відповідно до наказу від 10.04.2019 З НТ190410 ОСОБА_1 було з 08.04.2019 надано статус безробітного, наказом від 15.04.2019 № НТ190415 ОСОБА_1 було призначено допомогу по безробіттю з 15.04.2019 по 08.04.2020, наказом від 03.04.2020 №НТ 200403 було припинено виплату допомоги по безробіттю з 23.03.2020, наказом від 03.04.2020 №НТ200403 було припинено реєстрацію безробітного ОСОБА_1 з 23.03.2020 у зв`язку із поновленням на роботі на підставі рішення суду.

На виконання рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 27.01.2020 справа №501/901/19 був виданий наказ Державного підприємства «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту» від 23.03.2020 №18-к, яким був скасований наказ «Про звільнення ОСОБА_1 » від 11.03.2019 №15-к та поновлено ОСОБА_1 на посаду табельника Державного підприємства «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту» з 11.03.2019р.

Під час перебування на обліку в Одеським ОЦЗ ОСОБА_1 було виплачено у період з 15.04.2019р. по 22.03.2020 р. допомогу по безробіттю в сумі 47136 грн. 61 коп.

З метою вжиття заходів досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача було скеровано претензію від 13.04.2020 № 1581/10/42-20 з вимогою в тридцяти денний термін перерахувати кошти в сумі 47 136,61 грн., виплачені ОСОБА_1 , як допомогу по безробіттю.

Відповідачем зазначена претензія була залишена без задоволення.

Виходячи з вищенаведеного, керуючись абз. 6 ч.1 ст. 34 та ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове соціальне страхування на випадок безробіття", з причин не виконання в добровільному порядку вимог про сплату заборгованості, позивач звернувся до суду за захистом та просить суд стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 47 136,61грн.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідно до абз. 6 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття має право стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

Крім того, позивач зазначив, що аналогічна правова позиції відображена в Постановах Верховного Суду від 12.06.2018 справа № 914/2087/17, від 06.07.2018 справа № 921/220/17-г/16, від 09.07.2018 справа № 914/1875/17, в яких зазначено, що положеннями ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначено, що саме судове рішення про поновлення на роботі може бути правовою підставою для стягнення з працедавця суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному.

В Постанові Верховного Суду від 06.07.2018р. № 921/220/17-г/16 суд дійшов висновку, що обов`язок роботодавця відшкодувати Фонду загальнообов`язкового державного страхування України на випадок безробіття вартість соціальних послуг, наданих безробітному, в разі поновлення його на роботі за рішенням суду виникає у тому випадку, якщо невиконання власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю потягло за собою незаконне звільнення з роботи застрахованої особи і саме через цю подію така особа втратила заробітну плату і була вимушена стати на облік як безробітна та отримувати страхові виплати.

Відповідач заявлені позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено перелік прав та обов`язків учасників справи.

Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 46 ГПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу;

Частиною 1 ст.191 України встановлено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Як свідчать матеріали справи, відповідно до заяви викладеної у відзиві на позов від 21.01.2021р. за вх. №1760/21 відповідач визнав позов в повному обсязі та не заперечував проти його задоволення.

Згідно з ч. 4 ст. 191 ГПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи, що визнання позову не суперечить та не порушує прав та інтересів інших осіб, суд з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів, доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог Одеського обласного центру зайнятості в повному обсязі.

Що стосується клопотання про розстрочку виконання рішення, суд відмовляє в його задоволенні з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 239 Господарського процесуального кодексу України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Розстрочення виконання рішення спрямоване на забезпечення повного виконання рішення суду та є допоміжним процесуальним актом реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання його рішення.

Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання розстрочки виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування.

Особа, яка подала заяву про розстрочення виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у даній справі.

Так, звертаючись до господарського суду про розстрочення виконання рішення суду, заявником не доведено наявності виняткових обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 4 ст. 129 ГПК України).

На підставі ст.129, ч.1 ст. 130 ГПК України, 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову покладаються на відповідача, а 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, повертаються позивачу із державного бюджету, оскільки відповідачем подано заяву про визнання позову.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі, а також враховуючи визнання позовних вимог Державним підприємством "Морська адміністрація Чорноморського рибного порту", витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 051грн. на відповідача.

Крім того, відповідно до ст. ч. 1 ст. 130 ГПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України „Про судовий збір" з Державного бюджету України на користь Одеського обласного центру зайнятості підлягає поверненню сума судового збору у розмірі 1 051грн.

Керуючись ст.ст. 129, 185, 191, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

1. Позов Одеського обласного центру зайнятості (65007, м. Одеса, вул. Адм. Лазарєва, 10, ) до Державного підприємства "Морська адміністрація Чорноморського рибного порту" (65094, Одеська область, м. Чорноморськ, 5, ) - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства "Морська адміністрація Чорноморського рибного порту" (65094, Одеська область, м. Чорноморськ, 5, ) на користь Одеського обласного центру зайнятості (65007, м. Одеса, вул. Адмірала Лазарєва, буд. 10; ; р/р UA0706397 Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172) заборгованість по виплаченій суми забезпечення та вартості наданих соціальних послуг в розмірі 47 136 (сорок сім тисяч сто шістдесят три)грн. 61 коп.

3. Стягнути з Державного підприємства "Морська адміністрація Чорноморського рибного порту" (65094, Одеська область, м. Чорноморськ, 5, ) на користь Одеського обласного центру зайнятості (65007, м. Одеса, вул. Адмірала Лазарєва, буд. 10; ; р/р UA0706397 Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172) судовий збір в сумі 1 051 (одна тисяча п`ятдесят одна)грн.

4. Повернути з Державного бюджету України через Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області (65009, м. Одеса, вул. Черняховського, 6, ) на користь Одеського обласного центру зайнятості (65007, м. Одеса, вул. Адм. Лазарєва, 10, ) сплачену суму судового збору у розмірі 1 051 (одна тисяча п`ятдесят одна)грн., перерахованого згідно платіжного доручення №85093 від 18.11.2020р., оригінал якого знаходиться у матеріалах справи.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 22 лютого 2021 р.

Суддя К.Ф. Погребна