Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.02.2021 м. Івано-ФранківськСправа № 909/1066/20
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Кобецької С. М., секретар судового засідання Савчин Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Тантум Логістик",

вул. Княгині Ольги, буд. 100 Е, кв. 6, м. Львів,79053

до відповідача: Приватного підприємства "Імпорт-плюс",

вул. Б. Хмельницького, буд. 109 Ж, м. Калуш,

Івано-Франківська область,77300;

поштова адреса: а/с 50, м. Калуш, Івано-Франківська область,77300;

про стягнення 29 054,81грн, з яких: 19 586,26грн - основний борг, 7 528,69грн - пеня, 998,00грн - 3% річних, 941,86грн - інфляційні втрати.

Представники сторін в судове засідання не з"явились.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тантум Логістик" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовною заявою до Приватного підприємства "Імпорт-плюс" про стягнення 29 054,81грн, з яких: 19 586,26грн - основний борг, 7 528,69грн - пеня, 998,00грн - 3% річних, 941,86грн - інфляційні втрати за неналежне виконання грошового зобов"язання за договором про надання транспортно-експедиційних послуг у міжнародному сполученні №26/01/2017-1 від 26.01.2017.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 28.12.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Представник позивача в судове засідання не з"явився. Однак, адресував суду заяву б/н від 16.02.2021 (вх№2494/21 від 17.02.2021), в якій у зв"язку з частковою сплатою відповідачем вартості наданих транспортно-експедиційних послуг, просить суд стягнути з відповідача 11 387,50грн - основного боргу, 7 528,69грн - пені, 998,00грн - 3% річних, 941,86грн - інфляційних втрат. В решті суми основного боргу просить суд закрити провадження у справі, а судове засідання провести без участі позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані укладенням між сторонами договору про надання транспортно-експедиційних послуг у міжнародному сполученні №26/01/2017-1 від 26.01.2017 та неналежним виконанням відповідачем взятого на себе зобов"язання щодо здійснення повного розрахунку за надані позивачем транспортно-експедиційні послуги згідно акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-00177 від 23.09.2019 в сумі 11 387,50грн, яку позивач просить суд стягнути з відповідача в судовому порядку. Крім того, за порушення грошового зобов"язання позивач просить суд покласти на відповідача додаткові юридичні обов"язки, обумовлені пунктом 6.12. договору та частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України у вигляді 7 528,69грн - пені, 998,00грн - 3% річних, 941,86грн - інфляційних втрат. Позовні вимоги обґрунтовані приписами статей 207, 525, 526, 530, 549, 610, 625, 822, 909 Цивільного кодексу України, статей 173, 174, 179, 193, 198, 230, 307, 311 Господарського кодексу України, статті 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність".

Представник відповідача в судові засідання жодного разу не з"явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений ухвалами суду від 28.12.2020, від 26.01.2021, про що свідчать повідомлення про вручення рекомендованих поштових відправлень від 11.01.2021, від 02.02.2021. Будь-яких заяв, клопотань, письмових пояснень, як і заперечень в спростування заявлених позовних вимог, відповідач суду не подав.

За таких обставин беручи до уваги приписи статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно розгляду спору впродовж розумного строку, норми частин 1, 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України згідно з якими неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті і суд розглядає справу за відсутності такого учасника, враховуючи те, що позивач адресував суду заяву про розгляд справи без його участі, а відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи та те, що у суду є всі необхідні матеріали (докази) для вирішення спору по суті - спір вирішується, у відсутності сторін за матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Фактичні обставини справи вказують на те, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Тантум Логістик" (експедитор/позивач) та Приватним підприємством "Імпорт-плюс" (замовник/відповідач) укладено договір про надання транспортно-експедиційних послуг у міжнародному сполученні №26/01/2017-1 від 26.01.2017. За даним договором експедитор за дорученням та за рахунок замовника виконує або організовує виконання послуг пов"язаних із перевезенням вантажу у міжнародному та (або) внутрішньодержавному (регіональному) сполученні. Конкретні умови кожного замовлення (вид, найменування вантажу та інша необхідна інформація) зазначаються у заявках, які є невід`ємною частиною договору (пункти 1.1., 1.5. договору).

Заявкою на перевезення №71 від 13.09.2019 сторони погодили маршрут перевезення -Калло-Калуш; дату завантаження - 13.09.2019; вантаж - картон в рулонах 22,5т; вартість наданих послуг - 2200 євро по курсу НБУ на день розмитнення. Платежі здійснюються замовником після надання виконавцем послуг та відповідно до умов договору.

Відповідно до пунктів 5.2., 5.3.,5.4. договору замовник проводить оплату в безготівковій формі у валюті виставленого рахунку, згідно з заявкою на кожне окреме перевезення. Основою для оплати є комплект документів (рахунок на оплату, акт виконаних робіт, транспортна накладна з підтвердженням замовника про отримання товару, а також інші документи за взаємною домовленістю сторін) виставлений замовнику експедитором. Рахунок оплачується замовником на протязі 3-х банківських днів з моменту отримання рахунку. Передача рахунку допускається за допомогою факсимільного та електронного зв"язку з подальшою передачею оригіналу.

Виконуючи умови договору позивач надав відповідачу транспортно-експедиційні послуги за маршрутом Калло (Бельгія) - Калуш (Україна) на загальну суму 59 288,19грн, що засвідчено сторонами у підписаному без жодних зауважень та скріпленому печатками ТОВ "Тантум Логістик" та ПП "Імпорт-плюс" акті здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-00177 від 23.09.2019. Надання транспортно-експедиційних послуг та отримання вантажу відповідачем вбачається в т.ч. з міжнародної транспортної накладної CMR №LD 21191348.

Позивачем виставлено відповідачу рахунок-фактуру №СФ-0000185 від 23.09.2019 на суму 59 288,19грн. В свою чергу відповідач платіжними дорученнями № 287 від 07.11.2019, №328 від 27.11.2019, №40 від 15.01.2020, №116 від 21.02.2020, №710 від 11.12.2020, №11 від 05.01.2021, №40 від 22.01.2021 з призначенням платежу "часткова оплата за транспортні послуги згідно рахунку №185 від 23.09.2019" перерахував на рахунок позивача 47 900,69грн.

Однак доказів сплати відповідачем 11 387,50грн матеріали справи не містять.

Предметом судового розгляду є матеріально-правова вимога позивача про стягнення з відповідача в судовому порядку 19 586,26грн - основного боргу, 7 528,69грн - пені, 998,00грн - 3% річних, 941,86грн - інфляційних втрат.

Із змісту статті 11 Цивільного кодексу України вбачається, що цивільні права та обов`язки виникають, зокрема з договору.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов"язковим для виконання сторонами (статті 626, 627, 628, 629 Цивільного кодексу України).

Договір про надання транспортно-експедиційних послуг у міжнародному сполученні №26/01/2017-1 від 26.01.2017 з заявкою на перевезення №71 від 13.09.2019 укладені між сторонами в межах чинного законодавства України - є правомірними, оскільки їх недійсність прямо не встановлена законом та вони не визнані судом недійсними (стаття 204 Цивільного кодексу України).

За договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами (стаття 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", стаття 929 Цивільного кодексу України).

Згідно з статтею 931 Цивільного кодексу України розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

У відповідності до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України, частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Нормою статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Платіжними дорученнями № 287 від 07.11.2019, №710 від 11.12.2020, №11 від 05.01.2021, №11 від 22.01.2021 з призначенням платежу "часткова оплата за транспортні послуги згідно рахунку №185 від 23.09.2019"позивачем доведено та документально підтверджено перед судом перерахування відповідачем 8 198,76грн.

За таких обставин суд прийшов до висновку про припинення існування між сторонами предмету спору щодо стягнення основного боргу в розмірі 8 198,76грн, що в свою чергу у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, яка вказує на те, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору, є підставою для закриття провадження у справі в цій частині.

Водночас оскільки відповідач не довів перед судом належного виконання взятого на себе зобов"язання обумовленого договорами та законом, то вимога позивача про стягнення з відповідача вартості наданих транспортно-експедиційних послуг в розмірі 11 387,50грн підлягає задоволенню в повному обсязі.

Поряд з цим, відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов"язання припиняється належним чином проведеним виконанням.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"яаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 625 Цивільного кодексу України).

Виходячи з положень вище зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов"язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох відсотків річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Крім того згідно з приписами пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Приписом частини 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане. Проте законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду.

Пунктом 6.12 договору сторони погодили, що замовник за несвоєчасну оплату вартості наданих експедитором послуг виплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від невиплаченої суми за кожен день прострочення платежу.

Позивачем за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання нараховано відповідачу 7 528,69грн - пеня, 998,00грн - 3% річних, 941,86грн - інфляційні втрати. Судом здійснено перевірку правильності проведених позивачем розрахунків (а.с.16-20) та встановлено, що позивачем при нарахуванні пені, 3% річних та інфляційних втрат неправильно визначено суму основного боргу від якої слід здійснювати вказані нарахування, в т.ч. при розрахунку пені не враховано пункт 6.12. договору, в якому відсутня умова щодо встановлення іншого, ніж передбаченого частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України строку нарахування вказаної штрафної санкції. Усунувши вказані порушення суд прийшов до висновку, що правомірним є стягнення з відповідача 5 704,88грн - пені, 970,94грн - 3% річних, 899,97грн - інфляційних втрат. В частині стягнення 1 823,81грн - пені, 27,06грн - 3% річних, 41, 89грн - інфляційних втрат - відмовити.

З огляду на вимоги частин 1,3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (частини 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи приписи статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покласти на сторін пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись статтею 1291 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950, статтями 11, 204, 509, 525, 526, 530, 599, 610, 611, 612, 625-629, 625 Цивільного кодексу України, статтями 173, 193 Господарського кодексу України, статтями 173, 193 Господарського кодексу України, статтями 73-79, 86, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Тантум Логістик" до відповідача Приватного підприємства "Імпорт-плюс" про стягнення 29 054,81грн - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства "Імпорт-плюс", вул. Б.Хмельницького, буд.109 Ж, м. Калуш, Івано-Франківська область, 77300 (ідентифікаційний код 39122877) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тантум Логістик", вул.Княгині Ольги, буд.100 Е, кв. 6, м. Львів, 79053 (ідентифікаційний код 41089834) 11 387,50грн (одинадцять тисяч триста вісімдесят сім грн 50коп.) - заборгованості, 5 704,88грн (п"ять тисяч сімсот чотири грн 88коп.) - пені, 970,94грн (дев"ятсот сімдесят грн 94коп.) - 3% річних, 899,97грн (вісімсот дев"яносто дев"ять грн 97коп.) - інфляційні втрати, 1 964,95грн (одну тисячу дев"ятсот шістдесят чотири грн 95 коп.) - судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення 8 198,76грн - основного боргу - провадження у справі закрити.

В частині стягнення 1 823,81грн - пені, 27,06грн - 3% річних, 41, 89грн - інфляційних втрат - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено 23.02.2021

Суддя С.Кобецька