ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2021 р. м. Київ Справа № 911/2002/20

Розглянувши матеріали справи за позовом Фізичної особи-підприємця Ващіліна Євгенія Вікторовича

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Техімпекс»

прo стягнення 525 360,80 грн. (збільшено до 779 874,69 грн.)

Суддя А.Ю. Кошик

За участю секретаря судового засідання Фроль В.В.

За участю представників:

позивача: Папуша І.О.

відповідача: не з`явився

Обставини справи:

Господарським судом Київської області розглядається справа за позовом Фізичної особи-підприємця Ващіліна Євгенія Вікторовича (надалі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Техімпекс» (надалі - відповідач) прo стягнення 525 360, 80 грн. (збільшено до 779 874,69 грн.).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.08.2020 року відкрито провадження у справі № 911/2002/20 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 01.09.2020 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 31.08.2020 року представником відповідача подано клопотання №1039/08-20 від 31.08.2020 року про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 01.09.2020 року підготовче засідання відкладено на 15.09.2020 року.

У підготовчому засіданні 15.09.2020 року оголошено перерву на 24.09.2020 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 24.09.2020 року представником відповідача подано клопотання № 1470/09-20 від 24.09.2020 року про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 24.09.2020 року продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, підготовче засідання відкладено на 10.11.2020 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 09.11.2020 року представником відповідача подано пояснення № 1606/11-20 від 09.11.2020 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.11.2020 року підготовче засідання у справі № 911/2002/20 перенесено на 26.11.2020 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 26.11.2020 року представником позивача подано заяву б/н від 25.11.2020 року про зміну предмета позову. Представником відповідача подано клопотання № 1647/11-20 від 25.11.2020 року про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 26.11.2020 року підготовче засідання відкладено на 10.12.2020 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 10.12.2020 року представником відповідача подано відзив на заяву про зміну предмета позову № 1707/12-20 від 09.12.2020 року та клопотання № 1708/12-20 від 10.12.2020 року про відкладення розгляду справи.

У підготовчому засіданні 10.12.2020 року представник позивача позовні вимоги підтримав.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце підготовчого засідання, у підготовче засідання 10.12.2020 року не з`явився.

Крім того, судом відхилено клопотання відповідача № 1708/12-20 від 10.12.2020 року про відкладення розгляду справи, зважаючи на його необґрунтованість та відсутність підстав для відкладення підготовчого засідання, оскільки судом вирішено всі питання, зазначені в ч.2 ст.182 Господарського процесуального кодексу України та вчинено усі необхідні дії, передбачені ст. 177 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу, зокрема, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Враховуючи, що судом під час підготовчого судового засідання 10.12.2020 року вирішено питання, зазначені в ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України та вчинено усі необхідні дії, передбачені ст. 177 Господарського процесуального кодексу України, з метою забезпечення правильного, своєчасного та безперешкодного розгляду справи по суті, суд за результатами підготовчого засідання постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 12.01.2021 року.

В судовому засіданні 12.01.2021 року оголошувалась перерва в розгляді справи на 19.01.2021 року.

В судовому засіданні 19.01.2021 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача2 в судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У зв`язку з чим, в судовому засіданні 19.01.2021 року судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, у нарадчій кімнаті, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин, між Фізичною особою-підприємцем Ващіліним Євгенієм Вікторовичем (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково- виробнича Компанія «ТЕХІМПЕКС» (відповідач) укладено Договір оренди і нежитлового приміщення № 2/01/12 від 01.01.2019 року (далі - Договір). Зазначене приміщення знаходиться за адресою: 03035, м. Київ, вул. Кудряшова, 16 секція 3, офіс 383, площею 131,28 кв.м і належить на праві власності позивачу. Строк оренди приміщення згідно Договору становить з 01.01.2019 року по 30.11.2021 року.

Фактична передача приміщення в користування відповідачу підтверджується Актом приймання-передачі від 01.01.2019 року, який підписано сторонами Договору. Тобто, позивач свій обов`язок щодо надання приміщення орендарю виконав належним чином. До цього часу Договір є чинним, а його умови підлягають виконанню Сторонами в повному обсязі.

Відповідно до п. 3.3 Договору за користування приміщенням відповідач зобов`язаний сплачувати щомісяця орендну плату в розмірі 100 000 грн. Орендну плату відповідно до п.3.5 Договору відповідач повинен щомісячно, не пізніше 20-го числа, оплату за минулий місяць, здійснювати шляхом переказу грошових коштів на картковий або поточний рахунок позивача чи шляхом виплати готівкою з оформленням видаткового касового ордеру.

Позивач зазначає, що до січня 2020 року відповідач дотримувався свого обов`язку й вчасно перераховував позивачу орендну плату. Але, ТОВ «НВК «Техімпекс» всупереч нормам чинного законодавства та умовам Договору безпідставно припинило оплату оренди майна з 01.01.2020 року по теперішній час. Проте, відповідач продовжує користуватися приміщенням.

Станом на 01.06.2020 року заборгованість відповідача з орендної плати перед позивачем за січень, лютий, березень, квітень та травень 2020 року становить 500 000,00 грн., яка залишається несплаченою.

Згідно з п.3.8 Договору у разі прострочення оплати орендної плати Орендодавець має право стягнути з Орендаря заборгованість, що виникла в період дії даного Договору, в порядку, встановленому діючим законодавством України.

Згідно з п.4.5. Договору штрафні санкції (неустойка) нараховується за весь період прострочення (порушення); стягнення штрафних санкцій (неустойки) не звільняє від обов`язку виконати зобов`язання в натурі.

Позивач зазначає, що в травні 2020 року звертався до відповідача з вимогою сплатити борг з орендної плати, але ця вимога була залишена без виконання.

У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача основної суми боргу в розмірі 500 000,00 грн., також, за прострочення сплати грошових зобов`язань позивач просить стягнути з відповідача на підставі ст.625 Цивільного кодексу України 2 410,00 грн. інфляційних та 2 950,80 грн. річних, нарахованих станом на 01.07.2020 року.

Позивач в ході розгляду спору подав заяву про зміну предмета позову у справі № 911/2002/20, в якій зазначив, що після пред`явлення позову та відкриття провадження у справі № 911/2002/20 відповідач продовжував користуватись приміщенням відповідно до Договору оренди до 17.08.2020 року включно.

Однак, після пред`явлення позову відповідач в порушення умов указаного Договору не сплачував орендну плату (за період з січня по 17.08.2020 року).

Відповідач фактично звільнив орендоване приміщення 18.08.2020 року, однак ухилився від його передачі орендодавцю (позивачу) зі складенням акту приймання-передачі, що передбачено Договором № 2/01/12 від 01.01.2019 року.

У зв`язку з чим, позивачем донараховано станом на 25.11.2020 року основну суму заборгованості, що в загальному розмірі складає 756 666 грн., інфляційні втрати в розмірі 11 430 грн. та 3% річних у розмірі 11 778,69 грн.

В ході розгляду спору відповідачем подано відзив, в якому позов (з врахуванням збільшення) заперечував. Відповідач стверджує, що не користувався орендованим приміщенням фактично з 16.03.2020 року, приміщення звільнив 11.04.2020 року, однак, саме Орендодавець (позивач) ухилився від підписання Акту приймання-передачі (повернення) нежитлового приміщення за адресою: м.Київ. вул.Кудряшова, 16, офіс.383, площею 131,28 кв. м. Також, зазначив, що з травня 2020 року нежитловим приміщенням за адресою: м.Київ. вул. Кудряшова, 16, офіс.383 користувалося інше підприємство, а саме ТОВ «ВАК «Нова Технологія» за Договором оренди від 25.05.2020 року. Вищевказане підтверджується змістом Листа Святошинського районного відділу УП охорони в м.Києві Національної Поліції від 12.06.2020 №498/43/29/20/01-2020, в якому зазначено про звернення ТОВ «ВАК «Нова Технологія» до Святошинського РВ з проханням укласти Договір охорони приміщення секції 3, офіс 383 по вулиці Кудряшова, 16 (літера А) в місті Києві на підставі укладеного між ним та ФОП Ващіліним Є.В. Договору Оренди від 25.05.2020 року та Акту прийому-передачі нерухомого майна в оренду. Також, дане підтверджується Листом ТОВ «НВК «Техімпекс» від 30.06.2020 року 3805/06-20 «Про надання інформації щодо приміщень РСО» наданим у відповідь на вищевказаний лист Святошинського РВ, із змісту якого вбачається, що ТОВ «НВК «Техімпекс» за адресою м.Київ, вул.Кудряшова, буд.16, офіс.383 користується лише приміщенням РСО, про що є домовленість з ТОВ «ВАК «Нова Технологія». Також, в підтвердження користування нежитловим приміщенням ТОВ «ВАК «Нова Технологія» свідчить зазначена адреса для листування на бланку підприємства, а саме: м.Київ, вул.Кудряшова, буд.16, офіс.383.

Також, відповідач стверджує, що у зв`язку з карантином користування та утримання орендованого приміщення втратило економічну доцільність і фактично приміщення було звільнено 11.04.2020 року за виключенням відділу Режимно-секретний відділ (кабінет №5), площею 6 кв.м, переміщення якого потребує значного часу.

Відповідач також пояснив, що у цей же період, а саме 30.04.2020 року від Орендодавця надійшла пропозиція щодо розірвання Договору оренди №2/01/12 від 01.01.2019 року, на яку Орендар погодився, оскільки приміщення були звільнені та не використовувались. Однак, враховуючи те, що Режимно-секретний відділ станом на 30.04.2020 року ще не було переміщено, ТОВ «НВК «Техімпекс» дало згоду на дострокове припинення дії Договору оренди №2/01/12 від 01.01.2019 року враховуючи положення п.4.3 Договору, тобто з письмовим повідомленням Орендаря не пізніше ніж за 60 календарних днів до дати розірвання.

ТОВ «НВК «Техімпекс» стверджує, що листом від 07.05.2020 року №587/05-20 повідомило ФОП «Ващіліна» про те, що приміщення вже звільнені та не використовуються. Також відповідач стверджує, що в усній формі сторонами було узгоджено умови перебування відділу РСО (кімната №5), площею 6 кв.м, за адресою м.Київ, вул.Кудряшова, буд.16, офіс.383 на час, необхідний для переоформлення документів щодо його переміщення.

Приміщення відділу РСО було звільнено 17.08.2020 року, однак про його перебування поза межами умов договору оренди сторонами було узгоджено окремо. Відповідне приміщення складало лише 6 кв. м, при тому як площа усього приміщення становить 131,28 кв.м.

Відповідач стверджує, що Орендодавець (позивач), незважаючи на те, що приміщення йому було повернуто у квітні 2020 року, відмовився від підписання Акту приймання-передачі (повернення) нежитлового приміщення за адресою: м.Київ, вул.Кудряшова, буд.16, офіс.383 за Договором оренди нєжитлового приміщення від 01.01.2019 року №2/01/12.

Крім того, відповідач стверджує про наявність підстав для зупинення виконання зобов`язань ТОВ «НВК «Техімпекс» по оплаті орендної плати за Договором оренди №2/01/12 від 01.01.2019 року у зв`язку із невиконанням ФОП Ващіліним Є.В. зобов`язань, а саме не надання Актів надання послуг на підставі яких відповідачем може бути здійснена оплата.

Також, відповідач вважає, що у позивача відсутні правові підстави для вимоги про сплату повної вартості орендної плати за Договором оренди за період дії карантину, так як ТОВ «НВК «Техімпекс» були введені обмеження у роботі товариства, що передбачені Постановою КМУ № 211 від 11.03.2020 року, тобто за дії обставин, за які відповідач не відповідає.

Позивач подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що у відзиві викладено не підтверджені та суперечливі обставини.

Позивач звернув увагу на визнання відповідачем факту користувався упродовж спірного періоду приміщенням режимно-секретного відділу. При цьому відсутні докази окремого узгодження сторонами порядку користування наведеним майном (його виокремлення з Договору), відсутні докази повернення решти майна з оренди.

Твердження відповідача про звільнення орендованих приміщень з 11.04.2020 року є суперечливим, оскільки у відповідь на письмову вимогу орендодавця від 30.04.2020 року про розірвання договору оренди і повернення власнику орендованих приміщень ТОВ «Техімпекс» відмовилося задовольнити цю вимогу і повідомило про згоду розірвати договір з 01.06.2020 року.

Щодо тверджень відповідача про направлення Ващіліну Є.В. листа від 12.06.2020 року № 736/06-20 з Актом прийому-передачі майна, позивач заперечував відповідний факт, зауважив про відсутність будь-яких доказів, в Акті приймання-передачі вказано всю площу орендованого майн, в той час, як сам відповідач визнає користування приміщення РСО аж до 17.08.2020 року.

Позивач стверджує, що не отримав листа від 12.06.2020 року № 736/06-20, оскільки у реквізитах поштового відправлення вказано невідомий позивачу номер телефону одержувача листа НОМЕР_1 , що заздалегідь унеможливило належне повідомлення Ващіліна Є.В. про надходження до поштового відділення адресованого йому листа.

Також, позивач наголосив, що саме лише порівняння площі приміщення РСО з загальною орендованою площею є недоречним при визначенні обсягу зобов`язань за Договором та ступеню їх виконання, оскільки РСО перебуває під державною охороною, має обмежений режим доступу, що перешкоджає вільному та належному використанню офісу за цільовим призначенням іншими орендарями. Тому повернення частини приміщення, яка не могла вільно і повноцінно використовуватись орендодавцем, не є належним поверненням майна з оренди.

Щодо згаданих у відзиві листів позивача на адреси державних органів та установ, позивач зазначив, що вони були спрямовані на створення в подальшому умов для використання офісних приміщень за цільовим призначенням та припинення протиправної діяльності відповідача, яка перешкоджала цьому.

29.05.2020 року за № 680/05-20 відповідач надсилав позивачу претензію про необхідність надання Актів наданих послуг. В той же час, питання про припинення Договору у відповідному листі не згадувалось, пропозицій стосовно укладення додаткової угоди про дострокове припинення Договору та щодо необхідності засвідчення факту повернення приміщення відповідним Актом приймання-передачі приміщення з оренди, відповідач не висловлював. Відповідач додав до відзиву документи, які свідчать про отримання від позивача надісланих 15.06.2020 року актів наданих послуг.

Згідно з ч.1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відносини найму регулюються відповідними статтями Цивільного кодексу України, зокрема статтею 759 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 1 статті 762 Цивільного кодексу України встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Стаття 795 Цивільного кодексу України регулює відносини, щодо передачі в найм нерухомого майна (Передання будівлі або іншої капітальної споруди у найм) та визначає, що передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку дог овору найму, якщо інше не встановлено договором.

Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Стаття 785 Цивільного кодексу України визначає обов`язки наймача у разі припинення договору найму, зокрема, передбачає, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Частиною 2 ст. 785 Цивільного кодексу України визначено, що якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Відповідно до п. 5.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №12 від 29.05.2013 року «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна» з урахуванням положень статей 653, 795 ЦК України та умов договору, якщо останніми передбачено, що після закінчення або дострокового розірвання договору оренди нарахування орендної плати за фактичне користування майном припиняється з моменту підписання акта приймання-передачі приміщень орендодавцеві, нарахування орендної плати за відповідний період є правомірним.

Таким чином, з огляду на наведені умови Договору, норму ст. 795 Цивільного кодексу України та п. 5.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №12 від 29.05.2013 року «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна», саме орендар (відповідач) зобов`язаний повернути майно з оренди, тобто вжити всіх можливих і залежних від нього заходів задля своєчасного та належного виконання зобов`язання.

При цьому, фактичне залишення майна Орендарем без повернення ключів та засвідчення стану орендованого об`єкту, не може вважатись належним поверненням об`єкта оренди Орендодавцю.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених законом або договором.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Викладені відповідачем у відзиві обставини щодо припинення фактичного користування приміщенням є суперечливими. Зокрема, відповідач стверджує, що не користувався орендованим приміщенням фактично з 16.03.2020 року, однак не надав належних доказів відповідних тверджень. Одночасно відповідач стверджує, що приміщення звільнив 11.04.2020 року, однак також не надав доказів. Крім того, відповідач стверджує, що на пропозицію позивача від 30.04.2020 року відповідач надав згоду на дострокове припинення дії Договору оренди №2/01/12 від 01.01.2019 року в порядку п. 4.3 Договору, тобто з письмовим повідомленням Орендаря не пізніше ніж за 60 календарних днів до дати розірвання (фактично погодився розірвати договір з 01.06.2020 року).

Також, ТОВ «НВК «Техімпекс» стверджує, що листом від 07.05.2020 року №587/05-20 повідомило ФОП «Ващіліна» про те, що приміщення вже звільнені та не використовуються. Однак, відповідачем не надано доказів надіслання Акту приймання-передачі (повернення) приміщення з оренди.

Відповідач стверджує, що в усній формі сторонами було узгоджено умови перебування відділу РСО (кімната №5), площею 6 кв. метри, за адресою м.Київ, вул.Кудряшова, буд.16, офіс.383 на час, необхідний для переоформлення документів щодо його переміщення. Однак, відповідних доказів відповідач не надав.

Відповідач визнає, що приміщення відділу РСО було звільнено 17.08.2020 року, при цьому стверджує, що сторонами було окремо узгоджено про виокремлення відповідного приміщення за межі Договору. Однак, відповідних доказів окремого узгодження сторонами порядку користування наведеним майном (його виокремлення з Договору), відповідачем не надано, відсутні докази повернення решти майна з оренди.

Стосовно тверджень відповідача щодо відмови Орендодавця від підписання Акту про повернення майна з оренди, суд зазначає, що відповідачем не надано доказів вжиття всіх належних і залежних від нього заходів щодо оформлення факту повернення майна. Зокрема, неузгодження факту припинення орендних відносин щодо частини майна та умов користування приміщення відділу РСО, доказів засвідчення фактичного стану орендованого майна на момент його повернення, не викладено чітких та детальних обставин, за яких відбулось фактичне повернення майна (ким, кому, коли були передані ключі, здійснено огляд приміщення, тощо).

Щодо тверджень відповідача про направлення Ващіліну Є.В. листа від 12.06.2020 року № 736/06-20 з Актом прийому-передачі майна, позивач заперечував відповідний факт, зауважив про відсутність будь-яких доказів, в Акті приймання-передачі вказано всю площу орендованого майна, в той час, як сам відповідач визнає користування приміщення РСО аж до 17.08.2020 року. Крім того, відсутні докази належного надіслання відповідного листа, оскільки у реквізитах поштового відправлення невірно вказано номер телефону одержувача листа, що унеможливило належне повідомлення Ващіліна Є.В. про надходження до поштового відділення адресованого йому листа.

Щодо посилання відповідача на введення карантину, суд зазначає, що від карантину негативних наслідків зазнали всі господарюючі суб`єкти і в даному випадку введення карантину не є винятковим випадком саме для відповідача і не може бути підставою для звільнення від відповідальності, тим паче для звільнення від обов`язку виконання зобов`язань (сплати орендних платежів). Накази, наведені відповідачем у відзиві, є внутрішніми розпорядчими документами підприємства і жодним чином не стосуються правовідносин з позивачем.

Також, суд зазначає, що саме лише порівняння площі приміщення РСО з загальною орендованою площею є недоречним при визначенні обсягу зобов`язань за Договором та ступеню їх виконання, оскільки РСО перебуває під державною охороною, має обмежений режим доступу, що перешкоджає вільному та належному використанню офісу за цільовим призначенням іншими орендарями. Тому, за відсутності чіткого узгодження умов користування лише приміщенням РСО, повернута частина приміщення не могла вільно і повноцінно використовуватись Орендодавцем, тому не є належним поверненням майна з оренди.

Не дивлячись на активну переписку сторін, відповідачем не надано доказів звернення до позивача з вимогами засвідчити факт припинення орендних відносин, в тому числі частково, шляхом підписання відповідної додаткової угоди.

Відповідач посилався на невикористання приміщення після дострокового припинення Договору оренди, про що свідчить використання позивачем такого приміщення в здаванні в оренду іншим особам.

Однак, відповідні обставини не мають прямого значення для справи, оскільки нормою ст.795 Цивільного кодексу України чітко визначено порядок повернення майна з оренди шляхом підписання відповідного Акту приймання-передачі, доказів чого відповідачем не надано. Крім того, п. 2.9. Договору передбачено обов`язок Орендаря повернути приміщення в належному стані, що також має бути засвідчено сторонами.

Оскільки відповідачем не вжито всіх залежних від нього та необхідних заходів щодо повернення майна з оренди у встановленому Договором та законодавством порядку, майно не вважається належним чином повернутим Орендарем.

Крім того, оскільки приміщення не було повернуте відповідачем у встановленому порядку позивачу і відповідачем не надано суду належних та достовірних доказів і пояснень щодо вжиття ним повних і належних заходів з повернення приміщення з оренди, наявні достатні підстави для оплати Орендарем вартості оренди приміщення за спірний період неузгодженості статусу майна.

Таким чином, позовні вимоги (уточнені) в частині стягнення 756 666 грн. заборгованості з орендної плати обґрунтовані, відповідачем не спростовані і підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дослідивши наданий позивачем розрахунок уточненого позову, позивачем заявлено до стягнення 11 430 грн. інфляційних та 11 778,69 грн. 3% річних, що нараховані за період від дня порушення зобов`язання зі сплати орендних платежів по дату подачі уточненого позову. Враховуючи встановлений судом факт прострочення виконання зобов`язання зі сплати орендних платежів, вимоги позивача про стягнення інфляційних та річних обґрунтовані, відповідають нормі п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України та фактичним обставинам, тому підлягають задоволенню.

Таким чином, за наслідками розгляду спору суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 756 666 грн. заборгованості з орендної плати, 11 430 грн. інфляційних та 11 778,69 грн. 3% річних.

Як визначено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача в повному обсязі (з врахуванням доплаченої зі збільшених позовних вимог суми), всього 11 698,12 грн. Зайво сплачені суми судового збору можуть бути повернуті позивачу з державного бюджету за його заявою.

Щодо адвокатських витрат, судом встановлено, що позивачем понесено витрати на професійну правничу допомогу, надану за Договором № 8 від 06.04.2020 року адвокатом Папушею І.О., що підтверджується Актом приймання-передачі наданих послуг №1 від 18.01.2021 року на суму 20 161,00 грн., які оплачені за платіжним дорученням№ Р24АР24А895113471С17737 від 19.01.2021 року.

Таким чином, у відповідності до ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 126, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Ващіліна Євгенія Вікторовича до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Техімпекс» прo стягнення 779 874,69 грн. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича Компанія «ТЕХІМПЕКС» (07400, Київська обл., м. Бровари, п-т Незалежності, 14, ) на користь Фізичної особи-підприємця Ващіліна Євгенія Вікторовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 756 666,00 грн. основного боргу, 11 430,00 грн. інфляційних, 11 778,69 грн. 3% річних, 11 698,12 грн. витрат по сплаті судового збору та 20 161,00 грн. адвокатських витрат.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.Ю. Кошик

повний текст рішення складено 23.02.2021 року