СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"23" лютого 2021 р. Справа № 917/1548/20

Суддя Лакіза В.В.

розглянувши апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях, м. Полтава (вх.№561 П/2)

на рішення Господарського суду Полтавської області від 29.12.2020 по справі № 917/1548/20 (суддя Паламарчук В.В., повний текст рішення складено та підписано 05.01.2021)

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях, м. Полтава

до Акціонерного товариства "Кременчуцьке кар`єроуправління "Кварц", м. Кременчук, Полтавська область

про внесення змін до Договору оренди №01/Ц-2009 від 26.03.2009

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2020 року Регіональне відділення Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Акціонерного товариства "Кременчуцьке кар`єроуправління "Кварц" про внесення змін до Договору оренди №01/Ц-2009 від 26.03.2009, шляхом визнання укладеним Договору про внесення змін №11 до Договору.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 29.12.2020 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Позивач із вказаним рішенням не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення Господарського суду Полтавської області від 29.12.2020 по справі № 917/1548/20 скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях про внесення змін до договору оренди № 01/Ц-2009 від 26.03.2009 цілісного майнового комплексу Державного підприємства Міністерства оборони України Кременчуцьке кар`єроуправління «Кварц», посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Веселовським А.Г. 01.06.2009 та зареєстрованого в реєстрі за №4341, шляхом визнання укладеним Договору про внесення змін №11 до договору.

Одночасно в апеляційній скарзі апелянт просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Полтавської області від 29.12.2020 по справі № 917/1548/20. В обґрунтування доводів про поновлення пропущеного строку скаржник зазначає, що повний текст судового рішення від 08.02.2018 згідно штемпелю на конверті надіслано позивачу 13.01.2021 та отримано регіональним відділенням лише 14.01.2021 (вх. РВ №10/00172 від 14.01.2021). Крім того, апелянт повідомляє, що підготовка апеляційної скарги регіональним відділенням передбачає обмін інформацією з профільними структурними підрозділами регіонального відділення. До того ж, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом, частину працівників регіонального відділення було переведено на дистанційну роботу, а тому процедура підготовки апеляційної скарги потребувала більш тривалого строку.

Розглянувши клопотання позивача про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин 2, 3 статті 256 ГПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Згідно з положеннями частини 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є:

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення (пункт 3);

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (пункт 4);

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (пункт 5).

Як свідчать матеріали справи, оскаржуване рішення суду прийнято 29.12.2020, його повний текст складено та підписано 05.01.2021.

Копію рішення Господарського суду Полтавської області від 29.12.2020 по справі № 917/1548/20 отримано Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях 14.01.2021, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №295 уповноваженій особі позивача 14.01.2021 (а.с. 139), а також підтверджено апелянтом наданими до матеріалів апеляційної скарги копією поштового конверту про отримання поштового відправлення Господарського суду Полтавської області №295 та штампом вхідної кореспонденції Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях за вх. №10/00172 від 14.01.2021 на копії першої сторінки судового рішення від 29.12.2020 по справі №917/1548/20.

Отже, з урахуванням приписів ч.2 ст.256 ГПК України останнім днем подання апеляційної скарги та поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, з урахуванням отримання позивачем судового рішення 14.01.2021, є 03.02.2021.

Водночас, апеляційну скаргу подано апелянтом 04.02.2021, про що свідчить штамп на поштовому відправленні №892, яким направлено апеляційну скаргу до суду. Таким чином, апелянтом порушено строк на подання апеляційної скарги, у зв`язку з чим подано відповідне клопотання про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження.

За приписами частини першої статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Таким чином, для поновлення процесуального строку суд має встановити наявність об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали вчасному зверненню зі скаргою на судове рішення, у зв`язку з чим заявник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки, в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків.

Суд зазначає, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за свою природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Колегія суддів також вважає за необхідне звернути увагу на положення, закріплені у статті 129 Конституції України, згідно яких основними засадами судочинства є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен додержуватись норм процесуального права.

За змістом положень Господарського процесуального кодексу України сторона або особа, яка не брала участь у справі, якщо суд вирішив питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, наділена правом оскарження судового рішення, що є однією з необхідних умов реалізації встановленого законом права на судовий захист.

Однак, наявність права на оскарження не є безумовною підставою для здійснення судового захисту шляхом прийняття апеляційної скарги, поданої з порушенням встановленого процесуальним законом порядку.

У силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

У пункті 41 Рішення Європейського Суду з прав людини від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" суд визнав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З огляду на викладене, процесуальним законом не передбачено обов`язок суду автоматично відновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника та в кожному випадку суд має визначити, з якої поважної причини такий строк був порушений скаржником, та чи підлягає відновленню; з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та докази, що підтверджують доводи заявника.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, позивач посилається на те, що повний текст судового рішення від 08.02.2018 згідно штемпелю на конверті надіслано позивачу 13.01.2021 та отримано регіональним відділенням лише 14.01.2021 (вх. РВ №10/00172 від 14.01.2021).

Крім того, апелянт повідомляє, що підготовка апеляційної скарги регіональним відділенням передбачає обмін інформацією з профільними структурними підрозділами регіонального відділення. До того ж, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом, частину працівників регіонального відділення було переведено на дистанційну роботу, а тому процедура підготовки апеляційної скарги потребувала більш тривалого строку.

В той же час, як зазначалось, зі змісту частини першої статті 119 ГПК України вбачається, що законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Таким чином, для поновлення процесуального строку суд має встановити наявність об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали вчасному зверненню зі скаргою на судове рішення, у зв`язку з чим заявник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки, в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків.

В той же час, обґрунтовуючи підстави пропущення двадцятиденного строку, який встановлено ч. 2 ст. 256 ГПК України на подання апеляційної скарги з дня її отримання, скаржник лише наводить обставини, які обумовили пропущення такого строку. Разом з тим, доводи апелянта про обмін інформацією з профільними структурними підрозділами регіонального відділення, переведення частини працівників регіонального відділення на дистанційну роботу, що, за твердженням скаржника, зумовило більш тривалий строк для підготовки апеляційної скарги, не підтверджено регіональним відділенням жодними документальними доказами.

При цьому, суд зазначає, що встановлений внутрішній порядок розподілу роботи або документації не може впливати на обчислення процесуальних строків. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 25.05.2020 у справі №922/942/19.

Враховуючи наведене, апелянтом не підтверджено належними доказами наявність об`єктивних перешкод для звернення у передбачений законом строк із апеляційною скаргою.

Відповідно до частини 3 статті 260 ГПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

На виконання вимог частини 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, суд зазначає, що позивачу слід надати суду належні докази або ж вказати інші доводи в обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

За викладеного, апеляційна скарга залишається без руху, а позивачу надається час для усунення вищевказаних недоліків.

Крім того, суд звертає увагу апелянта, що відповідно до змісту клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, заявник посилається на отримання 14.01.2021 повного тексту рішення від 08.02.2018, в той час як прохальна частина апеляційної скарги містить клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку та скасування рішення Господарського суду Полтавської області по справі №917/1548/20 від 29.12.2020. У зв`язку з цим, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зобов`язати регіональне відділення уточнити вимоги апеляційної скарги в цій частині.

Також суд зазначає, що відповідно до п. 3 ч.3. ст. 258 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) до апеляційної скарги додаються докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Згідно зі ст. 259 ГПК України особа, яка подає апеляційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

Таким чином, пункт 3 частини 3 статті 258 ГПК України встановлює вимоги до апеляційної скарги, а стаття 259 ГПК України визначає спосіб виконання такої вимоги.

Комплексний аналіз зазначених норм свідчить, що положення вказаної ст.259 ГПК України по суті конкретизують та деталізують вимоги наведеного у пункті 3 частини 3 ст.258 ГПК України в частині, кому, які документи і яким саме чином має надіслати особа, яка подає апеляційну скаргу, зокрема, обов`язок цієї особи надіслати разом з копією апеляційної скарги також додані до неї документи, які відсутні у інших учасників справи. Направлення копії апеляційної скарги та доданих до неї документів підтверджуються листом з описом вкладення.

Апелянтом до матеріалів апеляційної скарги надано опис вкладення ПАТ «Укрпошта» від 04.02.2021, який свідчить про направлення регіональним відділенням відповдіачу апеляційної скарги від 03.02.2021 №10-125-00583 по справі №917/1548/20 на рішення Господарського суду Полтавської області від 29.12.2020 (кількість предметів 1). Водночас, вказаним описом вкладення не підтверджується направлення відповідачу по справі разом з апеляційною скаргою документів, які вказані позивачем як додатки до апеляційної скарги, а саме: 1. Докази, що підтверджують отримання копії оскаржуваного рішення копія конверту та копія першої сторінки з вхідним штемпелем (в першу адресу); 2. Докази направлення відповідачу копії апеляційної скарги (рекомендований з описом вкладення) оригінал (в першу адресу); 3. Платіжне доручення №43 від 21.01.2021 про сплату судового збору (в першу адресу).

В той же час, в розумінні п. 3 ч. 3 ст. 258, ст. 259 ГПК України, направлення іншій стороні, окрім копії апеляційної скарги, копій документів, які є додатками до апеляційної скарги та які відсутні у іншої сторони, є гарантією забезпечення прав іншого учасника провадження бути належним чином обізнаним із процесуальними документами, що надаються апелянтом до суду разом із апеляційною скаргою, що, в такому випадку також є реалізацією принципів господарського судочинства.

Тож, судом не приймається в якості доказів направлення апеляційної скарги відповідачу доданий до апеляційної скарги опис вкладення в цінний лист.

Зазначене є невиконанням заявником приписів статей 258, 259 ГПК України, та підставою для залишення без руху апеляційної скарги

Відповідно до частини 1, 2 ст.174 Господарського процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З метою усунення недоліків апеляційної скарги, заявнику необхідно надати суду:

- належні докази або ж вказати інші доводи в обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження;

- докази направлення Акціонерному товариству "Кременчуцьке кар`єроуправління "Кварц" листом з описом вкладення копії апеляційної скарги разом з документами , які є додатками до апеляційної скарги та які відсутні у відповідача.

Керуючись статтями 174, 234, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, суддя-доповідач

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу залишити без руху.

2.Встановити заявнику десятиденний строк з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги.

3.Наслідки не усунення недоліків, визначених цією ухвалою, у строк, встановлений судом, передбачені статтями 174, 260 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя - доповідач В.В. Лакіза