РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.02.2021Справа № 910/16273/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Князькова В.В.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСПРЕСС-ТРАНС", м.Київ

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Сидорука Андрія Ігоровича, м.Київ

про стягнення 9824,40 грн, -

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕКСПРЕСС-ТРАНС" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Сидорука Андрія Ігоровича про стягнення заборгованості в сумі 9824,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за договором - заявкою №17/1 від 17.08.2020 на транспортування вантажу автомобільним транспортом в частині оплати наданих послуг у обсязі та строки, що визначені за домовленістю сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/16273/20; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного провадження без виклику представників учасників судового процесу.

Ухвалою від 26.10.2020 встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження.

Відповідач відзиву на позов не подав, клопотання про продовження строку на подачу відзиву не заявив, проте, про розгляд справи був повідомлений належним чином з урахуванням наступного.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з ч. 2 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи-підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 26.10.2020 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 02034, м.Київ, вул.Оноре Де Бальзака, буд.57, кв.26.

Конверт з ухвалою суду від 26.10.2020 був повернутий до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Судом також враховано, що за приписами ч.1 ст.9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись, з процесуальними документами у справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Наразі, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За приписами ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Одночасно, з огляду на те, що до суду не надходило клопотань учасників справи або одного з них в порядку частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, господарський суд розглядає справу без проведення судового засідання.

Відповідно до ч.4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

17.08.2020 між Фізичною особою - підприємцем Сидоруком Андрієм Ігоровичем (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕКСПРЕСС-ТРАНС" (перевізник) було укладено договір-заявку №17/1, за умовами якого перевізник зобов`язується доставити ввірений йому відправником вантаж до місця призначення і видати його уповноваженій особі, а замовник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

У договорі - заяці №17/1 від 17.08.2020 сторони визначили, що для перевезення передається вантаж - ТНП - 3*1,5 м, 2,8 т. Номер транспортного засобу НОМЕР_1 / НОМЕР_2 . Адреса та час завантаження: 20.08.2020 - Dacker und Co. Von - Drais -StraBe 26 77855 Achern Deutschland. Адреса розвантаження та розмитнення: м.Київ, Столічне Шосе, 100, 27.08.2020 - 28.08.2020.

Згідно договору №17/1 від 17.08.2020 вартість транспортних послуг по курсу Національного банку України складає 800 євро на дату розвантаження автомобіля.

Відповідно до договору №17/1 від 17.08.2020 оплата здійснюється протягом 5-10 днів з моменту отримання замовником оригіналів документів (CMR, акт наданих послуг, рахунок на оплату).

Контрагентами також погоджено, що за фактом виконання послуг перевезення сторони підписують акт про надання послуг. Замовник зобов`язаний підписати два примірника акту і один повернути перевізнику протягом 3 робочих днів з моменту отримання актів, або направити обґрунтовану претензію перевізнику щодо якості наданих послуг. Якщо протягом цього строку замовник не повернув один примірник акту та не надав йому претензію, вважатиметься, що послуги надані в повному обсязі та у відповідності до умов договору.

Суд звертає увагу на те, що статтею 204 Цивільного кодексу України закріплено презумпцію правомірності правочину.

Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 23.01.2018 по справі №203/2612/13-ц та постанові від 19.06.2018 по справі №5023/3905/12.

Слід зауважити, що на теперішній час договір - заявка №17/1 від 17.08.2020 у передбаченому чинним законодавством України порядку недійсним визнано не було. Доказів зворотного матеріали справи не містять.

Отже, виходячи з наведеного вище, з огляду на встановлений ст.204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги договір - заявку №17/1 від 17.08.2020 як належну підставу у розумінні норм ст.11 названого Кодексу України для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків з надання послуг перевезення.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що на виконання договору - заявки №17/1 від 17.08.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕКСПРЕСС-ТРАНС" було здійснено перевезення вантажу, на підтвердження чого представлено міжнародну товарно-транспортну накладну CMR з відмітками вантажовідправника, вантажоодержувача та перевізника.

Супровідним листом №1437 від 23.09.2020 перевізником було направлено на адресу замовника: рахунок на оплату №1437 від 10.09.2020 на суму 26214,40 грн; акт на надання послуг №1437 від 10.09.2020 у двох екземплярах; договір-заявку №17/1 від 17.08.2020. На підтвердження направлення вказаних документів позивачем було надано до матеріалів справи експрес-накладну №4803.

Проте, замовником підписаного акту наданих послуг на адресу перевізника повернуто не було, заперечень з приводу його підписання не надано та фактично лише частково оплачено послуги перевезення, які було надано Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕКСПРЕСС-ТРАНС" на виконання договору - заявки №17/1 від 17.08.2020.

Зокрема, як свідчать матеріали справи, Фізичною особою - підприємцем Сидоруком Андрієм Ігоровичем було сплачено на рахунок позивача грошові кошти в якості оплати за транспортні послуги в сумі 16 385 грн згідно платіжного доручення №702 від 13.10.2020.

Означені обставини у сукупності і стали підставою для звернення до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця Сидорука Андрія Ігоровича про стягнення заборгованості в сумі 9824,40 грн.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату (ч.1 ст.909 Цивільного кодексу України).

За перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата (ч.1 ст.916 Цивільного кодексу України).

Судом вище вказувалось, що згідно договору №17/1 від 17.08.2020 вартість транспортних послуг по курсу Національного банку України складає 800 євро на дату розвантаження автомобіля. Оплата здійснюється протягом 5-10 днів з моменту отримання замовником оригіналів документів (CMR, акт наданих послуг, рахунок на оплату).

Як вбачається зі змісту міжнародної товарно-транспортної накладної CMR, яку було складено за наслідками перевезення вантажу, розвантаження автомобіля (отримання вантажу) було здійснено 10.09.2020.

Судом враховано, позивачем було вірно визначено вартість наданих послуг, а саме з урахуванням курсу євро до гривні України, який було встановлено Національним банком України станом на 10.09.2020 (32,768 грн за 1 євро).

Супровідним листом №1437 від 23.09.2020 перевізником було направлено на адресу замовника: рахунок на оплату №1437 від 10.09.2020 на суму 26214,40 грн; акт на надання послуг №1437 від 10.09.2020 у двох екземплярах; договір-заявку №17/1 від 17.08.2020. На підтвердження направлення вказаних документів позивачем було надано до матеріалів справи експрес-накладну №4803.

За таких обставин, виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що строк оплати відповідачем послуг з перевезення за договором - заявкою №17/1 від 17.08.2020, на суму 26214,40 грн, настав.

Наразі, суд зазначає, що згідно з ч.ч.1-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс-Матеос проти Іспанії» від 23 червня 1993 р.).

Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

До того ж, суд зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до ст.2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.33 Рішення віл 27.10.1993р. Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів»).

У п.26 рішення від 15.05.2008р. Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Проте, всупереч викладеного вище, відповідачем обставини належного виконання своїх обов`язків за договором - заявкою №17/1 від 17.08.2020 в частині оплати в повному обсязі послуг з перевезення вантажу, а саме на суму 9824,40 грн, належним чином доказово не обґрунтовано, наявності заборгованості у заявленому до стягнення розмірі не спростовано.

До того ж, судом враховано, що в матеріалах справи наявні докази часткової оплати послуг замовником.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, враховуючи те, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, та належних і допустимих у розумінні Господарського процесуального кодексу України доказів виконання в повному обсязі своїх обов`язків за договором - заявкою №17/1 від 17.08.2020 не надав, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСПРЕСС-ТРАНС" до Фізичної особи-підприємця Сидорука Андрія Ігоровича про стягнення заборгованості в сумі 9824,40 грн.

Згідно приписів ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСПРЕСС-ТРАНС" до Фізичної особи-підприємця Сидорука Андрія Ігоровича про стягнення заборгованості в сумі 9824,40 грн - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Сидорука Андрія Ігоровича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСПРЕСС-ТРАНС" (02660, м.Київ, вул.Червоногвардійська, буд.5, офіс 4, ) заборгованість в сумі 9824 (дев`ять тисяч вісімсот двадцять чотири) грн 40 коп. та судовий збір в розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст складено та підписано 23.02.2021

Суддя В.В. Князьков