УХВАЛА

10 лютого 2021 року

м. Київ

Справа № 910/14476/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є. В. - головуючого, Уркевича В. Ю., Чумака Ю. Я.,

секретар судового засідання - Астапова Ю. В.,

розглядаючи касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АК Консалтинг» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.09.2020 (колегія суддів у складі: Андрієнко В. В., Євсіков О. О., Калатай Н. Ф.) у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.ЕФ. Кепітал Партнерс Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «АК Консалтинг», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Балтик Груп», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Державного реєстратора Київської філії Комунального підприємства Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області «Центр реєстрації» Бондарук Юлії Олександрівни, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бондар Тетяни Миколаївни, Державного реєстратора Комунального підприємства «Світоч» Дмитрунця Любомира Васильовича, про визнання недійсним договору та скасування рішень державних реєстраторів,

за участю представників:

позивача - Ліпінський Є. В.,

відповідача 1 - не з'явилися

відповідача 2 - не з'явилися

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - 1 - не з'явилися

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - 2 - не з'явилися

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - 3 - не з'явилися,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Ю.ЕФ. Кепітал Партнерс Україна» (далі - ТОВ «Ю.ЕФ. Кепітал Партнерс Україна») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю АК Консалтинг» (далі - ТОВ «АК Консалтинг») та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Балтик Груп» (далі - ТОВ «ФК «Інвест Балтик Груп») про:

- визнання недійсним договору відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 08.11.2016, укладеного між ТОВ «ФК «Інвест Балтик Груп» та ТОВ «АК Консалтинг», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондар Т. М. (далі - нотаріус Бондар Т. М.) та зареєстрованого в реєстрі за № 2221;

- скасування рішення державного реєстратора Київської філії комунального підприємства Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області «Центр реєстрації» Бондарук Юлії Олександрівни (далі - реєстратора Бондарчук Ю. О.) про державну реєстрацію переходу права власності від 09.08.2018, індексний номер 42465139;

- скасування рішення нотаріуса Бондар Т. М. про державну реєстрацію змін до права власності від 30.08.2018, індексний номер 42776793;

- скасування рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Світоч» м. Києва Дмитрунця Л. В. (далі - реєстратор Дмитрунець Л. В.) про державну реєстрацію переходу права власності від 18.12.2018, індексний номер 44692575;

- скасування рішення реєстратора Дмитрунця Л. В. про державну реєстрацію переходу права власності від 18.12.2018, індексний номер 44692797.

2. На обґрунтування позовних вимог ТОВ «Ю.ЕФ. Кепітал Партнерс Україна» зазначило, що оспорюваним договором ТОВ «АК Консалтинг» передано всі права іпотекодержателя за договором іпотеки від 29.12.2006, укладеним між Акціонерним банком «Енергобанк» (далі - АТ «Енергобанк», банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ройланс-Україна» (далі - ТОВ «Ройланс-Україна»), яке змінило найменування на ТОВ «Ю.ЕФ. Кепітал Партнерс Україна», тоді як договір відступлення прав вимоги за кредитним договором укладений між ТОВ «ФК «Інвест Балтик Груп» та ТОВ «АК Консалтинг» 09.11.2016, надав йому право вимоги до ТОВ «Ю.ЕФ. Кепітал Партнерс Україна» лише на суму заборгованості у розмірі 2 842 058,66 грн, і у випадку невиконання останнім обов`язку повернення ТОВ «АК Консалтинг» боргу у цьому розмірі, останнє мало би право задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення лише на цю суму. Утім 18.12.2018 ТОВ «АК Консалтинг» звернуло стягнення на предмет іпотеки та зареєструвало за собою право власності на нерухоме майно. Внаслідок цих обставин позивач вважає, що оспорюваним договором порушено його право як іпотекодавця, у тому числі на відшкодування перевищення вартості предмета іпотеки, тому що ТОВ «АК Консалтинг» мало право шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити свої вимоги лише у розмірі 2 842 058,66 грн. ТОВ «Ю.ЕФ. Кепітал Партнерс Україна» вважає, що договір відступлення прав за договором іпотеки позбавляє його на отримання відшкодування у розмірі різниці відповідних сум, тому звернувся з цим позовом.

3. Також позивач зазначив, що укладений між ТОВ «ФК «Інвест Балтик Груп» та ТОВ «АК Консалтинг» договір відступлення прав за договором іпотеки від 08.11.2016 підлягає визнанню недійсним у зв`язку з тим, що він укладений не на підставі договору відступлення прав за кредитним договором № 610-34 від 24.10.2006, укладеним між АТ «Енергобанк» та ТОВ «Ройланс-Україна», яке змінило найменування на ТОВ «Ю.ЕФ. Кепітал Партнерс Україна», у якому зазначено основне зобов`язання, а на підставі договору поруки від 04.11.2016, укладеного між ТОВ «ФК «Інвест Балтик Груп» та ТОВ «АК Консалтинг». Крім того, в порушення статті 24 Закону України «Про іпотеку» та домовленості сторін, обумовленої пунктом 7.6. договору іпотеки від 29.12.2006, укладеного між АТ «Енергобанк» та ТОВ «Ройланс-Україна», яке змінило найменування на ТОВ «Ю.ЕФ. Кепітал Партнерс Україна», оспорюваний договір укладений раніше за договір відступлення прав за кредитним договором. У зв'язку з цим і рішення про державну реєстрацію прав за ТОВ «АК Консалтинг», прийняті на підставі оспорюваного договору, підлягають скасуванню.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

4. 24.10.2006 між АТ «Енергобанк» та ТОВ «Ройланс-Україна», яке змінило найменування на ТОВ «Ю.ЕФ. Кепітал Партнерс Україна» (позичальник) укладено договір про надання кредиту № 610-34 (далі - кредитний договір), згідно з яким банк надав позичальнику кредит в сумі 27 508 826,97 грн терміном з 24.10.2006 по 05.12.2016 на придбання об`єктів нерухомого майна, розташованих на вул. Воздвиженській, 56 у м. Києві.

5. В забезпечення цього кредитного договору 29.12.2006 між банком (іпотекодержатель) та ТОВ «Ройланс-Україна», яке змінило найменування на ТОВ «Ю.ЕФ. Кепітал Партнерс Україна» (іпотекодавець), укладено договір іпотеки, згідно з яким останнім передано в іпотеку нерухоме майно, розташоване на вул. Воздвиженській, 56 у м. Києві, перелік якого зазначено у цьому договорі. Абзацом другим пункту 7.6 договору іпотеки визначено, що відступлення прав за цим договором здійснюється іпотекодержателем без згоди іпотекодавця за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за зобов`язанням.

6. 12.02.2015 на підставі постанови правління Національного банку України № 96 в АТ «Енергобанк» віднесено до категорії неплатоспроможних і рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 29 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду, а 12.06.2015 розпочато процедуру ліквідації банку.

7. 03.11.2016 між банком та ТОВ «ФК «Інвест Балтик Груп» (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором, згідно з яким банк відступив новому кредитору права вимоги до позичальника за договором (ТОВ «Ю.ЕФ. Кепітал Партнерс Україна»), включаючи права вимоги до правонаступників боржника або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржника за кредитним договором.

8. Цього ж дня між банком та ТОВ «ФК «Інвест Балтик Груп» (новий кредитор) укладено договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, згідно з яким банк відступив новому кредитору права вимоги за договором іпотеки від 29.12.2006, укладеним між АТ «Енергобанк» та ТОВ «Ройланс-Україна», яке змінило назву на ТОВ «Ю.ЕФ. Кепітал Партнерс Україна», включаючи права вимоги до правонаступників іпотекодавця або інших осіб, до яких перейшли його обов`язки.

9. 04.11.2016 між ТОВ «ФК «Інвест Балтик Груп» та ТОВ «АК Консалтинг» укладено договір поруки, згідно з яким останнє поручилося перед ТОВ «ФК «Інвест Балтик Груп» за виконання ТОВ «Ю.ЕФ. Кепітал Партнерс Україна» своїх зобов`язань за кредитним договором.

10. 08.11.2016 у зв`язку з погашенням ТОВ «АК Консалтинг» частини заборгованості за кредитним договором в розмірі 6 747 000 грн, між ТОВ «ФК «Інвест Балтик Груп» (первісний іпотекодержатель) і ТОВ «АК Консалтинг» (новий іпотекодержатель) укладено договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, згідно з яким первісний іпотекодержатель відступив новому іпотекодержателю права вимоги за договором іпотеки від 29.12.2006, укладеним між АТ «Енергобанк» та ТОВ «Ройланс-Україна», яке змінило назву на ТОВ «Ю.ЕФ. Кепітал Партнерс Україна», включаючи права вимоги до правонаступників іпотекодавця або інших осіб, до яких перейшли обов`язки іпотекодавця, укладеним в забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Ройланс Україна», яке змінило назву на ТОВ «Ю.ЕФ. Кепітал Партнерс Україна», за кредитним договором.

11. Згідно з умовами пункту 2 цього договору новий іпотекодержатель в день його укладення набуває всі права іпотекодержателя за договором іпотеки у зв`язку з повним виконанням своїх зобов`язань як поручителя за договором поруки від 04.11.2016, укладеним між ТОВ «ФК «Інвест Балтик Груп» та ТОВ «АК Консалтинг».

12. 09.11.2016 між ТОВ «ФК «Інвест Балтик Груп» (первісний кредитор) та ТОВ «АК Консалтинг» (новий кредитор) укладено договір відступлення права вимоги, згідно з яким первісний кредитор відступив право вимоги та всіх інших прав до боржника за кредитним договором в порядку і в обсязі, визначених цим договором відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема, але не виключно пункту 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

13. Згідно з пунктом 1.2 цього договору до нового кредитора переходять права первісного кредитора до боржника за кредитним договором повністю та на умовах, які існували на момент відступлення права вимоги, включаючи, але не обмежуючись: право вимоги на повернення отриманих коштів, право вимоги на отримання нарахованих та несплачених процентів у розмірі, передбаченому кредитним договором, інші платежі, передбачені умовами кредитного договору.

14. Станом на день укладення цього договору заборгованість боржника перед первісним кредитором згідно з умовами кредитного договору становила 2 842 058,66 грн, з яких 130 145,97 грн - основна заборгованість за кредитним договором, 2 711 912,69 грн - заборгованість за відсотками.

15. У пункті 4.2 цього ж договору сторони домовилися про те, що підписанням цього договору новий кредитор підтвердив, що первісний кредитор повідомив його про те, що на підставі акта приймання-передачі прав вимоги від 04.11.2016 права вимоги за кредитним договором на суму 6 747 000 грн перейшли до ТОВ «АК Консалтинг» у зв`язку з погашенням частини заборгованості боржника як поручителя за договором поруки від 04.11.2016.

16. Отже, згідно з договором відступлення прав вимоги до ТОВ «АК Консалтинг» перейшло право вимоги за кредитним договором (за основним зобов`язанням) 09.11.2016.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

17. Господарський суд міста Києва 12.02.2020 ухвалив рішення про відмову у задоволенні позову про визнання недійсним договору відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 08.11.2016, укладеного між ТОВ «ФК «Інвест Балтик Груп» та ТОВ «АК Консалтинг», та про скасування рішень про державну реєстрацію переходу права власності як похідних.

18. Обґрунтував тим, що внаслідок виконання ТОВ «АК Консалтинг» умов договору поруки від 04.11.2016, тобто часткового виконання кредитного договору, до останнього станом на 08.11.2016 перейшли права кредитора за основним зобов`язанням, а договором відступлення прав за договором іпотеки не порушено права ТОВ «Ю.ЕФ. Кепітал Партнерс Україна».

19. Північний апеляційний господарський суд 29.09.2020 ухвалив постанову, повний текст якої підписаний 12.10.2020, якою скасував рішення місцевого господарського суду та ухвалив нове рішення про задоволення позову.

20. Виходив з того, що в силу статті 24 Закону України «Про іпотеку» та домовленості сторін, передбаченої договором іпотеки, відступлення прав за договором іпотеки може здійснюватися одночасно з відступленням права вимоги за основним зобов`язанням або через певний проміжок часу після укладення договору відступлення права вимоги за основним зобов`язанням та в жодному разі не може передувати укладенню договору відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Утім станом на 08.11.2016 (момент укладення оспорюваного договору) ТОВ «АК Консалтинг» не було кредитором за основним зобов`язанням, а договір відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 08.11.2016 укладений раніше договору відступлення прав вимоги за основним зобов`язанням (кредитним договором) від 09.11.2016, що не відповідає вимогам цього закону та умовам договору іпотеки.

21. Також суд апеляційної інстанції вказав на те, що оспорюваним договором порушено право ТОВ «Ю.ЕФ. Кепітал Партнерс Україна» як іпотекодавця, у тому числі на відшкодування перевищення вартості предмета іпотеки, тому що ТОВ «АК Консалтинг» мало право шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити свої вимоги лише у розмірі 2 842 058,66 грн і оспорюваний договір відступлення прав за договором іпотеки позбавляє його права на отримання відшкодування у розмірі різниці відповідних сум.

Короткий зміст доводів та вимог касаційної скарги

22. У жовтні 2020 року ТОВ «АК Консалтинг» звернулося з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.09.2020 у цій справі, а рішення місцевого господарського суду залишити в силі.

23. Скаржник вважає, що часткове погашення ТОВ «АК Консалтинг» за договором поруки від 04.11.2020 заборгованості ТОВ «Ю.ЕФ. Кепітал Партнерс Україна» перед ТОВ «ФК «Інвест Балтик Груп» спричинило перехід до нього прав за кредитним договором і відповідно за іпотечним договором, що, на його думку, відповідає статті 24 Закону України «Про іпотеку». Указує на те, що визнання недійсним спірного договору призведе до існування неправильної конструкції, за якою суб'єктом права вимоги за основним договором буде один суб'єкт (ТОВ «АК Консалтинг»), який набув право вимоги внаслідок відступлення, а іпотекодержателем - інший суб'єкт (ТОВ «ФК «Інвест Балтик Груп»). Також посилається на те, що позивач не є стороною договору, тому його права не порушені. Наголошує, що апеляційним судом не встановлено яке право позивача порушується у зв'язку з укладення оспорюваного договору, оскільки всі аргументи щодо порушення прав позивача зводяться до подальшого виконання договору (звернення стягнення на предмет іпотеки).

24. Скарга мотивована тим, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції ухвалена з неправильним застосуванням норм матеріального права, на обґрунтування чого ТОВ «АК Консалтинг» послалося на статті 3, 15, 16, 203, 215, 546, 553, 554, 556, 572, 575, 583, 627, 628, 638 ЦК України та статті 1, 3, 24 Закону України «Про іпотеку». Також скаржник послався на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 30.05.2018 у справі № 910/15567/17, від 21.11.2018 у справі № 161/5127/17-ц, від 12.12.2018 у справі № 758/3453/16-ц, від 25.04.2018 у справі № 910/23935/16, від 23.04.2019 у справі № 910/6631/18, від 29.05.2019 у справі № 910/4989/18, від 20.11.2018 у справі № 922/1111/18, від 06.10.2020 у справі № 909/1357/19, від 26.02.2019 у справі № 913/632/17, від 16.10.2020 у справі № 910/12787/17 та від 03.09.2020 у справі № 912/1104/18.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

25. 19.01.2021 ТОВ «Ю.ЕФ. Кепітал Партнерс Україна» надіслало відзив на касаційну скаргу, у якому просить залишити її без задоволення, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції - без змін. При цьому просить поновити строк на подання відзиву, мотивувавши тим, що позивач позбавлений права власності на своє майно та не в змозі отримувати кореспонденцію за своєю юридичною адресою, тому до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань внесено відомості про його поштову адресу. Однак, ані на адресу для листування, ані на адресу його представників ТОВ «Ю.ЕФ. Кепітал Партнерс Україна» не отримувало ухвали суду касаційної інстанції про відкриття касаційного провадження, у якій установлено строк для подання відзиву до 15.01.2021. Після подання представником позивача клопотання про направлення скан-копій документів у цій справі №910/14476/19, наступного дня на електронну адресу адвоката Ліпінського Є.В. судом направлено документи, в тому числі й касаційну скаргу ТОВ «АК Консалтинг».

26. Згідно з частиною восьмою статті 165 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

27. Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом (стаття 113 ГПК України).

28. Відповідно до статей 118, 119 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

29. З урахуванням неведених заявником обставин Верховний Суд визнає поважними причини пропуску ТОВ «Ю.ЕФ. Кепітал Партнерс Україна» строку на подання відзиву, вважає за можливе його поновити і враховує відзив під час касаційного перегляду цієї справи.

Позиція Верховного Суду

30. Як зазначалося вище, касаційне провадження у цій справі відкрито на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, оскільки суд апеляційної інстанції не врахував висновки щодо застосування статті 24 Закону України «Про іпотеку» у подібних правовідносинах, викладені у постановах від 30.05.2018 у справі № 910/15567/17, від 21.11.2018 у справі № 161/5127/17-ц, від 12.12.2018 у справі № 758/3453/16, від 25.04.2018 у справі №910/23935/16, від 23.04.2019 у справі № 910/6631/18, від 29.05.2019 у справі № 910/4989/18, від 20.11.2018 у справі № 922/1111/18, від 06.10.2020 у справі № 909/1357/19, від 26.02.2019 у справі № 913/632/17, від 16.10.2020 у справі № 910/12787/17 та від 03.09.2020 у справі № 912/1104/18.

31. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

32. Відповідно до положень цієї норми касаційний перегляд з указаних підстав може відбутися за наявності таких складових: (1) суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду; (2) спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

33. Визначення подібності правовідносин міститься у правових висновках, викладених у судових рішеннях Великої Палати Верховного Суду та об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

34. Так, об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в ухвалі від 27.03.2020 у справі № 910/4450/19 зазначила, що подібність правовідносин в іншій аналогічній справі визначається за такими критеріями: суб`єктний склад сторін спору, зміст правовідносин (права й обов`язки учасників спору) та об`єкт (предмет).

35. Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де схожі предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Такий правовий висновок викладено у пункті 60 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 696/1693/15-ц (провадження № 14-737цс19).

36. Верховний Суд, проаналізувавши судові рішення, висновки в яких, на думку скаржника, не були враховані судом апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови, встановив таке.

37. Так, у справі № 758/3453/16-ц предметом спору було визнання договору іпотеки припиненим і зобов'язання вчинити дії. Позов обґрунтовувався тим, що банк за кредитним договором надав фізичній особі споживчий кредит. В забезпечення цього кредитного договору укладено договір іпотеки нерухомого майна. Спадкоємець позичальника звернувся до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в цьому банку за отриманням згоди на оформлення спадщини та переоформлення на себе предмета іпотеки. Отримав відповідь, що банк 16.03.2015 відступив іншій юридичній особі - Товариству з обмеженою відповідальністю право вимоги за кредитним договором і воно сплатило на користь банку суму боргу. 17.03.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю відступило право вимоги за вказаним кредитним договором Приватному підприємству, яке в свою чергу 03.07.2015 відступило право вимоги за вказаним кредитним договором третій особі і вона набула права кредитора за кредитним договором, укладеним між банком і фізичною особою.

38. Отже предметом позову у справі № 758/3453/16-ц було визнання припиненим договору іпотеки і зобов'язання вчинити дії, оскільки банк відступив право вимоги за кредитним договором третій особі і вимоги банку за кредитним договором задоволені, фізична особа вважала, що банк безпідставно зберігає чинність іпотеки й обтяження на свою користь, тому просила задовольнити її позовні вимоги з урахуванням того, що зобов'язання за кредитним договором, яке було забезпечено іпотекою, повністю виконано перед банком і припинено.

39. Верховний Суд у цій справі погодився з позицією суду першої інстанції і указав на те, що оскільки в банку як іпотекодержателя відсутнє право вимоги за кредитним договором, то він не може бути іпотекодержателем. Також суд касаційної інстанції в межах цієї справи виклав правову позицію, до якої у своїй касаційній скарзі звертається ТОВ «АК Консалтинг», а саме: що тлумачення абзацу 9 статті 1, статті 24 Закону України «Про іпотеку» дозволяє зробити висновок, що: іпотекодержателем може бути тільки особа, яка є кредитором за основним зобов'язанням. Це пов'язано з тим, що для іпотеки є характерною така властивість як слідування, оскільки іпотека слідує за основним зобов'язанням з метою його забезпечення; для відступлення прав за іпотечним договором необхідним є вчинення правочину в письмовій формі з нотаріальним посвідченням; Законом України «Про іпотеку» не передбачено існування конструкції «абстрактної» іпотеки, при якій іпотека існує поза зв'язком із забезпеченням основного зобов'язання. Тобто, законодавством не допускається такої конструкції, коли суб'єктом права вимоги за основним договором буде один суб'єкт, який набув право вимоги внаслідок відступлення, а іпотекодержателем - інший суб'єкт, адже призначенням іпотеки є забезпечення основного зобов'язання.

40. Посилання скаржника на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 12.12.2018 у справі № 758/3453/16-ц щодо застосування статті 24 Закону України «Про іпотеку», не можуть бути підставою касаційного оскарження судових рішень у справі, що розглядається, оскільки постанова у вказаній справі ухвалена хоча й за однакового правового регулювання спірних правовідносин, але за іншої фактично-доказової бази (обставин справи та зібраних доказів) і за іншого предмета спору - визнання припиненим договору іпотеки і зобов'язання вчинити дії, ніж у справі, що розглядається, предметом спору у якій є визнання недійсним договору відступлення прав вимоги за договором іпотеки, тобто ці справи є відмінними за істотними правовими ознаками, що свідчить про неподібність правовідносин у них.

41. У справі № 161/5127/17-ц предметом спору було визнання недійсними аукціону та договорів про відступлення права вимоги за кредитним договором, що за своєю правовою природою є договорами факторингу, які можуть укладатися лише між фінансовими установами. Проте Товариство з обмеженою відповідальністю не мало такого статусу і було неправомірно допущене до участі в електронних торгах. У цій справі суд касаційної інстанції 21.11.2018 ухвалив постанову, у якій погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що оскаржувані договори є договорами відступлення права вимоги, а не факторингу, тому указав на відсутність підстав для визнання їх недійсними.

42. У справі № 910/15567/17 предметом спору було визнання недійсним додаткового договору до договору про оренду державного нерухомого майна, оскільки він укладений з порушенням вимог частини третьої статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна». У цій справі сторонами спірної додаткової угоди були Регіональне відділення Фонду державного майну України по місту Києву (орендодавець) та Фізична особа-підприємець (орендар), а з позовом про визнання недійсним цього додаткового договору звернувся балансоутримувач об'єкта оренди, який не є стороною цього договору. Верховний Суд 30.05.2018 ухвалив постанову, якою скасував судові рішення попередніх інстанцій на тій підставі, що суди не встановили, яке саме право позивача порушується, не визнається або оспорюється у зв'язку з укладенням цього договору. Крім того, за результатами касаційного перегляду справа була направлена на новий розгляд до суду першої інстанції, що не означає остаточного вирішення спору в ній.

43. Верховним Судом розглядалася справа №910/23935/16, на яку посилається скаржник у касаційній скарзі, за позовом Публічного акціонерного товариства «Катіон» до Державного підприємства «Український державний науково-дослідницький інститут проектування міст «Діпромісто» ім. Ю. М. Білоконя» та Державного підприємства «Хмельницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», у якій оскаржувалася технічна документація по грошовій оцінці земель м. Хмельницького, розроблена у 2000 році Хмельницьким філіалом інституту землеустрою Української академії аграрних наук, та технічна документація з нормативної грошової оцінки земель м. Хмельницького, розроблена у 2009 році Українським державним науково-дослідним інститутом проектування міст «Діпромісто». Ухвалюючи судові рішення у цій справі, суди виходили, зокрема з того, що позивачем не доведено в чому саме та з яких підстав є порушеними відповідачами його права та законні інтереси. Також указано, що технічна документація по грошовій оцінці земель не є нормативно-правовим актом, так як не встановлює, не змінює, не скасовує норми права, а може застосовуватися після державної експертизи і затвердження на сесії міської ради відповідно до статей 21, 23 Закону України «Про оцінку земель».

44. У справі № 910/6631/18 Верховний Суд ухвалив постанову від 23.04.2019, якою залишив без змін судові рішення попередніх інстанцій про відмову в позові, предметом якого було визнання недійсним рішення загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (далі - ПАТ «Київенерго»), оформлені протоколами № 3/2017 від 13.11.2017, № 4/2017 від 22.12.2017, щодо реорганізації останнього шляхом виділу з нього нового акціонерного товариства, а саме Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі» (далі - ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі»), щодо розподілу статутного капіталу ПАТ «Київенерго» між останнім та ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі»; щодо затвердження розподільчого балансу між ними станом на 30.09.2017; щодо внесення змін до статуту ПАТ «Київенерго» шляхом викладення його в новій редакції. Відмовляючи у задоволенні цього позову, суди зазначили, що обставини, на які посилається позивач, не свідчать про наявність у нього порушеного суб'єктивного права з боку відповідача.

45. У справі № 910/4989/18 Товариство з обмеженою відповідальністю «Галичина-2014» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Облтрейдінг» зверталися з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган Кепітал» та Приватного підприємства «Афіша», у якому оскаржували рішення державного реєстратора Тернопільської філії комунального підприємства «Центр реєстрації права» Корецької районної ради Рівненської області Чушенка Юрія Євгеновича, індексні номери 37506518 та 37506655 від 10.10.2017 про реєстрацію права власності Приватного підприємства «Афіша» на нежитлові приміщення площями 13,4 кв. м та 163,2 кв. м, що знаходяться за адресою: м. Тернопіль, вул. Кардинала Сліпого, 1, номери записів про право власності: 22761298 та 22761415, саму державну реєстрацію та ці записи. Також оскаржували договір, укладений між Публічним акціонерним товариством «Банк Форум» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган Кепітал» від 10.10.2017 № 21803 про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 26.03.2008; договір, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган Кепітал» та Приватним підприємством «Афіша» від 10.10.2017 № 21804 про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 26.03.2008.

46. Верховний Суд 29.05.2019 ухвалив постанову у цій справі, якою залишив без змін постанову суду апеляційної інстанції про відмову у позові з тих підстав, що станом на момент укладення між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрокомбінат-Тернопіль» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Галичина2014» договору купівлі продажу від 25.12.2014 була чинною та належним чином зареєстрованою іпотека щодо спірного нерухомого майна і цей договір є недійсним (нікчемним) в силу закону, оскільки вчинений без письмової згоди банку - іпотекодержателя. Крім того за відсутності доказів набуття позивачами права власності на спірне нерухоме майно вони не довели порушення своїх прав чи законних інтересів укладенням між відповідачами оспорюваних договорів та реєстрацією права власності на нерухоме майно за Приватним підприємством «Афіша». Договори купівлі-продажу від 25.12.2014 та від 29.01.2015 є нікчемними в силу закону (стаття 12 Закону України «Про іпотеку»), тоді як суд вправі здійснювати захист лише охоронюваного законом інтересу особи щодо предмету спору. Суд касаційної інстанції зазначив, що оскільки в матеріалах справи відсутні докази набуття позивачами у визначеному законом порядку права власності на спірне нерухоме майно, висновок суду апеляційної інстанції про недоведеність позивачами порушення їх прав чи законних інтересів укладенням між відповідачами оспорюваних договорів про відступлення права вимоги та реєстрацією права власності на нерухоме майно за Приватним підприємством «Афіша» є правомірним та таким, що ґрунтується на правильному застосуванні правових норм.

47. У справі № 922/1111/18, у якій Верховний Суд 20.11.2018 ухвалив постанову, Обласна громадська організація «Союз ветеранів СБУ» звернулась з позовом до Ради адвокатів Харківської області, в якому просила визнати відомості, оприлюднені 31.03.2018 на сайті Ради адвокатів Харківської області наступного змісту: « 31 березня - 1 квітня НААУ провела третій Національний футбольний турнір серед адвокатів «Кубок UNВА-2018». Висловлюємо подяку адвокатам Харківщини за участь у Національному футбольному турнірі серед адвокатів. Особливу подяку висловлюємо юридичній компанії «Легіон» за спонсорську допомогу! Результати матчів Національного футбольного турніру серед адвокатів «Кубок UNВА-2018!» - в частині «Особливу подяку висловлюємо юридичній компанії «Легіон» за спонсорську допомогу!» такими, що стосовно Адвокатського футбольного клубу «Олімп» не відповідають дійсності. Також просила зобов'язати Раду адвокатів Харківської області спростувати недостовірну інформацію наступного змісту: « 31 березня - 1 квітня НААУ провела третій Національний футбольний турнір серед адвокатів «Кубок UNВА-2018». Висловлюємо подяку адвокатам Харківщини за участь у Національному футбольному турнірі серед адвокатів. Особливу подяку висловлюємо юридичній компанії «Легіон» за спонсорську допомогу! Результати матчів Національного футбольного турніру серед адвокатів Кубок UNВА-2018, оприлюднену 31.03.2018 шляхом розміщення на веб-сайті http://www.advokat.org.ua тексту спростування наступного змісту: Адміністрація веб-сайту http://www.advokat.org.ua спростовує недостовірну інформацію стосовно Адвокатського футбольного клубу «Олімп», розмішену на веб-сайті під заголовком «Відбувся Національний футбольний турнір серед адвокатів від 31.03.2018» про те, що: «Адвокатський футбольний клуб «Олімп» висловлює особливу подяку юридичній компанії «Легіон» за надання спонсорської допомоги, зокрема, для участі у Національному футбольному турнірі серед адвокатів «Кубок UNВА-2018» у м. Києві 31.03.2018». Адвокатський футбольний клуб «Олімп» не отримував жодної підтримки, тим паче фінансової чи матеріальної, ані від юридичної компанії «Легіон», ані від Ради адвокатів Харківської області. Стягнути з Ради адвокатів Харківської області моральну шкоду за порушення особистих немайнових прав Адвокатського футбольного клубу «Олімп», зокрема, на недоторканність ділової репутації, за розміщення щодо останнього недостовірної інформації та відомостей, що не відповідають дійсності, у розмірі 1 (однієї) гривні. На обґрунтування позовних вимог послалася на те, що опубліковані Радою адвокатів Харківської області твердження є хибними, неправдивими і такими, що спотворюють дійсні факти, порушуючи особисті немайнові права Адвокатського футбольного клубу «Олімп», гарантовані статтею 94 ЦК України, зокрема, на недоторканість ділової репутації, інформацію та інші особисті немайнові права. Матеріально-правовою підставою позову визначено статті 32, 68 Конституції України, статті 94, 275, 277, 278, 1167 ЦК України.

48. При вирішені цього спору судами встановлено, що Обласна громадська організація «Союз ветеранів СБУ» звернулася до суду з позовом як засновник іншої юридичної особи - Громадської спілки «Адвокатський футбольний клуб «Олімп» та за захистом її порушеного права. Натомість судами встановлено, що вона не зазначає як саме інформація з оголошення зашкодила інтересам позивача, чи дійсно вона зіпсувала його репутацію, та як саме перешкодила йому здійснювати своє особисте немайнове право. Встановивши відсутність в сукупності всіх ознак, що становлять юридичний склад правопорушення, суди попередніх інстанцій відмовили у позові.

49. У справі № 909/1357/19 Верховний Суд 06.10.2020 ухвалив постанову, якою частково закрив провадження, а в іншій частині залишив без змін судові рішення попередніх інстанцій про відмову в позові Фізичної особи - підприємця Кузіва Мирослава Орестовича до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр ділового співробітництва «Фортуна» та Фізичної особи - підприємця Василик Тетяни Миколаївни про визнання недійсним договору оренди нежитлових приміщень № 1-Д від 31.08.2018. Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що предметом цього договору було нежитлове приміщення з вмонтованою дитячою ігровою зоною, яка відповідно до договору підряду на виготовлення та монтаж дитячої ігрової зони від 21.06.2018, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Центр ділового співробітництва «Фортуна» та Фізичної особою - підприємцем Кузів М. О., повинна була бути передана позивачем Фізичній особі - підприємцю Василик Тетяні Миколаївні за актом приймання-передачі лише 11.10.2018. Оскільки на момент укладення договору оренди Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр ділового співробітництва «Фортуна» не було власником дитячої ігрової зони та не мало права нею розпоряджатися, позивач вважав, що договір оренди від 31.08.2018 №1-Д суперечить приписам статей 316, 317, 319, 761 ЦК України. Під час вирішення цього спору суди попередніх інстанцій указали на відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки не підтвердилися посилання позивача на те, що договір оренди суперечить приписам статті 761 ЦК України.

50. У справі № 913/632/17 Верховний суд ухвалив постанову від 26.02.2019, якою скасував рішення Господарського суду Луганської області від 09.07.2018 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 08.01.2019 про задоволення позову керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства молоді та спорту України до Сєвєродонецької міської ради і Публічного акціонерного товариства «РВС Банк» про визнання недійсними пунктів 1, 3 рішення Сєвєродонецької міської ради від 09.08.2005, визнання недійсним договору іпотеки від 07.09.2005, укладеного між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» і Сєвєродонецькою міською радою. Крім того, за результатами касаційного перегляду ця справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції й у постанові Верховного Суду, на яку послався скаржник у касаційній скарзі, відсутній висновок щодо застосування норми права, яку застосували суди в оскаржуваних рішеннях.

51. У справі № 910/12787/17 Верховний Суд 16.10.2020 ухвалив постанову, якою скасував постанову суду апеляційної інстанції та залишив без змін рішення місцевого господарського суду про відмову у позові Товариству з обмеженою відповідальністю «Тех-Трейд-Інвест» до Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Парктур», Товариства з обмеженою відповідальністю «Скорзонера», Товариства з обмеженою відповідальністю «Шелта» і Товариства з обмеженою відповідальністю «Аспект» про визнання недійсними окремих пунктів кредитних договорів, укладених упродовж 2005 - 2015 років між відповідачами, згідно з переліком, наведеним у прохальній частині позовної заяви. Тобто позивач, вважаючи порушеними свої права, звернувся з позовом про визнання недійсними окремих пунктів кредитних договорів, стороною яких він не є; акцентував, що став власником майна, переданого в іпотеку, згідно з договорами іпотеки, укладеними на забезпечення виконання зобов`язань за цими кредитними договорами, а умови спірних кредитних договорів, які стосуються нарахування винагороди за користування кредитом, суперечать вимогам закону, збільшують обсяг його відповідальності перед банком, тому мають бути визнані недійсними у судовому порядку. Вирішуючи цей спір і відмовляючи у позові, місцевий господарський суд, з висновками якого погодився суд касаційної інстанції, визнав недоведеним позивачем належними засобами доказування у розумінні положень статей 76-79, 91 ГПК України факт порушення такими кредитними договорами в оспорюваній частині прав і законних його інтересів, які підлягали би захисту у судовому порядку, а також те, які саме права Товариства з обмеженою відповідальністю «Тех-Трейд-Інвест» порушено та в який спосіб відбувається таке порушення.

52. У справі № 912/1104/18 Верховний Суд 03.09.2020 ухвалив постанову, у якій касаційне провадження в частині підстав оскарження передбачених пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України закрито, в решті касаційну скаргу Приватного підприємства «Юліус» залишено без задоволення, а постанову Центрального апеляційного господарського суду від 18.02.2020 у справі № 912/1104/18 про відмову у позові в частині визнання недійсним іпотечного договору, укладеного 14.03.2008 між Приватним підприємством «Цитрус Лайм» і Приватним підприємством «Всеукраїнський акціонерний банк» залишено без змін. Позовні вимоги при цьому обґрунтовувалися тим, що оспорюваний правочин суперечить приписам статей 576, 583 ЦК України, частини третьої статті 11 Закону України «Про заставу», статті 5 Закону України «Про іпотеку» з огляду на те, що Приватне підприємство «Цитрус Лайм», передаючи нерухоме майно за іпотечним договором від 14.03.2008 в іпотеку, розпорядилося майном, власником якого воно не було, чим порушено право позивача як власника такого майна.

53. Натомість у справі, яка розглядається, суди попередніх інстанцій встановили інші обставини справи, зміст позовних вимог, підстави, предмети позову і матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Так, у цій справі оскаржується укладений між ТОВ «ФК «Інвест Балтик Груп» та ТОВ "АК Консалтинг» договір відступлення прав за договором іпотеки від 08.11.2016 у зв`язку з тим, що він укладений не на підставі договору відступлення прав за кредитним договором, а на підставі договору поруки від 04.11.2016, а крім того укладений раніше за договір відступлення прав за кредитним договором, що не відповідає статті 24 Закону України «Про іпотеку» і домовленості сторін, обумовленої пунктом 7.6. договору іпотеки від 29.12.2006.

54. Отже, правовідносини у справах № 910/15567/17, № 161/5127/17-ц, №758/3453/16, № 910/23935/16, № 910/6631/18, № 910/4989/18, №922/1111/18, № 909/1357/19, № 913/632/17, № 910/12787/17 та №912/1104/18, на які посилається скаржник, та у справі, що переглядається, не є подібними.

55. Зважаючи на те, що наведені скаржником підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України не знайшли свого підтвердження після відкриття касаційного провадження, аналіз висновків, зроблених у постанові суду апеляційної інстанції, що оскаржується, не свідчить про їх невідповідність висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, і ці висновки не є різними за своїм змістом, а зроблені судами з урахуванням різних фактичних обставин, встановлених судами попередніх інстанцій у кожній справі, які формують зміст правовідносин і зумовили прийняття відповідного рішення, що не дає підстави вважати правовідносини у цих справах подібними, колегія суддів дійшла висновку про закриття касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ «АК Консалтинг».

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

56. Згідно з пунктом 5 частини першої статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

57. З огляду на те, що, як встановлено вище, правовідносини у справах №910/15567/17, №161/5127/17-ц, №758/3453/16, №910/23935/16, №910/6631/18, № 910/4989/18, № 922/1111/18, № 909/1357/19, № 913/632/17, №910/12787/17 та № 912/1104/18, на які посилається скаржник, та у справі, що переглядається, не є подібними, колегія суддів дійшла висновку про закриття касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ «АК Консалтинг».

Судові витрати

58. Відповідно до положень пункту 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» у випадку закриття касаційного провадження сплачена скаржником сума судового збору за подання касаційної скарги поверненню не підлягає.

Керуючись статтями 234, 235, 296 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «АК Консалтинг» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.09.2020 у справі № 910/14476/19 закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Краснов

Суддя В. Ю. Уркевич

Суддя Ю. Я. Чумак