ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Закарпатської області
Рішення

25.01.2021 р. м. Ужгород Справа № 907/448/18

За позовом Хустської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Ільницької сільської ради, с. Ільниця Іршавського району

з участю у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області, м. Ужгород

до відповідача 1 Фізичної особи - підприємця Поп Марії Василівни, с. Ільниця Іршавського району

до відповідача 2 Державного реєстратора Іршавської міської ради, м. Іршава

про визнання недійсним Державного акту на право постійного користування серії ІІ-ЗК № 001799 від 02.11.1998 року в частині внесення змін в землекористуванні щодо передачі підприємцю Поп М.В. земельної ділянки за кадастровим номером :08:001:0100, площею 0,39 га та скасування рішення про державну реєстрацію права користування на земельну ділянку за кадастровим номером :08:001:0100, площею 0,39 га (з врахуванням заяви про зміну предмету позову),

Суддя господарського суду - Пригара Л.І.

Секретар судового засідання - Тягнибок К.О.

представники:

Прокуратури -

Позивача - не з`явився

Відповідача 1 - не з`явився

Відповідача 2 - не з`явився

Третьої особи - не з`явилася

СУТЬ СПОРУ: Хустською місцевою прокуратурою заявлено позов в інтересах держави в особі Ільницької сільської ради, с. Ільниця Іршавського району до відповідача Фізичної особи - підприємця Поп Марії Василівни, с. Ільниця Іршавського району про визнання недійсним та скасування Державного акту на право постійного користування серії ІІ-ЗК № 001799 від 02.11.1998 року та скасування державної реєстрації права користування на земельні ділянки. Заявою про зміну предмету позову № 96-104-18вих18 від 02.08.2018 року (вх. № 02.3.1-09/9281/18 від 03.08.2018 року), прокурор просить суд визнати недійсним Державний акт на право постійного користування серії ІІ-ЗК № 001799 від 02.11.1998 року в частині внесення змін в землекористуванні щодо передачі підприємцю Поп М.В. земельної ділянки за кадастровим номером :08:001:0100, площею 0,39 га та скасувати рішення про державну реєстрацію права користування на земельну ділянку за кадастровим номером :08:001:0100, площею 0,39 га. Ухвалою суду від 20.08.2018 року до участі у справі в якості відповідача 2 залучено Державного реєстратора Іршавської міської ради, м. Іршава. Ухвалою суду від 18.12.2018 року до участі у справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача Головне управління Держгеокадастру в Закарпатській області, м. Ужгород.

Позовні вимоги прокурора у даній справі обґрунтовані покликанням на те, що до державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-ЗК № 001799 від 02.11.1998 року, на підставі рішення 7 сесії XXIII скликання Ільницької сільської ради від 28.12.1999 року, внесено відомості щодо наявності у Фізичної особи - підприємця Поп Марії Василівни права користування на земельну ділянку площею 0,39 га, а саме, шляхом графічного відображення такої у плані зовнішніх меж користування (позначено як ділянка № 2), а також внесено зміни в землекористуванні - ділянка № 2, дата, номер і зміст документа, на підставі якого внесено зміну - від 28.12.1999 року, 7 сесія XXIII скликання, про додаткове відведення земельної ділянки, площа - 0,39 га. Однак, вказане рішення органу місцевого самоврядування не передбачало передання спірної земельної ділянки у постійне користування Фізичної особи - підприємця Поп Марії Василівни, а таким лише надано дозвіл підприємцю на додаткове відведення земельної ділянки. При цьому, прокурор вказує, що відповідачем 1 також не розроблявся проект відведення на земельну ділянку площею 0,39 га, як наслідок, у такого відсутнє право на користування вказаною земельною ділянкою.

Крім того, вказує на той факт, що ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 07.06.2018 року, яка набрала законної сили 15.06.2018 року, у справі № 301/1173/18 розглянуто кримінальне провадження 0001138 про обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України (внесення службовою особою до офіційного документа завідомо неправдивих відомостей), та закрито на підставі статті 49 Кримінального кодексу України у зв`язку з закінченням строків давності, із звільненням ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності. Предметом розгляду вказаного кримінального провадження слугувало незаконне внесення обвинуваченим відомостей до державного акту на право постійного користування землею ІІ-ЗК № 001799 відомостей про наявність у Поп М.В. права на користування земельною ділянкою площею 0,39 га.

Позивач - Ільницька сільська рада заявою від 15.08.2018 року та письмовими поясненнями від 04.09.2018 року заявлені Хустською місцевою прокуратурою позовні вимоги підтримала, покликаючись на їх законність та доведеність. Письмовими поясненнями від 10.04.2019 року представник позивача вказує, що оскільки Ільницькою сільською радою будь - яких рішень стосовно набуття права на спірну земельну ділянку не приймалось, визнання недійсним та скасування спірного Державного акту на постійне користування земельною ділянкою, який є єдиним та цілісним документом, є належним способом захисту. Надісланою на судове засідання 25.01.2021 року заявою від 22.01.2021 року представник позивача просить розглянути справу без участі уповноваженого представника сільської ради.

Відповідач 1 проти позову заперечив, про що подав суду письмовий відзив на позов від 21.09.2018 року, в якому зазначив, що державний акт на право постійного користування землею серії ІІ-ЗК № 001799 від 02.11.1998 року відповідає вимогам законодавства, оскільки відповідно до довідки Відділу у Іршавському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області № П-193/0-0.21-241/131-18 від 25.07.2018 року такий зареєстрований у Книзі реєстрації державних актів у постійне користування за № 10 від 02.11.1998 року. Вказує, що зміни до державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-ЗК № 001799 від 02.11.1998 року внесені на підставі Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди), затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 28 від 15.04.1993 року. Стверджує, що відсутні порушення інтересів держави при отриманні Фізичною особою - підприємцем Поп Марією Василівною у користування земельних ділянок, а тому, відсутні й підстави для звернення прокурора до суду. Також наголошує, що у відповідності до положень Земельного кодексу України станом на 1999 рік питання оформлення відведення земельної ділянки перебувало виключно у віданні сільської ради. Особа, яка бажала отримати таку земельну ділянку повинна була подати виключно клопотання про надання земельної ділянки у користування та жодним чином не повинна була перейматись процедурою оформлення земельної ділянки у постійне користування, оскільки така робота проводилась сільською радою самостійно, власним фінансуванням, що свідчить на правомірність оформлення Фізичній особі - підприємцю Поп Марії Василівні права користування земельною ділянкою площею 0,39 га.

Окрім зазначеного, у відзиві на позовну заяву представник відповідача 1 зазначає, що вимога місцевої прокуратури про скасування рішення про державну реєстрацію права користування на земельну ділянку не підлягає задоволенню, оскільки право користування на спірну земельну ділянку зареєстровано за Фізичною особою - підприємцем Поп Марією Василівною в Книзі реєстрації державних актів у постійне користування 02.11.1998 року за № 10. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог місцевої прокуратури.

При цьому, на підставі ст. ст. 256, 257, 261, 267 Цивільного кодексу України відповідач 1 просив застосувати строк позовної давності до заявлених позовних вимог.

На спростування поданих відповідачем 1 заперечень щодо заявлених позовних вимог, викладених у відзиві на позов, Хустська місцева прокуратура подала суду відповідь на відзив, з якого вбачається, що при внесенні змін до державного акту, які визнаються місцевою прокуратурою недійсними, діяла Інструкція про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затверджена наказом Держкомзему № 43 від 04.05.1999 року, яка передбачала, що при наданні земельної ділянки у постійне користування до технічної документації зі складання державного акту обов`язково додається затверджений проект відведення земельної ділянки. Також у поданій відповіді на відзив прокуратура стверджує про наявність підстав для представництва інтересів держави, а також про відсутність підстав для застосування строків позовної давності, оскільки місцевій прокуратурі стало відомо про порушення інтересів держави із акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки № 207-ДК/148/АП/09/01/-18 від 06.04.2018 року.

Запереченнями на відповідь на відзив від 18.12.2018 року, поданими суду на підставі ст. 167 ГПК України, представник відповідача 1 знову просив застосувати строк позовної давності до позовних вимог прокуратури, наводячи при цьому практику Верховного Суду.

На судове засідання 25.01.2021 року представник відповідача 1 - Фізичної особи - підприємця Поп Марії Василівни подав заяву про заміну сторони позивача - Ільницької сільської ради її правонаступником - Іршавською міською радою. В обґрунтування поданої заяви представник відповідача 1 покликається на те, що на сьогоднішній день, у зв`язку з утворенням об`єднаних територіальних громад, село Ільниця входить до Іршавської об`єднаної територіальної громади, а відповідно управлінські функції органу місцевого самоврядування на території села здійснює Іршавська міська рада. Розгляд даного клопотання просить здійснити без участі відповідача 1 - Фізичної особи - підприємця Поп Марії Василівни та її уповноваженого представника.

За положеннями ст. 52 Господарського процесуального кодексу України, у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), зміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь - якій стадії судового процесу.

При розгляді заяви представника Фізичної особи - підприємця Поп Марії Василівни про заміну сторони позивача його правонаступником суд враховує інформацію, надану Закарпатською обласною прокуратурою при супровідному листі від 25.01.2021 року.

Так, листом від 25.01.2021 року Закарпатська обласна прокуратура надала для долучення до матеріалів справи лист Іршавської міської ради від 25.01.2021 року, зі змісту якого вбачається, що відповідно до рішення Іршавської міської ради № 21 від 02.12.2020 року розпочато процедуру реорганізації Ільницької сільської ради Іршавського району Закарпатської області шляхом її приєднання до Іршавської міської ради Закарпатської області. На даний час проходить процедура підписання передавального акту сільської ради, який буде подано на затвердження чергової сесії міської ради, що в подальшому дасть змогу провести державну реєстрацію припинення Ільницької сільської ради та вступити в права Іршавською міською радою. Орієнтовний термін завершення процедури реорганізації Ільницької сільської ради - середина лютого 2021 року.

Приймаючи до уваги те, що на момент розгляду даної справи процедура реорганізації Ільницької сільської ради не завершена, передавальний акт не підписано та не затверджено, відсутні підстави для проведення заміни учасника спору - Ільницької сільської ради на її правонаступника - Іршавську міську раду в порядку ст. 52 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач 2 - Державний реєстратор Іршавської міської ради надісланим на адресу господарського суду листом № 02-20/2390 від 24.09.2018 року наголосив на відсутності заперечень щодо заявлених у даній справі позовних вимог, просив вирішити справу за його відсутності, а клопотанням № 02-20/2391 від 24.09.2018 року просив на підставі ст. 48 Господарського процесуального кодексу України розпочати розгляд даної справи з початку. Разом з тим, заявою № 02-20/51 від 06.01.2021 року Іршавська міська рада просила здійснити розгляд даної справи без участі державного реєстратора Іршавської міської ради, оскільки на момент розгляду даної справи посада державного реєстратора є вакантною.

Третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області позовні вимоги Хустської місцевої прокуратури підтримала, про що подала суду письмові пояснення № 0-7-0.7-5517/2-18 від 23.07.2018 року. Розгляд даної справи просила здійснювати без участі уповноваженого представника Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області.

Відповідно до ст. 233 ГПК України, рішення по даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих учасниками процесу.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи,

суд встановив:

Рішенням 8 сесії 22 скликання Ільницької сільської ради б/н від 25.12.1997 року "Про вилучення і надання земельних ділянок для державних і громадських потреб" вилучено від Ільницького дослідного заводу зварювального мастильного обладнання земельну ділянку площею 0,07 га та затверджено проект відводу земельної ділянки підприємцю Поп Марії Василівні під будівництво АЗС стаціонарного типу, магазину - кафе, пункту миття автотранспорту, а також надано підприємцю Поп М.В. в постійне користування земельну ділянку площею 0,07 га.

На підставі вказаного рішення органу місцевого самоврядування ОСОБА_2 видано державний акт на право постійного користування землею серії ІІ-ЗК № 001799 від 02.11.1998 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 10, який посвідчив право останньої на користування земельною ділянкою площею 0,07 га.

Рішенням 7 сесії XXIII скликання Ільницької сільської ради "Про вилучення та додаткове відведення земельних ділянок підприємцю Поп Марії Василівні під розміщення заправочної станції" б/н від 28.12.1999 року вирішено вилучити земельну ділянку площею 0,20 га від ВАТ "ІЗМЗУ" та надано дозвіл на додаткове відведення земельної ділянки підприємцю Поп М.В. за рахунок земель держземзапасу Ільницької сільської ради площею 0,39 га у постійне користування під розширення заправочної станції. Зобов`язано підприємця Поп Марію Василівну оформити необхідні документи в земельному відділі.

На підставі рішення 7 сесії XXIII скликання Ільницької сільської ради б/н від 28.12.1999 року внесено відомості до державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-ЗК № 001799 від 02.11.1998 року, а саме, докреслено ще одну земельну ділянку та на сторінці "Зміни в землекористуванні" зроблено запис про додаткове надання земельної ділянки площею 0,39 га, які завірені печаткою та підписом начальника відділу земельних ресурсів Іршавського району Цогла В.М.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 129645522 від 04.07.2018 року вбачається, що земельна ділянка кадастровий номер - :08:001:0101, площею 0,07 га, розташована в АДРЕСА_1 , зареєстрована за Ільницькою сільською радою та належить Поп Марії Василівні на праві постійного користування на підставі державного акту на право постійного користування землею серія ІІ-ЗК № 001799 від 02.11.1998 року.

Також, з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 129646033 від 04.07.2018 року вбачається, що земельна ділянка кадастровий номер - :08:001:0100, площею 0,39 га, розташована в АДРЕСА_1 , зареєстрована за Ільницькою сільською радою та належить ОСОБА_2 на праві постійного користування на підставі державного акту на право постійного користування землею серія ІІ-ЗК № 001799 від 02.11.1998 року.

Як вбачається із листа Ільницької сільської ради № 02-29/171 від 15.02.2018 року земельна ділянка площею 0,39 га за кадастровим номером :08:001:0100 належить згідно державного акту на право постійного користування землею серія ІІ-ЗК № 001799 від 02.11.1998 року ОСОБА_2 . На засіданні 7 сесії 7 скликання Ільницької сільської ради прийнято рішення № 329 від 27.10.2016 року "Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо відновлення встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)", рішення про надання вказаної земельної ділянки в постійне користування приймалось на 7 сесії 23 скликання від 28.12.1999 року.

Відповідно до акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки № 207-ДК/148/АП/09/01/-18 від 06.04.2018 року, складеного державним інспектором Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області Батрин В.В. за результатами проведення позапланової перевірки з питань дотримання вимог земельного законодавства при наданні у постійне користування земельної ділянки площею 0,39 га підприємцю ОСОБА_2 в с. Ільниця, вбачається, що внесення відомостей до державного акту ІІ-ЗК № 001799 про додаткове надання в постійне користування ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,39 га в АДРЕСА_2 , проведено з грубим порушенням вимог частин 7, 8, 15 та 16 статті 19 Земельного кодексу України (в редакції від 18.12.1990 року, який був чинний до 2002 року). Також, зафіксовано факт нерозроблення проекту відведення на земельну ділянку площею 0,39 га та неприйняття Ільницькою сільською радою рішення про затвердження проекту і передачу даної земельної ділянки в постійне користування.

Вказаний акт перевірки листом Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області № 10-7-0.1-1046/2-18 від 06.04.2018 року скерований до слідчого відділу Іршавського відділення поліції Хустського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.

Ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 07.06.2018 року, яка набрала законної сили 15.06.2018 року, у справі № 301/1173/18 розглянуто кримінальне провадження 0001138 про обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України (внесення службовою особою до офіційного документа завідомо неправдивих відомостей), та закрито на підставі статті 49 Кримінального кодексу України у зв`язку з закінченням строків давності, із звільненням ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності. Предметом розгляду вказаного кримінального провадження слугувало незаконне внесення обвинуваченим відомостей до державного акту на право постійного користування землею ІІ-ЗК № 001799 відомостей про наявність у ОСОБА_2 права на користування земельною ділянкою площею 0,39 га.

Із довідки Відділу у Іршавському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області № П-193/0-0.21-241/131-18 від 25.07.2018 року вбачається, що державний акт на право постійного користування землею серія ІІ-ЗК № 001799, виданий ОСОБА_2 та зареєстрований у Книзі реєстрації державних актів у постійне користування за № 10 від 02.11.1998 року, містить інформацію про право користування такої земельними ділянками площею 0,07 га на підставі рішення 8 сесії 22 скликання від 25.12.1997 року та площею 0,39 га на підставі рішення 7 сесії 23 скликання від 28.12.1999 року.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Так, відповідно до частин 7, 8, 15 та 16 статті 19 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року в редакції від 06.04.1999 року, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, надання земельних ділянок здійснюється за проектами відведення цих ділянок. Розробку проектів відведення земельних ділянок, перенесення їх меж у натуру (на місцевість) і виготовлення документів, що посвідчують право користування землею, здійснюють державні та інші землевпорядні організації. Відповідна місцева Рада народних депутатів розглядає клопотання (заяву) у строк не більше місяця, дає дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки і одночасно повідомляє про це Раду народних депутатів, на території якої розташована намічувана для відведення земельна ділянка. Проект відведення земельної ділянки погоджується з власником землі або землекористувачем та подається до сільської, селищної, міської Ради народних депутатів, яка розглядає його у місячний строк і в межах своєї компетенції приймає рішення про надання земель.

Відповідно до статті 22 Земельного кодексу України право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.

Згідно з п.1.12. Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04.05.1999 року (в редакції від 04.05.1999 року), складання державного акту на право постійного користування землею при передачі або наданні земельних ділянок громадянам, підприємствам, установам, організаціям та товариствам громадян всіх видів проводиться після перенесення в натуру (на місцевість) меж земельної ділянки та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженим проектом відведення цієї ділянки.

Пунктом 1.18. вказаної Інструкції передбачалось, що при наданні земельної ділянки у постійне користування до технічної документації зі складання державного акту обов`язково додається затверджений проект відведення цієї земельної ділянки.

З наведених норм законодавства, яке діяло на момент внесення змін до оспорюваного державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-ЗК № 001799 від 02.11.1998 року, вбачається, що передумовою надання земельних ділянок в користування слугувала наявність проекту відведення земельної ділянки, при цьому, за відсутності такого, заборонялось здійснення користування земельними ділянками.

Водночас, актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки № 207-ДК/148/АП/09/01/-18 від 06.04.2018 року, підтверджується те, що проект відведення земельної ділянки площею 0,39 га не розроблявся та, відповідно, органом місцевого самоврядування не затверджувався.

Також, суд констатує, що в рішенні 7 сесії 23 скликання Ільницької сільської ради "Про вилучення та додаткове відведення земельних ділянок підприємцю Поп Марії Василівні під розміщення заправочної станції" б/н від 28.12.1999 року відсутня вказівка про надання у користування земельної ділянки площею 0,39 га. Вказаним рішенням надано тільки дозвіл на додаткове відведення земельної ділянки підприємцю ОСОБА_2 площею 0,39 га та зобов`язано останню оформити необхідні документи в земельному відділі.

Відповідно до ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

На підставі ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою ст. 203 Цивільного кодексу України, а саме - зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За таких обставин, суд доходить висновку про відсутність підстав для внесення до державного акту на право постійного користування землею серія ІІ-ЗК № 001799 від 02.11.1998 року змін щодо наявності в підприємця ОСОБА_2 права користування на земельну ділянку площею 0,39 га, у зв`язку з чим позовна вимога місцевої прокуратури про визнання недійсним державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-ЗК № 001799 від 02.11.1998 року в частині внесення змін в землекористуванні щодо передачі підприємцю Поп Марії Василівні земельної ділянки за кадастровим номером :08:001:0100, площею 0,39 га є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.

Щодо позовної вимоги Хустської місцевої прокуратури про скасування рішення про державну реєстрацію права користування на земельну ділянку за кадастровим номером :08:001:0100, площею 0,39 га, суд зазначає, що згідно інформації з довідки із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 129646033 від 04.07.2018 року вбачається, що земельна ділянка кадастровий номер :08:001:0100, площею 0,39 га, розташована в АДРЕСА_1 , зареєстрована за Ільницькою сільською радою та належить ОСОБА_2 на праві постійного користування на підставі державного акту на право постійного користування землею серія ІІ-ЗК № 001799 від 02.11.1998 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". в редакції від 07.03.2018 року, чинній на момент проведення спірної державної реєстрації, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

У зв`язку з визнанням недійсним державного акту на право постійного користування серії ІІ-ЗК № 001799 від 02.11.1998 року в частині внесення змін в землекористуванні щодо передачі підприємцю Поп Марії Василівні земельної ділянки за кадастровим номером :08:001:0100, площею 0,39 га, рішення про державну реєстрацію права користування на земельну ділянку за кадастровим номером :08:001:0100, площею 0,39 га, підлягає скасуванню.

Аналогічної правової позиції притримується і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.09.2020 року у справі № 688/2908/16-ц.

Щодо клопотання представника відповідача 1 про застосування до заявлених прокуратурою у даній справі позовних вимог строків позовної давності, суд зазначає наступне.

Як встановлює ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 14.11.2018 року у справі № 183/1617/16, позовна давність є строком для подання позову як безпосередньо суб`єктом, право якого порушене, зокрема державою, що наділила для виконання відповідних функцій у спірних правовідносинах певний орган державної влади, який може звернутися до суду, так і прокурором, уповноваженим законом звертатися до суду з позовом в інтересах держави як носія порушеного права, від імені якої здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах може певний її орган.

Так, з наявних доказів, які містяться у справі вбачається, що прокурор та Ільницька сільська рада могли довідалися про відсутність у Фізичної особи - підприємця Поп Марії Василівни підстав для користування земельною ділянкою кадастровий номер :08:001:0100, площею 0,39 га, лише після складення акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки № 207-ДК/148/АП/09/01/-18 від 06.04.2018 року.

Також, слід зазначити, що про необізнаність позивача про порушення при наданні спірної земельної ділянки в користування ОСОБА_2 також свідчить лист Ільницької сільської ради № 02-29/171 від 15.02.2018 року.

З врахуванням вищевикладених обставин в сукупності, суд прийшов до висновку, що відповідачем не спростовано аргументів позовної заяви щодо підставності та законності позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню повністю.

Також, щодо обґрунтованості підстав представництва прокурором інтересів держави в суді, суд вказує, що відповідно до абзаців 1-3 частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо (постанова Верховного Суду від 11.11.2020 року у справі № 521/3617/18).

Так, у своїй позовній заяві прокурор належним чином обґрунтував інтереси держави, оскільки позивач жодних заходів щодо повернення спірної земельної ділянки не здійснював.

За положеннями ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

На підставі ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В силу ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідачі доказів на спростування викладених прокурором обставин та обґрунтувань суду не надав.

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача 1 у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у розмірі 3 524 грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

За приписами частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Керуючись ст. ст. 11, 13, 14, 73 - 79, 86, 129, 210, 220, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

СУД УХВАЛИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Визнати недійсним державний акт на право постійного користування землею серії ІІ-ЗК № 001799 від 02.11.1998 року в частині внесення змін в землекористуванні щодо передачі підприємцю Поп Марії Василівні земельної ділянки за кадастровим номером :08:001:0100, площею 0,39 га.

3. Скасувати рішення про державну реєстрацію права користування на земельну ділянку за кадастровим номером № :08:001:0100, площею 0,39 га, за номером запису про інше речове право 26204167 від 14.05.2018 року.

4. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Поп Марії Василівни, АДРЕСА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Закарпатської обласної прокуратури, 88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Коцюбинського, 2а (код ЄДРЮОФОПтаГФ 02909967) 3 524 (Три тисячі п`ятсот двадцять чотири гривні) грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

5. На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без участі (неявки) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду.

6. Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі - http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Судове рішення складено та підписано 23.02.2021 року.

Суддя Пригара Л.І.