ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2021 р. м. Київ Справа № 911/2937/19

Господарський суд Київської області у складі судді Мальованої Л.Я. за участю секретаря судового засідання Майбороди В.М. розглянувши справу

за позовом Керівника Бориспільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі:

1) Київської обласної державної адміністрації, м. Київ

2) Державного підприємства Переяслав-Хмельницького державного агролісгоспу, Київська обл., с. Циблі

до 1) Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації Київської області, Київська обл., м. Переяслав-Хмельницький

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Рей", м. Київ

про визнання недійсними розпорядження та договору оренди земельної ділянки

Представники сторін:

Прокурор Івашин О.Є.

Позивача 1 Пільчевська Ю.В.;

Позивача 2 не з`явився.

Відповідача 1 не з`явився.

Відповідача 2 не з`явився.

Обставини справи:

Керівник Бориспільської місцевої прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації та Державного підприємства Переяслав-Хмельницького державного агролісгоспу до Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації Київської області та Товариства з обмеженою відповідальністю "Рей" про визнання недійсним розпорядження № 301 від 17.03.2010 р. та договору оренди земельної ділянки від 21.05.2010 р.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що 21.05.2010 р. між Переяслав-Хмельницькою РДА та ТОВ Рей на підставі розпорядження Переяслав-Хмельницької РДА № 301 від 17.03.2010, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, було укладено Договір оренди земельної ділянки площею 0,2037 га, що розташована на території Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, для організації риболовецького стану. Проте, земельна ділянка з кадастровим номером :02:015:0081 знаходиться (фактично накладається) на землях лісогосподарського призначення, які як на час видачі спірного розпорядження, так і на даний час перебувають у користуванні Державного Агролісгоспу, який дозволу на вилучення з постійного користування підприємства вказаної земельної ділянки з лісового фонду не надавав. Надання земельної ділянки для риболовелького стану відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 122 Земельного кодексу України не відносилось до повноважень районної державної адміністрації. Прокурор стверджує, що розпорядження № 301 від 17.03.2010 р. прийнято з порушенням ст.ст. 20, 21, 56, 57, 59, 93, 122, 141, 142, 149 Земельного кодексу України та ст. 57 Лісового кодексу України, оскільки передача земельної ділянки в оренду проведена не уповноваженим органом, за відсутності рішення відповідного органу державної влади про вилучення лісових земель, згоди землекористувача, в порушення порядку зміни цільового призначення та надання цих земель у користування ТОВ Рей, передача яких заборонена законом. Таким чином, спірне розпорядження підлягає визнанню в судовому порядку недійсним, визначеному ст.ст. 152, 155 ЗК України, ст.ст. 16, 21, 393 ЦК України. Оскільки спірний договір оренди земельної ділянки від 21.05.2010 р. укладений на підставі незаконного розпорядження, то відповідно до ст.ст. 203, 215 ЦК України він підлягає визнанню недійсним.

09.10.2020 р. через канцелярію суду від Київської обласної державної адміністрації надійшли письмові пояснення, в яких остання підтримала позовні вимоги, заявлені прокурором, в повному обсязі та просила суд задовольнити їх.

В судовому засіданні 23.12.2020 р. судом оголошено перерву на 22.01.2021 р. про що належним чином було повідомлено учасників справи.

Присутній в судових засіданнях прокурор позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та просив суд задовольнити їх; представник позивача 1 в судових засіданнях позов прокурора підтримав, мотивуючи тим, що Київська обласна державна адміністрація згідно з наданими їй повноваженнями не мала можливості самостійно встановити факт порушення інтересів держави щодо вибуття спірних земель із державної власності, оскільки не наділена можливістю проведення відповідних перевірок дотримання вимог законодавства, а тому могла довідатись про зазначені порушення лише після проведення відповідної перевірки уповноваженим державним органом, а звернення прокурора в інтересах держави до суду в даних спірних правовідносинах спрямоване саме на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільне значущого питання про повернення державі незаконно наданих у власність земельних ділянок лісового фонду.

Представник позивача 2 в судові засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час, дату та місце підготовчих та судових засідань був належним чином повідомлений.

Представник відповідача 1 в судові засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив до суду не надав, хоча про час, дату та місце підготовчих та судових засідань був належним чином повідомлений.

Представник відповідача 2 в судові засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив до суду не надав, хоча про час, дату та місце підготовчих та судових засідань був належним чином повідомлений.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши прокурора та представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області -

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації Київської області № 651 від 17.06.2009 р. погоджено Товариству з обмеженою відповідальністю Рей місце розташування земельної ділянки під риболовецький стан орієнтованою площею 0,20 га, яка розташована на території Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області; надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення Товариству з обмеженою відповідальністю Рей земельної ділянки в довгострокову оренду орієнтовною площею 0,20 га, яка розташована на території Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, для організації риболовецького стану.

Розпорядженням Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації Київської області № 301 від 17.03.2010 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки на умовах довгострокової оренди ТОВ Рей для організації риболовецького стану на території Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області; надано ТОВ Рей земельну ділянку площею 0,2037 га на умовах довгострокової оренди, яка знаходиться на території Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області для організації риболовецького стану, за рахунок земель загального користування; встановлено розмір річної орендної плати за земельну ділянку при укладанні договору оренди 10 % від її нормативної грошової оцінки.

На підставі вказаного розпорядження 21.05.2010 між Переяслав-Хмельницькою районною державною адміністрацією (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Рей (орендар) було укладено Договір оренди землі, відповідно до умов п. 1 якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку за рахунок земель загального користування (пісків), яка знаходиться на території Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, для організації риболовецького стану.

Згідно з п. 2 договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,2037 га для організації риболовецького стану.

Відповідно до п. 3 договору згідно із рішенням Переяслав-Хмельницької районної ради Київської області від 14.05.2010 № 427-38-V Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що надається в оренду ТОВ Рей, нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 0,2037 га становить 6 687,64 грн.

Пунктом 4 договору встановлено, що договір укладено на 49 років, який набирає чинності з часу державної реєстрації.

Відповідно до п.п. 10, 11, 12 договору земельна ділянка передається в оренду для організації риболовецького стану. Цільове призначення земельної ділянки: землі загального користування (піски). Умови збереження стану об`єкта оренди: за цільовим призначенням.

Вказаний договір зареєстровано у Переяслав-Хмельницькому районному відділенні Київської обласної філії центру державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 01.07.2010 р. за № 26.

21.05.2010 Переяслав-Хмельницькою районною державною адміністрацією та Товариством з обмеженою відповідальністю Рей підписано акт приймання-передачі земельної ділянки в оренду землі, відповідно до якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення (землі загального користування) для організації риболовецького стану. Земельна ділянка загальною площею 0,2037 га знаходиться на території Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області.

Щодо наявності підстав для звернення прокурора до суду з даним позовом суд вважає за необхідне відзначити таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Звернення прокурора з позовом до господарського суду Київської області обґрунтоване посиланням на ч. 3 ст. 23 Закону України Про прокуратуру, відповідно до якої прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

При цьому, прокурором вказано як позивача 1 Київську обласну державну адміністрацію, як орган, який відповідно до ч. 5 ст. 122 Земельного кодексу України передає земельні ділянки із земель державної власності та згідно з ст. 28 Закону України Про місцеві державні адміністрації у якого для реалізації наданих повноважень є право, серед іншого, звертатися до суду та здійснювати інші функції і повноваження у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

На думку прокурора, Державний Агролісгосп як постійний лісокористувач та Київська обласна державна адміністрація як орган уповноважений розпоряджатись землями лісового фонду у даному випадку є органами, уповноваженими державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах в інтересах держави.

Прокурор зазначає, що з моменту інформування Бориспільською місцевою прокуратурою листами від 06.02.2019, 15.04.2019, 10.06.2019 та надалі після спрямування повідомлення від 30.07.2019 про намір здійснювати представництво інтересів держави Київська ОДА жодних дій з метою захисту інтересів держави не вжила, що свідчить про наявність підстав для констатування необхідності звернення з відповідним позовом Бориспільською місцевою прокуратурою у розумінні ст. 23 Закону України Про прокуратуру аби відповідні інтереси держави у сфері розпорядження та охорони земель лісогосподарського призначення не залишились не захищеними.

Крім цього, прокурор зазначає, що за інформацією Державного Агролісгоспу встановлено, що представники підприємства відомості про незаконне відведення земельної ділянки з кадастровим номером :02:015:0081 встановили у травні 2018 року. Однак, Державний Агролісгосп жодних заходів процесуального характеру пов`язаних із самостійним зверненням до суду у 2018 році не вживав. Тим більше, надалі з листопада 2018 року по квітень 2020 року структурними підрозділами та посадовими особами Переяслав-Хмельницької РДА проводилась процедура припинення Державного Агролісгоспу.

Отже, прокурором обґрунтовано, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту та визначені законом підстави для звернення до суду.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом а ст. 17 Земельного кодексу України (тут і далі у редакції, чинній на момент винесення оскаржуваного розпорядження) встановлено, що до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Частиною 3 ст. 122 Земельного кодексу України встановлено, що районні державні адміністрації на їх території передають земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для:

а) сільськогосподарського використання;

б) ведення водного господарства, крім випадків, передбачених частиною сьомою цієї статті;

в) будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), крім випадків, визначених частиною сьомою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Лісового кодексу України (тут і далі у редакції, чинній на момент винесення оскаржуваного розпорядження) у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності.

Частиною 1 ст. 55 Земельного кодексу України встановлено, що до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства.

Згідно з ч. 1 ст. 57 Земельного кодексу України земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України визначено, що до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерального дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу. Перелік планово-картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо регламентуються галузевими нормативними документами. Зокрема, за змістом пункту 1.1 Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Державним комітетом СРСР по лісовому господарству 11 грудня 1986 року, планшети лісовпорядкувальні належать до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування.

Отже, з огляду на викладене, при вирішенні питання щодо перебування земельної лісової ділянки в користуванні державного лісогосподарського підприємства необхідно враховувати положення пункту 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України.

На підставі розпорядження голови Переяслав-Хмельницької РДА № 152 від 26.03.2001 р. при управлінні сільського господарства та продовольства райдержадміністрації створено Державний Агролісгосп.

Відповідно до проекту організації і розвитку лісового господарства Переяслав-Хмельницького Державного Агролісгоспу Київської області останній розташований в східній частині Київської області на території Переяслав-Хмельницького району.

Згідно з пп. 1.1.1 вказаного проекту структура міжгосподарського лісгоспу складається у тому числі з Майстерської дільниці № 1, до складу якої входять землі лісового фонду на території Циблівської сільської ради площею 333 га.

Відповідно до розділу 1.2 вказаного проекту Державний Агролісгосп організований в 2000 році на базі лісгоспів колгоспів Переяслав-Хмельницького району. Попереднє лісовпорядкування колгоспних лісів, на базі яких утворений агролісгосп, було проведено в 1990 році Українською експедицією.

Листом № 32 від 19.04.2000 р. Циблівська сільська рада висловила згоду щодо передачі лісового фонду, який знаходиться на території сільської ради в Переяслав-Хмельницький міжгосподарський лісгосп.

Надалі, Переяслав-Хмельницька районна рада 27.04.2000 р. прийняла рішення № 160-ХІ-ХХІІІ Про передачу лісів реформованих сільськогосподарських підприємств в постійне користування Переяслав-Хмельницькому міжгосподарському лісгоспу, яким запропоновано передати 4894 га лісів реформованих сільськогосподарських підприємств у постійне користування Переяслав-Хмельницькому міжгосподарському лісгоспу асоціації Київагроліс.

У 2001 році Українським державним проектним лісовпорядним виробничим об`єднанням Укрдержліспроект розроблено матеріали лісовпорядкування Державному Агролісгоспу. За протоколом другої лісовпорядної наради від 12.03.2002 р. у відповідності до ст. 94 Лісового кодексу України ухвалено рішення про затвердження основних положень і заходів проекту організації та розвитку лісового господарства на наступний ревізійний період. Вказаний протокол у березні 2002 року погоджено Державним управлінням екології та природних ресурсів в Київській області та затверджено обласним управління АПК в Київській області. За цим протоколом нарадою зроблено загальний висновок за результатами минулої господарської діяльності держлісгоспу про те, що в цілому, лісове господарство велось ціленаправлено і всебічно з діючими правилами ведення лісового господарства в лісах України.

Також, матеріали лісовпорядкування в частині розрахунку лісосік на 2002 рік і наступні роки погоджено з Київським державним лісогосподарським об`єднанням Київліс, Державним управлінням екології та природних ресурсів в Київській області та Київською обласною державною адміністрацією.

Листом № 23 від 14.01.2019, адресованому прокурору Переяслав-Хмельницького відділу Бориспільської місцевої прокуратури, Українське державне проектно лісовпорядне виробниче об`єднання Укрдержліспроект надало фрагмент з Публічної кадастрової карти України з нанесеними межами кварталу № 30 та меж їх таксаційних виділів ДП Переяслав-Хмельницький агролісгосп відповідно до матеріалів лісовпорядкування 2001 року та межами земельних ділянок. З зазначеного фрагменту вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:015:0081 накладається на землі Майстерської дільниці № 1 Державного Агролісгоспу, а саме - виділ 13 кварталу 30 за матеріалами лісовпорядкування 2001 року, з відображенням їх взаємного розміщення (перетину у просторі) у межах земель Державного Агролісгоспу.

Українське державне проектно лісовпорядне виробниче об`єднання Укрдержліспроект засноване на державній власності, створене на підставі наказу Міністерства лісового господарства України від 30.09.1991 за № 119, належить до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів України.

При цьому, відповідно до приписів ч. 4 ст. 236 ГПК України, судом враховано правову позицію, викладену Верховним Судом у постанові від 13.11.2019 р. у справі № 361/6826/16-ц, предметом розгляду якої, як і у даній справі, є встановлення того чи входить спірна земельна ділянка до земель лісового господарства, які перебувають у постійному користуванні.

Так, Верховний Суд у вищезазначеній постанові зауважив, що ВО Укрдержліспроект створене з метою проведення лісовпорядкування на всій території лісового фонду України, яке включає систему державних заходів, спрямованих на забезпечення охорони і захисту, раціонального використання, підвищення продуктивності лісів та їх відтворення, оцінку лісових ресурсів, а також підвищення культури ведення лісового господарства. ВО Укрдержліспроект здійснює комплекс лісовпорядних робіт для всіх лісокористувачів, незалежно від форм власності і відомчої підпорядкованості за єдиною системою в порядку, встановленому Державним агентством лісових ресурсів України за погодженням з Міністерством охорони навколишнього природного середовища, тобто володіє інформацією про лісовпорядкування.

Частиною 1 ст. 48 Лісового кодексу України встановлено, що в матеріалах лісовпорядкування дається якісна і кількісна характеристика кожної лісової ділянки, комплексна оцінка ведення лісового господарства, що є основою для розроблення на засадах сталого розвитку проекту організації та розвитку лісового господарства відповідного об`єкта лісовпорядкування.

Отже, надана ВО Укрдержліспроект інформація з доданим викопіюванням з Публічної кадастрової карти України є допустимим доказом в розумінні ст. 77 ГПК України, оскільки надана уповноваженим суб`єктом, який безпосередньо володіє необхідними знаннями та технічними можливостями для обробки інформації з державних лісового та земельного кадастрів, а матеріали лісовпорядкування 2001 року є наслідком інвентаризації земель лісового фонду, що перебувають у постійному користуванні вказаного державного лісогосподарського підприємства.

Таким чином, спірна земельна ділянка відноситься до земель державної власності лісогосподарського призначення та повинна використовуватись для ведення лісового господарства в порядку, визначеному Лісовим кодексом України.

Статтею 149 Земельного кодексу України передбачено порядок вилучення земельних ділянок.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 Земельного кодексу України земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Згідно з ч. 2 ст. 149 Земельного кодексу України вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.

За інформацією Державного Агролісгоспу, що надана листом № 7 від 13.02.2019 р., останнє упродовж 2003 - 2019 років погодження на вилучення з постійного користування підприємства земельних ділянок лісового фонду у межах 30 кварталу Майстерської дільниці № 1 для подальшого використання, зокрема, земельної ділянки з кадастровим номером :02:015:0081 для організації риболовецького стану не надавало.

Частиною 5 ст. 149 Земельного кодексу України встановлено, що районні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) сільськогосподарського використання; б) ведення водного господарства, крім випадків, визначених частиною дев`ятою цієї статті; в) будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, лікарень, підприємств торгівлі, інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції тощо), крім випадків, визначених частиною дев`ятою цієї статті.

Відповідно до ч. 6 ст. 149 Земельного кодексу України обласні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених частинами п`ятою, дев`ятою цієї статті.

Отже, вилучення для нелісогосподарських потреб спірних земельних ділянок державної власності, що віднесені до земель лісогосподарського призначення та перебувають у постійному користуванні ДП Переяслав-Хмельницький агролісгосп, і передання у користування на умовах оренди таких ділянок належало та належить до повноважень Київської обласної державної адміністрації.

Київська ОДА дозволу на вилучення з постійного користування підприємства земельних ділянок лісового фонду у межах 30 кварталу Майстерської дільниці № 1 для подальшого використання земельної ділянки з кадастровим номером :02:015:0081 для організації риболовецького стану не надавало.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель, зайнятих лісами, проводиться з урахуванням висновків органів виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища та лісового господарства.

Згідно із ч. 3 ст. 57 Лісового кодексу України зміна цільового призначення земельних лісових ділянок здійснюється за погодженням з органами виконавчої влади з питань лісового господарства та з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, територіальними органами центральних органів виконавчої влади з питань лісового господарства та охорони навколишнього природного середовища.

Однак, Київським обласним та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства погодження на зміну цільового призначення чи на виділення у довгострокове тимчасове користування земельної ділянки з кадастровим номером :02:015:0081 не надавалось, що підтверджується листом від 06.02.2019 р. № 04-48/249.

Відповідно до ст. 21 ЗК України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для: а) визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; б) визнання недійсними угод щодо земельних ділянок; в) відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною.

Крім того, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10.04.2008 р. № 610-р Про деякі питання розпорядження земельними лісовими ділянками (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) з метою недопущення фактів порушення інтересів держави і суспільства під час відчуження та зміни цільового призначення земельних лісових ділянок Мінприроди, Мінагрополітики, Міноборони, Держкомлісгоспу та Держкомзему до законодавчого врегулювання питань запобігання зловживанням у цій сфері зупинено прийняття рішень про надання згоди на вилучення ділянок, їх передачу у власність та оренду із зміною цільового призначення, крім ділянок, необхідних для будівництва, реконструкції та капітального ремонту автомобільних доріг загального користування.

Однак, спірним розпорядженням Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації Київської області № 301 від 17.03.2010 р. прийнято рішення про фактичну зміну цільового призначення земель лісогосподарського призначення з подальшою передачею в оренду як землі водного фонду із порушенням ч. ч. 1, 4 ст. 20 ЗК України, а саме - без видачі уповноваженим органом рішення про зміну цільового призначення земель лісового фонду, без дотримання встановленого законом порядку отримання згоди на вилучення земельної ділянки у постійного користувача, без розроблення відповідного проекту землеустрою та без отримання висновку органу виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища та лісового господарства.

Окрім цього, спірним розпорядженням Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації Київської області передано в оренду ТОВ Рей земельну ділянку з кадастровим номером :02:015:0081 для організації риболовецького стану за відсутності наявних для цього в райдержадміністрації повноважень.

Проте, розпорядження землями лісового фонду згідно з ч. 4 ст. 122 ЗК України відноситься до повноважень Київської обласної державної адміністрації.

Отже, з огляду на те, що уповноважені органи згоди на зміну цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером :02:015:0081, як землі лісогосподарського призначення, не надавали та відповідна процедура зміни цільового призначення лісових земель не проводилась, то прийняття Переяслав-Хмельницькою РДА розпорядження про передачу в оренду спірної земельної ділянки суперечить вимогам законодавства, оскільки РДА не наділена повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками лісового фонду (лісами).

Таким чином, оспорюване розпорядження прийнято Переяслав-Хмельницькою районною державною адміністрацією в порушення вимог ст.ст. 20, 21, 56, 57, 59, 93, 122, 141, 142, 149 ЗК України, ст. 57 Лісового кодексу України, а саме передача земельної ділянки проведена не уповноваженим органом, за відсутності рішення відповідного органу державної влади про вилучення лісових земель, згоди землекористувача, в порушення порядку зміни цільового призначення та надання цих земель у користування ТОВ Рей, передача яких законом заборонена.

Згідно з ч. 3 ст. 43 Закону України Про місцеві державні адміністрації розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, Кабінетом Міністрів України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку.

Відповідно до ст. 393 Цивільного кодексу України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Якщо інше не встановлено законом, власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта.

Частиною 1 ст. 155 Земельного кодексу України встановлено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Враховуючи викладене, вимога прокурора про визнання недійсним розпорядження Переяслав-Хмельницької райдержадміністрації № 301 від 17.03.2010 р. підлягає задоволенню.

Щодо вимоги прокурора про визнання недійсним Договору оренди земельної ділянки від 21.05.2010, укладеного між Переяслав-Хмельницькою районною державною адміністрацією Київської області та Товариством з обмеженою відповідальністю Рей щодо земельної ділянки загальною площею 0,2037 га (кадастровий номер :02:015:0081) для організації риболовецького стану на території Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України, господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Частиною 2 ст. 203 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Приписами ч. 3 ст. 228 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним.

Враховуючи те, що Договір оренди земельної ділянки від 21.05.2010 укладений на підставі розпорядження Переяслав-Хмельницької РДА № 301 від 17.03.2010, яке визнано судом недійсним, то спірний договір оренди земельної ділянки підлягає визнанню недійсним на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України та ч. 1 ст. 207 ГК України.

За таких обставин, вимога про визнання недійсним Договору оренди земельної ділянки від 21.05.2010, укладеного між Переяслав-Хмельницькою районною державною адміністрацією Київської області та Товариством з обмеженою відповідальністю Рей, щодо земельної ділянки загальною площею 0,2037 га з кадастровим номером :02:015:0081, для організації риболовецького стану на території Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області підлягає задоволенню судом.

Судовий збір відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України покладається на відповідачів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 203, 215 ЦК України, ст. 122, 141, 142 Земельного кодексу України, ст. 57 Лісового кодексу України, ст. 123, 129, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним розпорядження Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації № 301 від 17.03.2010, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки на умовах оренди Товариству з обмеженою відповідальністю Рей для організації риболовецького стану та передано на умовах довгострокової оренди земельну ділянку загальною площею 0,2037 га, розташовану на території Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області.

3. Визнати недійсним Договір оренди земельної ділянки від 21.05.2010, укладений між Переяслав-Хмельницькою районною державною адміністрацією Київської області (08400, Київська обл., м. Переяслав-Хмельницький, вул. Б. Хмельницького, буд. 53, ) та Товариством з обмеженою відповідальністю Рей (02160, м. Київ, Харківське шосе, 12, код 31404238) щодо земельної ділянки загальною площею 0,2037 га, кадастровий номер :02:015:0081, для організації риболовецького стану на території Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області.

4. Стягнути з Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації Київської області (08400, Київська обл., м. Переяслав-Хмельницький, вул. Б. Хмельницького , буд. 53, код. 24219983) на користь Прокуратури Київської області (01601, м. Київ, бул. Лесі Українки, буд. 27/2, код 02909996) 1 921,00 грн. (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн. 00 коп. судового збору.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Рей (02160, м. Київ, Харківське шосе, 12, код 31404238) на користь Прокуратури Київської області (01601, м. Київ, бул. Лесі Українки, буд. 27/2, код 02909996) 1 921,00 грн. (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн. 00 коп. судового збору.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано - 18.02.2021.

Суддя Л.Я. Мальована