РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.01.2021Справа № 910/12762/20

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши матеріали справи

за позовом Київської місцевої прокуратури № 5 в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у м. Києві

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ринок-Н"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Державне підприємство "Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат "Пуща-Водиця"

про знесення самовільно збудованого об`єкту нерухомості та повернення земельної ділянки

Представники сторін:

від позивача: Шевчук О.П. - представник за наказом

від відповідача: не з`явились

від третьої особи: не з`явились

від прокуратури: Греськів І.І.

ВСТАНОВИВ:

25.08.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Київської місцевої прокуратури № 5 в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у м. Києві з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ринок-Н" про знесення самочинно збудованого об`єкту нерухомості та повернення земельної ділянки, відповідно до якої позивач просить суд:

- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Ринок-Н" знести самочинно збудований об`єкт нерухомості - нежитлове триповерхове приміщення загальною площею 522,5 кв. м, що знаходиться на земельній ділянці площею 0,04 га, яка є частиною земельної ділянки з кадастровим номером :78:137:0005 по вул. Вишгородській, 150 в Оболонському районі м. Києва;

- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Ринок-Н" повернути Головному управлінню Держгеокадастру у м. Києві земельну ділянку площею 0,04 га, яка є частиною земельної ділянки з кадастровим номером :78:137:0005 по вул. Вишгородській, 150 в Оболонському районі м. Києва, привівши її у придатний для використання стан.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення вимог чинного законодавства користується спірною земельною ділянкою для розміщення та експлуатації нерухомого майна - готелю без правовстановлюючих документів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.08.2020 відкрито провадження у справі № 910/12762/20 та прийнято позовну заяву до розгляду, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 05.10.2020, залучено до участі в розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Державне підприємство "Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат "Пуща-Водиця".

28.09.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли пояснення.

01.10.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від третьої особи надійшли пояснення.

01.10.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

02.10.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника.

05.10.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання.

У підготовчому засіданні 05.10.2020 судом оголошено перерву до 19.10.2020.

Підготовче засідання, призначене на 19.10.2020, не відбулося, у зв`язку із перебуванням судді Плотницької Н.Б. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.11.2020 підготовче засідання призначено на 23.11.2020.

18.11.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позов.

У підготовчому засіданні 23.11.2020 судом оголошено перерву до 17.12.2020.

25.11.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Київської місцевої прокуратури № 5 надійшла відповідь на відзив.

09.12.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли пояснення на відзив.

У підготовчому засіданні 17.12.2020 суд постановив закрити підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 25.01.2021.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання 25.01.2021 не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не подали, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином за адресою, зазначеною на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України.

У судове засідання 25.01.2021 з`явився представник позивача та прокурор та надали пояснення по суті спору, відповідно до яких в повному обсязі підтримали заявлені позовні вимоги та просять суд їх задовольнити.

У судовому засіданні 25.01.2021 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача та прокурора, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка, площею 2,0087 га (кадастровий номер :78:137:0005) по вул. Вишгородській, 150 в Оболонському районі м. Києва 18.12.2014 зареєстрована на праві державної власності за державою в особі Головного управління Держземагентства у м. Києві, цільове призначення земельної ділянки - для іншого сільськогосподарського призначення.

Право постійного користування на вказану земельну ділянку зареєстровано за Державним підприємством "Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат "Пуща-Водиця" на підставі державного акта на право постійного користування від 15.07.1998 № І-КВ № 003917.

Згідно з актом обстеження земельної ділянки Департаменту земельних ресурсів від 21.05.2020 № 20-0254-05, складеного за результатами обстеження земельної ділянки за адресою: м. Київ, вул. Вишгородській, 150 (кадастровий номер :78:137:0005) в Оболонському районі м. Києва, встановлено, що вказана земельна ділянка передана в постійне користування Державному підприємству "Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат "Пуща-Водиця" на підставі розпорядження Київської міської державної адміністрації від 21.04.1998 № 891 для ведення сільськогосподарської діяльності (державний акт від 15.07.1998 № 78-4-0006). Під час обстеження земельної ділянки (кадастровий номер :78:137:0005) встановлено, що на частині огородженої земельної ділянки знаходяться гаражі та нежитлова будівля (три поверхи) з написом «HOTEL», на якій вказана адреса: вул. Юрія Кондратюка, 3-а. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав на нерухоме майно від 23.05.2019 № 167798309 за адресою: вул. Юрія Кондратюка, 3-а були зареєстровані за Товариством з обмеженою відповідальністю "Ринок-Н" на праві власності нежитлові приміщення загальною площею 522,5 кв. м на підставі рішення Господарського суду міста Києва від 24.12.2012 у справі № 5011-45/16875-2012. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.01.2014 у справі № 5011-45/16875-2012 право власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Ринок-Н" на нежитлові приміщення скасовано. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав на нерухоме майно від 25.05.2020 № 210084221 нежитлові приміщення Товариства з обмеженою відповідальністю "Ринок-Н" загальною площею 522,5 кв. м по вул. Юрія Кондратюка, 3-а знаходяться під арештом та відомості про право власності на них відсутні. За поданням Департаменту земельних ресурсів рішення щодо передачі зазначеної земельної ділянки для розміщення нежитлової будівлі (готелю) в оренду (власність) Київська міська рада не приймала. Вбачається порушення вимог земельного законодавства, а саме самовільне зайняття земельної ділянки для розміщення нежитлової будівлі (готелю) орієнтовною площею 0,04 га.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.12.2012 у справі № 5011-45/16875-2012 за позовом Фізичної особи-підприємця Брожини Ришард з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ринок-Н" про стягнення 300 000 грн та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ринок-Н" з вимогами до Фізичної особи-підприємця Брожини Ришард про визнання права власності на майно первісний позов задоволено повністю; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ринок-Н" на користь Фізичної особи-підприємця Брожина Ришарда основний борг в сумі 300 000 грн 00 коп. та судовий збір в сумі 6 000 грн 00 коп.; зустрічний позов задоволено повністю; визнано право власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Ринок-Н" на гаражний бокс № 976, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Петра Дегтяренка, 1, ГБК "Мінський", загальною площею 78,5 кв. м. та нежиле приміщення, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Петра Дегтяренка, 1, літ. В, загальною площею 346,7 кв. м; зобов`язано Фізичну особу-підприємця Брожина Ришарда передати Товариству з обмеженою відповідальністю "Ринок-Н" гаражний бокс № 976, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Петра Дегтяренка, 1 ГБК "Мінський", загальною площею 78,5 кв. м. та нежиле приміщення, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Петра Дегтяренка, 1, літ. В, загальною площею 346,7 кв. м.; стягнуто з Фізичної особи-підприємця Брожина Ришарда на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ринок-Н" судовий збір в сумі 6 000 грн 00 коп.

На підставі вказаного рішення суду 14.05.2013 здійснено державну реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "Ринок-Н" приміщення площею 522, 5 кв. м. літ. В по вул. Петра Дехтяренка, 1 в м. Києві (реєстраційний номер об`єкта нерухомого чайна 00).

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.01.2014 у справі № 5011-45/16875-2012 апеляційну скаргу Заступника прокурора міста Києва задоволено. Рішення Господарського суду міста Києва від 24.12.2012 у справі № 5011-45/16875-2012 скасовано частково та прийнято нове рішення в частині зустрічного позову. У задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 24.12.2012 у справі № 5011-45/16875-2012 залишено без змін.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 23.01.2014 у справі № 5011-45/16875-2012 мотивована тим, що спірне нерухоме майно не прийнято до експлуатації, будівельні роботи здійснені без дозвільної документації, у зв`язку із чим у Товариства з обмеженою відповідальністю "Ринок-Н" відсутні правові підстави для визнання права власності на нього. У постанові також зазначено, що приймаючи рішення про задоволення зустрічного позову та визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю "Ринок-Н" права власності на новозбудовані об`єкти - гаражний бокс № 976 площею 78,5 кв. м та нежитлове приміщення площею 346,7 кв. м, місцевим судом не було враховано, що земельна ділянка по вул. Петра Дегтяренка, 1 у м. Києві у власність чи користування Товариству з обмеженою відповідальністю "Ринок-Н" та фізичній особі-підприємцю Брожині Ришарду не надавалась. Місцевим судом не було враховано того, що адреса земельних ділянок, зазначених у рішенні Київради від 23.10.2003 р. (перетин вулиць Михайла Майорова та Юрія Кондратюка), є іншою, ніж адреса земельної ділянки, де розташоване спірне нерухоме майно (вул. Петра Дегтяренка, 1). Крім того, згідно з інформацією Департаменту земельних ресурсів КМДА земельну ділянку площею 23 607,29 кв. м по вул. Петра Дегтяренка, 1 у м. Києві зареєстровано за Автокооперативом лише на підставі матеріалів по встановленню зовнішніх меж земельних ділянок, які не є належним правовстановлюючим документом на землю. Таким чином, з урахуванням приписів ст. 376 ЦК України, позивач за зустрічним позовом за відсутності правовстановлюючих документів на землю не є особою, за якою можливо визнати право на самочинно збудований об`єкт.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (інформаційна довідка від 23.05.2019 № 167798309) Державним підприємством "Український науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут будівельних матеріалів та виробів "НДІБМВ" 12.12.2017 внесено зміни до реєстру, а саме загальну площу кв. м 346,7 змінено на загальну площу кв. м 522,5; адресу м. Київ, вул. Дехтяренка Петра, 1 змінено на м. Київ, вул. Кондратюка Юрія, 3-а.

З інформаційної довідки від 23.05.2019 № 167798309 також вбачається, що право власності на нежитлове приміщення загальною площею 522,5 кв. м. на вул. Юрія Кондратюка, 3-а (готелю) залишається зареєстрованим за Товариства з обмеженою відповідальністю "Ринок-Н" на підставі рішення Господарського суду міста Києва від 24.12.2012 у справі № 5011-45/16875-2012.

Листом від 16.03.2020 № 184/1.01-13 Державне підприємство "Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат "Пуща-Водиця" звернулося до Київської місцевої прокуратури № 5 з проханням вжити заходи прокурорського реагування, направлені на звільнення земельної ділянки від самовільних споруд та повернення її в належному стані державі та в постійне користування Державному підприємству.

Листом від 29.05.2020 № 0570202/2-9655 Департамент земельних ресурсів повідомив Київську місцеву прокуратури № 5, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Ринок-Н" подано клопотання від 23.02.2018 № К-33385 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування готелю по вул. Юрія Кондратюка, 3-а в Оболонському районі м. Києва, за результатом розгляду якого Департамент листом від 15.03.2018 № ПНП-1250 повідомив Товариство з обмеженою відповідальністю "Ринок-Н" про необхідність надання додаткових документів, які станом на теперішній час не надано. Станом на час надання відповіді документи на оформлення права користування (власності) земельною ділянкою за адресою: вул. Юрія Кондратюка, 3-а в Оболонському районі м. Києва, на якій функціонує готель, від будь-яких осіб, в тому числі від Товариства з обмеженою відповідальністю "Ринок-Н", до Департаменту не подавались.

Відповідно до інформації, наданої Головним управлінням ДФС у м. Києві, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ринок-Н" згідно відомостей картки платника податків має об`єкт оподаткування, а саме: готель, розташований за адресою: вул. Юрія Кондратюка, 3-а в Оболонському районі м. Києва (дата взяття на облік - 22.11.2018).

Прокурор вказує, що Державне підприємство "Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат "Пуща-Водиця" добровільної відмови від права постійного користування земельною ділянкою не надавало, а також не надавало згоди на вилучення земельної ділянки на користь інших осіб у порядку статті 141 Земельного кодексу України.

Отже, як стверджує позивач, використання Товариством з обмеженою відповідальністю "Ринок-Н" земельної ділянки державної форми власності площею 0,04 га для розміщення та експлуатації нерухомого чайна - готелю, без оформлення правовстановлюючих документів на землю є порушенням вимог чинного земельного законодавства.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

У статті 13 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно зі статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Частинами 1, 2 статті 18 Земельного кодексу України до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим.

Пунктом а частини 1 статті 19 Земельного кодексу України встановлено, що землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії землі, зокрема, сільськогосподарського призначення.

Відповідно до частини 1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (стаття 125 Земельного кодексу України).

При цьому, статтею 126 Земельного кодексу України визначено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до норм статті 189 Земельного кодексу України та статті 20 Закону України "Про охорону земель" самоврядний контроль за використанням та охороною земель здійснюється сільськими, селищними, міськими, районними та обласними радами.

Як зазначено судом вище, згідно з актом обстеження земельної ділянки Департаменту земельних ресурсів від 21.05.2020 № 20-0254-05, складеного за результатами обстеження земельної ділянки за адресою: м. Київ, вул. Вишгородській, 150 (кадастровий номер :78:137:0005) в Оболонському районі м. Києва, встановлено, що вказана земельна ділянка передана в постійне користування Державному підприємству "Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат "Пуща-Водиця" на підставі розпорядження Київської міської державної адміністрації від 21.04.1998 № 891 для ведення сільськогосподарської діяльності (державний акт від 15.07.1998 № 78-4-0006). Під час обстеження земельної ділянки (кадастровий номер :78:137:0005) встановлено, що на частині огородженої земельної ділянки знаходяться гаражі та нежитлова будівля (три поверхи) з написом «HOTEL», на якій вказана адреса: вул. Юрія Кондратюка, 3-а. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав на нерухоме майно від 23.05.2019 № 167798309 за адресою: вул. Юрія Кондратюка, 3-а були зареєстровані за Товариством з обмеженою відповідальністю "Ринок-Н" на праві власності нежитлові приміщення загальною площею 522,5 кв. м на підставі рішення Господарського суду міста Києва від 24.12.2012 у справі № 5011-45/16875-2012. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.01.2014 у справі № 5011-45/16875-2012 право власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Ринок-Н" на нежитлові приміщення скасовано.

Позивач у позовній заяві зазначає, що рішень щодо передачі вказаних земельних ділянок у власність чи користування не приймав. Документи, що посвідчують право власності відповідача на вищезазначені земельні ділянки чи право користування відсутні.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, власником земельної ділянки рішення щодо зміни цільового призначення земельної ділянки та передачі її відповідачу для будівництва готелю не приймалося.

Частиною 2 статті 152 Земельного кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно з пункту б частини 3 статті 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Згідно з статтею 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідачем, в свою чергу, не було надано суду жодного доказу на спростування доводів позивача, викладених у позовній заяві, а також правовстановлюючих документів на підтвердження права власності або користування земельною ділянкою.

При цьому, відповідач у відзиві на позовну заяву вказує, що прокурор не правильно визначив орган, уповноважений державною здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, не підтвердив наявність підстав для представництва інтересів держави у справі. Крім того, за твердженнями відповідача, прокурор не повідомив відповідний суб`єкт владних повноважень про звернення з позовом до суду. Також, за твердженнями відповідача, справи, предметом спору яких визначено знесення об`єкта самочинного будівництва розглядаються у порядку адміністративного судочинства.

Наведені вище твердження відповідача відхиляються судом з огляду на наступне.

Відповідно до статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з частиною 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції спірних правовідносинах.

Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Відповідно до частин 3, 4 статті 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Отже, прокурор у позовній заяві повинен обґрунтувати саме наявність підстав, визначених статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" для звернення з позовом в інтересах держави, тобто прокурором повинно бути доведено нездійснення або неналежне здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах суб`єктом владних повноважень або органом місцевого самоврядування, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або підтверджено відсутність такого органу, а не причини, які перешкоджають органу самостійно звернутися до суду.

Таким чином, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, зокрема, є порушення або загроза порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування.

Відповідно до статей 22, 23 Земельного кодексу України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Землі, придатні для потреб сільського господарства, повинні надаватися насамперед для сільськогосподарського використання.

Як встановлено судом вище та вбачається з матеріалів справи, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка, площею 2,0087 га (кадастровий номер :78:137:0005) по вул. Вишгородській, 150 в Оболонському районі м. Києва 18.12.2014 зареєстрована на праві державної власності за державою в особі Головного управління Держземагентства у м. Києві, цільове призначення земельної ділянки - для іншого сільськогосподарського призначення.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України

від 14 січня 2015 р. № 15 Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, вживає відповідно до закону заходів щодо повернення самовільно зайнятих земельних ділянок їх власникам або користувачам.

Згідно з пунктом 1 Положення про Головне управління Держгеокадастру у м. Києві, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 № 333 Головне управління Держгеокадастру у м. Києві є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.

Пунктом 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру у м. Києві головне управління відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством; здійснює державний нагляд у сфері землеустрою; здійснює державний нагляд (контроль) у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності тощо.

Отже, прокурор у даному випадку правильно визначив орган, уповноважений державною здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, а також підтвердив наявність підстав для представництва інтересів держави у справі.

При цьому, листом від 07.08.2020 № 54-5857вих-20 Київська місцева прокуратура № 5 повідомила Головне управління Держгеокадастру у м. Києві про намір звернутися до суду з вимогами про знесення самовільно збудованого об`єкту нерухомості та повернення земельної ділянки.

Щодо посилань відповідача на те, що дана справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, суд зазначає, що при прийнятті позовної заяви судом це питання вирішено, оскільки в даному випадку цей спір є приватно-правовим.

Позовна заява подана прокуратурою в порядку здійснення представника не в особі органів державного архітектурно-будівельного контролю, як вказує відповідач, а в інтересах власника земельної ділянки, права та інтереси якого порушенні.

Дослідивши наявні у матеріалах справи документи, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги до відповідача про знесення самовільно збудованого об`єкту нерухомості - нежитлового триповерхового приміщення загальною площею 522,5 кв. м, що знаходиться на земельній ділянці площею 0,04 га, яка є частиною земельної ділянки з кадастровим номером :78:137:0005 по вул. Вишгородській, 150 в Оболонському районі м. Києва, та зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Ринок-Н" повернути Головному управлінню Держгеокадастру у м. Києві земельну ділянку площею 0,04 га, яка є частиною земельної ділянки з кадастровим номером :78:137:0005 по вул. Вишгородській, 150 в Оболонському районі м. Києва, привівши її у придатний для використання стан, є законними та обґрунтованими.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, статтею 123, статтею 129, статтями 232-233, статтями 237-238, статтею 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Ринок-Н" (вул. Електротехнічна, 4А, м. Київ, 02660, ідентифікаційний код 33297776) знести самочинно збудований об`єкт нерухомості - нежитлове триповерхове приміщення загальною площею 522,5 кв. м, що знаходиться на земельній ділянці площею 0,04 га, яка є частиною земельної ділянки з кадастровим номером :78:137:0005 по вул. Вишгородській, 150 в Оболонському районі м. Києва;

3. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Ринок-Н" (вул. Електротехнічна, 4А, м. Київ, 02660, ідентифікаційний код 33297776) повернути Головному управлінню Держгеокадастру у м. Києві (вул. Велика Васильківська, 69, м. Київ, 03150, ідентифікаційний код 39802366) земельну ділянку площею 0,04 га, яка є частиною земельної ділянки з кадастровим номером :78:137:0005 по вул. Вишгородській, 150 в Оболонському районі м. Києва, привівши її у придатний для використання стан.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ринок-Н" (вул. Електротехнічна, 4А, м. Київ, 02660, ідентифікаційний код 33297776) на користь Київської місцевої прокуратури № 5 (вул. М. Малиновського, 10, м. Київ, 04212) судовий збір у розмірі 4 204 (чотири тисячі двісті чотири) грн 00 коп.

5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст рішення складено: 17.02.2021

Суддя Н.Б.Плотницька