ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2021 року, м. Херсон, справа № 923/67/21

Господарський суд Херсонської області у складі судді Закуріна М. К., розглянувши справу

за позовом фізичної особи-підприємця Буленкової Вікторії Вікторівни

до Департаменту житлово-комунального господарства Херсонської міської ради

про стягнення 208 888 грн,

у с т а н о в и в:

Дії та аргументи Позивача

20.01.2021 фізична особа-підприємець Буленкова В.В. звернулася з позовом до Департаменту житлово-комунального господарства Херсонської міської ради про стягнення 208 888 грн за договором поставки № 1220 від 22.12.2020.

У якості обґрунтування власної позиції Позивач вказала, що за договором № 1220 від 22.12.2020 накладною № 35 від 22.12.2020 нею поставлений Відповідачу дитячий майданчик на загальну суму 208 888 грн, проте останнім вартість товару не сплачена з посиланням на відсутність грошових коштів. Сам факт поставки підтверджується Актом обстеження від 23.12.2020.

Дії та аргументи Відповідача

Відповідачем зазначені вимоги не визнаються з тих підстав, що:

- за умовами договору розрахунок за поставлений товар повинен здійснюватися лише після відповідного фінансування з бюджету, яке у даному випадку відсутнє,

- накладна на поставку товару не була підписана і повернута Позивачу через відсутність грошових коштів,

- на час вирішення спору фінансування на виконання умов договору відсутні,

- Позивач усупереч умовам договору разом з накладною не передав висновків державної санітарно-епідеміологічної експертизи для підтвердження відповідності товару його якісним характеристикам, оскільки предметом поставки є вироби для парків та розваг,

Процесуальні дії та рішення суду

Ухвалою суду від 22.01.2021 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення та виклику учасників справи. Цією ж ухвалою сторонам установлені процесуальні строки подачі відповідних заяв.

У даному контексті суд зазначає, що Відповідачем поданий відзив на позов, а Позивачем відповідь на відзив.

Поряд з цим, Відповідачем подане до суду клопотання про залучення до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Херсонської міської ради, яка зобов`язана здійснювати фінансування його видатків за наслідками прийнятої бюджетної програми. Це клопотання судом відхилене, оскільки права, обов`язки та інтереси вказаної особи не зачіпаються наявним спором.

Установлені судом обставини

22.12.2020 між Департаментом житлово-комунального господарства Херсонської міської ради, виступаючим у якості Замовника, та фізичною особою-підприємцем Буленковою В.В., як Виконавцем, укладений договір № 1220.

Відповідно до основних умов договору, які впливають, на вирішення спору:

- «Постачальник зобов`язується у 2020 році поставити Замовнику товар, зазначений в Специфікації до договору, а Замовник прийняти і оплатити даний товар» (пункт 1.1.),

- «Найменування товару: Мрія кожного, згідно з ДК 021:2015 код 37530000-2 Вироби для парків, розваг, настільних або кімнатних ігор. Кількість товару 1 комплект згідно специфікації до договору» (пункт 1.2.),

- «Джерело фінансування кошти міського бюджету» (пункт 1.4.),

- «Постачальник повинен передати (поставити) Замовнику товар, якість якого відповідає вимогам законодавства. При постачанні товару Постачальник для підтвердження відповідності його якісних характеристик повинен надати копії висновків державної санітарно-епідеміологічної експертизи» (пункт 2.1.),

- «Сума цього договору становить 208 888 грн без ПДВ» (пункт 3.1.),

- «Умова щодо виникнення платіжних зобов`язань за договором при наявності відповідного бюджетного призначення (бюджетних асигнувань)» (пункт 3.4.),

- «Розрахунок за товар здійснюється в безготівковому порядку, в національній валюті України шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 30 календарних днів по факту отримання товару на підставі товарної накладної, підписаної сторонами, в залежності від фінансування з міського бюджету, а також по мірі надходження бюджетних коштів на рахунок Замовника на відповідні цілі» (пункт 4.1.),

- «Строк поставки товару до 31.12.2020» (пункт 5.1.).

Як слідує зі Специфікації до договору (складної як додаток № 1 до вказаного договору) поставці підлягає товар «Мрія кожного» загальною вартістю 208 888 грн.

Відповідно до накладної № 35 від 22.12.2020, яка складена Позивачем стосовно поставки товару «Мрія кожного» на суму 208 888 грн, за твердженнями Позивача нею виконане зобов`язання щодо поставки обумовленого товару. Разом з тим, суд зазначає, що накладна має підпис лише представника Позивача, а підпис представника Відповідача відсутній.

За змістом Акту обстеження об`єкта «Мрія кожного» від 23.12.2020, який складений за адресою: м. Херсон, проспект 200-річчя Херсона, буд. 7, корпус 1-4, представниками ОСББ «Велика сімка», комісією підтверджено, що на дитячому майданчику установлено обладнання «Мрія кожного» та сам факт його використання за призначенням.

Згідно з листом від 31.12.2020 № 31/12 Позивач звернулася до Відповідача з вимогою про повернення підписаної накладної на закупівлю поставленого обладнання «Мрія кожного».

Як вбачається з листа від 05.01.2021 № 01-05-1569/16 Відповідач повернув накладну без підписання, вказавши про відсутність їх реєстрації в органах Державної казначейської служби України з причин відсутності фактичних надходжень на розрахунковий рахунок грошових коштів із бюджету.

Оцінка суду установлених обставин на норм діючого законодавства

Установлені судом обставини наявності укладеного між сторонами договору, свідчать про виникнення між ними майново-господарських зобов`язань, у силу яких у відповідності до приписів статей 173, 174, 175 Господарського кодексу України одна сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони, а інша (управнена) сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За частиною 1 статті 175 того ж Кодексу майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зміст та умови договору, аналіз правовідносин та господарсько-договірних зобов`язань (майново-господарських зобов`язань у відповідності до частини 1 статті 179 ГК України), які виникли між сторонами на його підставі, з огляду на вказані правові положення, свідчать, що за своєю юридичною природою між ними укладений договір поставки.

Зокрема, згідно з приписами частини 1 статті 265 ГК України за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Поряд з цим, за змістом частини 6 цієї ж статті до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Так, відповідно до статті 689 ЦК України покупець зобов`язаний прийняти товар; покупець зобов`язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Положеннями частини 1 статті 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. При цьому, за частиною 4 цієї ж статті якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу.

Таким чином, з наведених правових положень слідує, що Відповідач, як покупець за договором поставки, зобов`язаний прийняти поставлений йому товар та сплатити Позивачу його вартість, а у випадку відмови від його прийняття та оплати Позивач має право за своїм вибором вимагати оплату товару або відмовитися від договору.

У даному спорі Позивач заявив вимогу про оплату товару, а тому вона є належним способом захисту порушених прав у випадку непідписання накладної, відмови Відповідача від прийняття та оплати товару.

У цьому контексті суд зазначає, що факт поставки товару підтверджується накладною № 35 від 22.12.2020, яка хоча і не підписана Відповідачем, але вказує на предмет поставки та його комплектність, та Актом обстеження об`єкта від 23.12.2020, який хоча і складений іншими особами, але підтверджує наявність установки товару у певному місці, а безпосередньо факт відмови від прийняття товару підтверджується не підписанням Відповідачем вказаної накладної та листом від 05.01.2021 № 01-05-1569/16, в якому викладена підстава її не підписання, а саме відсутність реєстрації в органах Державної казначейської служби України та недостатність коштів для оплати.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлені загальні правила виконання господарських зобов`язань, за якими суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Поряд з цим, згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, Відповідач, виконуючи умови договору та взяті на себе зобов`язання, мав сплатити Позивачу вартість поставленого товару у встановлений пунктом 4.1. договору строк, а саме протягом 30 календарних днів по факту отримання товару, тобто до 21 січня 2021 року.

У свою чергу, у відповідності до частини 1 статті 251 ЦК України строком є певний період у часті, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення, а за статтею 253 того ж Кодексу перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Таким чином, право на позов про стягнення заборгованості виникло у Позивача 22.01.2021.

Проте, як зазначено судом вище, Позивач звернувся до суду з позовом 20.01.2021, тобто до настання строку виникнення права на позов, а тому станом на час такого звернення та відкриття судом провадження у справі його права не були порушені діями Відповідача стосовно несплати вартості товару, у зв`язку з чим у нього не виникло право на позов саме в момент звернення до суду.

При цьому, наявність відповідного права на позов станом на час розгляду справи в суді не впливає на відсутність такого права в момент звернення з позовом до суду з наступних підстав.

Так, за загальними правилами цивільного законодавства, предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення щодо якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

У свою чергу, підстава позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Підставу позову становлять фактична й правова підстави. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Завданням суду при здійсненні правосуддя в силу положень статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є, зокрема, захист гарантованих Конституцією та законами України прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

Відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Частиною 2 статті 20 ГК України встановлено, що кожний суб`єкт господарювання має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно з частиною другою статті 20 ГК України права та законні інтереси суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Поряд з цим, відповідно до статті 13 названої Конвенції особа має право саме на ефективний спосіб захисту прав і це означає, що вона має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

На підставі викладених правових положень слідує, що право на позов повинне існувати станом на час його подачі до суду, а не пізніше, тобто після відкриття провадження у справі.

Таким чином, з огляду на той факт, що станом на час звернення Позивача з позовом до суду у Відповідача не сплив строк виконання зобов`язання щодо сплати вартості поставленого товару, позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Водночас, суд зазначає, що заперечення Відповідача стосовно відсутності бюджетного фінансування не досліджуються, оскільки вони не впливають на зроблені судом висновки стосовно ненастання строку виконання зобов`язання станом на час звернення Позивача з позовом до суду.

Розподіл судових витрат

Судовими витратами у даній справі є витрати Позивача на сплату судового збору у сумі 3 133,32 грн, які у відповідності до статті 129 ГПК України покладаються на нього.

На підставі вказаних правових норм та керуючись статтями 238, 240 ГПК України,

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя М.К. Закурін