Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2021 р. м. Рівне

Справа № 918/1086/20

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Політики Н.А., за участі секретаря судового засідання Костюкович Ю.С.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи за позовом Служби автомобільних доріг у Рівненській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Плюс Буд"

про стягнення збитків в сумі 1 519 945 грн 60 коп.,

у судовому засіданні приймали участь:

від позивача - Цимбалюк О.П., довіреність № 12/11-2020 від 07.04.2020 р.;

від відповідача - не з`явився.

Відповідно до частини 14 статті 8, статті 222 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) при розгляді судової справи здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу програмно-апаратного комплексу "Діловодство суду".

Для архівного зберігання оригіналу звукозапису надано диск DVD-R, серійний номер MAP6B2WJ.

У судовому засіданні 15 лютого 2021 року, відповідно до частини 1 статті 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У листопаді 2020 року Служба автомобільних доріг у Рівненській області (далі -Служба, позивач) звернулася до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Плюс Буд" (далі - Товариство, відповідач) про стягнення збитків в сумі 1 519 945 грн 60 коп.

Ухвалою суду від 20 листопада 2020 року позовну заяву Служби автомобільних доріг у Рівненській області від 18 листопада 2020 року № 12/2875 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 21 грудня 2020 року.

Ухвалою суду від 21 грудня 2021 року підготовче засідання відкладено на 11 січня 2021 року.

Ухвалою суду від 11 січня 2021 року строк підготовчого провадження у даній справі продовжено на 30 днів до 18 лютого 2021 року включно та відкладено підготовче засідання на 25 січня 2021 року.

15 січня 2021 року від позивача на адресу суду надійшло клопотання про долучення доказів (а.с. 77-122), до якого долучено: копію Довідки про вартість виконаних робіт та витрати за грудень 2018 року № 73 від 26.12.2018 р., копію Акту № 73/1 від 26.12.2018 р. приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2018 року, копію платіжного доручення № 180 від 06.12.2018 р., копію платіжного доручення № 210 від 26.12.2018 р., копію Витягу реєстру досудових розслідувань від 27.06.2019 р., копію Висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 04.08.2020 р. № 9896.

Ухвалою суду від 25 січня 2021 року підготовче провадження у даній справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті на 15 лютого 2021 року.

У судовому засіданні 15 лютого 2021 року представник Служби підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач у судове засідання 15 лютого 2021 року не з`явився, про дату, час і місце даного засідання повідомлявся належним чином.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів ГПК України, ухвала суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 20 листопада 2020 року, відправлена відповідачу на адресу, зазначену позивачем у позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 03150, м. Київ, вул. Предславинська, буд. 12. оф. 194, повернулася до суду із відміткою на конверті про невручення: "адресат відсутній" (а.с. 50-52).

З Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань судом встановлено, що 30.11.2020 р. здійснено державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Плюс Буд", зокрема змінено місцезнаходження останнього на: 01133, м. Київ, б. Лесі Українки, буд. 34.

Враховуючи зміну місцезнаходження відповідача ухвала суду від 11 січня 2021 року про продовження строку підготовчого провадження та відкладення підготовчого засідання, надіслана останньому на адресу: 01133, м. Київ, б. Лесі Українки, буд. 34, повернулася до суду із відміткою на конверті про невручення: "інші причини" (а.с. 131-132).

Ухвала суду від 25 січня 2021 року про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, надіслана останньому на адресу: 01133, м. Київ, б. Лесі Українки, буд. 34, повернулася до суду із відміткою на конверті про невручення: "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 134-136).

Станом на 15 лютого 2021 року за відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань судом встановлено, що місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Плюс Буд" є: 01133, м. Київ, б. Лесі Українки, буд. 34.

Згідно із п. п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За вказаних обставин, у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення відповідача про розгляд даної справи.

У даному випадку судом враховано, що за приписами частини 1 статті 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалами суду у даній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Крім того, судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду).

У той же час повторне відкладення розгляду справи може призвести до виходу за межі встановлених чинним ГПК України строків розгляду господарських спорів та порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому, суд вважає, що всі необхідні докази для вирішення спору по суті залучено до матеріалів справи. Інших додаткових доказів судом у відповідача не витребовувалось, а явка останнього в судове засідання обов`язковою не визнавалась.

Згідно з ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданим йому процесуальним правом, а неявка останнього не перешкоджає розгляду цієї справи та вирішенню спору по суті, то за висновками суду справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Служби, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 8 вересня 2020 року у справі № 569/14294/20 (а.с. 25-32), який набрав законної сили 9 жовтня 2020 року, затверджено угоду про визнання винуватості укладену 31 серпня 2020 року, під час досудового розслідування з угодою про визнання винуватості укладеною 31 серпня 2020 року між заступником начальника відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Рівненської області Данілеєм В.Д. підозрюваним ОСОБА_1 за участю захисника адвоката Кухарука І.М. у кримінальному провадженні № 0000252 від 5 серпня 2020 року. ОСОБА_1 визнано винуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 367 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із здійсненням технічного нагляду за виконанням робіт з ремонту та/або створення об`єктів дорожньої інфраструктури строком на 2 роки та зі штрафом в розмірі двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) гривень.

На підставі частини 1 статті 75 Кримінального кодексу України звільнено ОСОБА_1 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, терміном на 2 роки.

Відповідно до частини 1 статті 76 Кримінального кодексу України покладено на ОСОБА_1 на час іспитового строку обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Скасовано арешт накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 17.08.2020 на житловий будинок з надвірними будівлями, об`єктами житлової нерухомості загальною площею 107,5 кв.м. що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належний Момотюку Сергію Миколайовичу.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання застосований відносно ОСОБА_1 скасовано.

Зокрема вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 8 вересня 2020 року у справі № 569/14294/20 встановлено, що 02.11.2018 р. Службою автомобільних доріг у Рівненській області оголошено нову процедуру закупівлі з поточного середнього ремонту мосту на км 50+589 автомобільної дороги Городище - Рівне - Старокостянтинів.

За результатами відкритих торгів, переможцем визнано тендерну пропозицію Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Плюс Буд".

Також вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 8 вересня 2020 року у справі № 569/14294/20 встановлено, що 27 березня 2018 року між Службою автомобільних доріг у Рівненській області (далі -Замовник), в особі начальника ОСОБА_2 , що діє на підставі Положення, затвердженого наказом Державного агентства автомобільних доріг України від 12.09.2016 р. № 276, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Євро Плюс Буд" (далі - Виконавець), в особі Мирця Олександра Михайловича, повноваження якого підтверджуються Статутом, з іншої сторони, укладено Договір № 33 про закупівлю послуг з поточного середнього ремонту.

Відповідно до п. 1.1. Договору Виконавець зобов`язується у порядку та на умовах, визначених цим Догоровом, своїми силами і засобами на власний ризик надати послуги згідно технічного завдання викладеного в тендерній документації за рахунок коштів державного та/або місцевого бюджету та в обумовлений цим договором термін. Замовник зобов`язується прийняти надані згідно із цим договором та чинним законодавством України належним чином послуги та сплатити їх вартість по мірі надходження бюджетних кошті, передбачених на ці цілі на його рахунок.

Найменування послуг: Поточний середній ремонт мосту на км 50+589 автомобільної дороги Городище - Рівне - Старокостянтинів (ДК 021:2015:45233142-6 - ремонт доріг). Ціна цього Договору становить 4 014 726, 95 грн. Договірна ціна є твердою і може бути уточнена у випадках передбаченими п. 6.3.2.2 ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 без збільшення суми договору.

Розрахунки проводяться Замовником виключно Виконавцю після підписання Сторонами "Актів приймання виконаних будівельних робіт" (форма № КБ-2в) і "Довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати" (форма № КБ-3), складених у відповідності з положенням чинних ДСТУ та СОУ, які складаються Виконавцем і подаються для підписання Замовнику не пізніше як за 3 робочих дні до кінця звітного місяця, або поетапної оплати Замовником наданих послуг.

Попередня оплата може здійснюватися у межах 30% від вартості річного обсягу робіт відповідно до Постанови КМУ від 23.04.2014 р. № 117.

Під час надання послуг Товариство з обмеженою відповідальністю "Євро Плюс Буд" забезпечує повне, якісне і своєчасне ведення документації, що передбачена діючими нормами.

Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2018 р., а в частині розрахунків та гарантійних зобов`язань - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Додатковою угодою від 27.12.2018 р. № 1 до договору від 04.12.2018 р. № 33 за взаємною згодою сторін ціна договору становить 3 108 162,24 грн.

Згідно акту приймання виконаних будівельних робіт форми № КБ-2в за грудень 2018 року виконано будівельно-монтажних робіт Підрядником на суму 3 108 162,24 грн.

Крім того, вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 8 вересня 2020 року у справі № 569/14294/20 встановлено, що за виконані будівельно-монтажні роботи розрахунки проведено в повному обсязі (платіжне доручення від 06.12.2018 р. №180 - 1 200 000,00 грн (аванс), платіжне доручення від 26.12.2018 р. № 210 - 1 908 162,24 грн (виконана робота)).

Отже, як встановлено вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 8 вересня 2020 року у справі № 569/14294/20, по об`єкту "Поточний середній ремонт мосту на км 50+589 автомобільної дороги Городище-Рівне-Старокостянтинів", згідно актів приймання виконаних будівельних робіт форми № КБ-2в за серпень, вересень та грудень 2018 року фактично прийнято Замовником та оплачено будівельно-монтажних робіт на загальну суму 6 509 706,44 грн (відповідно ТзОВ "Олександрія Кепітал" - 3 401 544,20 грн, ТзОВ "ЄВРО ПЛЮС БУД" - 3 108 162,24 грн.).

Також вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 8 вересня 2020 року у справі № 569/14294/20 встановлено, що у період з 02.08.2018 р. по 26.12.2018 р., службові особи ТзОВ "Олександрія Кепітал" після укладення договору про закупівлю послуг з поточного середнього ремонту № 4 від 27.03.2018 р. та службові особи ТзОВ "Євро Плюс Буд" після укладення договору про закупівлю послуг з поточного середнього ремонту № 33 від 04.12.2018 р., з метою підтвердження виконання робіт з "поточного середнього ремонту мосту на км 50+589 автомобільної дороги Городище-Рівне-Старокостянтинів", склали акт №24/1 від 08.08.2018 р. приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2018 року, акт №73/1 від 26.12.2018 р. приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2018 року, акт №1/21 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2018 року від 02.08.2018 р., акт №38/1 від 13.09.2018 р. приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2018 року та довідки вартості виконаних робіт до вказаних актів, відобразивши у них обсяг та види виконаних робіт на вказаному об`єкті на загальну суму 6 508 706,44 грн.

У грудні 2018 року в отриманих ОСОБА_1 на підпис акті приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2а від ТзОВ "Євро Плюс Буд", а саме: акті № 73/1 від 26.12.2018 р. приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2018 року, вказаним підрядчиком включено обсяги виконаних будівельних робіт і матеріалів під час здійснення поточного середнього ремонту мосту на км. 50+589 автомобільної дороги Городище-Рівне-Старокостянтинів, які фактично ТзОВ "Євро Плюс Буд" за 2018 рік не виконувались, внаслідок чого завищено вартість будівельних робіт і матеріалів на загальну суму 1 519 945,60 грн.

Таким чином, вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 8 вересня 2020 року у справі № 569/14294/20 встановлено, що вартість будівельних робіт і матеріалів, що закладені ТзОВ "Євро Плюс Буд" в акті №73/1 від 26.12.2018 р. приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2018 року, але фактично не виконані, становить 1 519 945 грн 60 коп.

Також вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 8 вересня 2020 року у справі № 569/14294/20 встановлено, що за виконані будівельно-монтажні роботи згідно вищевказаного акту приймання виконаних будівельних робіт форми № КБ-2в, Службою автомобільних доріг у Рівненській області для та ТзОВ "Євро Плюс Буд" згідно платіжних доручень від 06.12.2018 р. № 180 перераховано 1 200 000,00 грн. та від 26.12.2018 р. № 210 перераховано 1 908 162,24 грн., всього на загальну суму 3 108 162,24 грн.

У відповідності до ч. 6 ст. 75 ГПК України обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.

Для рішень господарських судів важливою умовою преюдиціальності фактів, що містяться в рішенні господарського суду, є суб`єктний склад спору. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Немає винятків стосовно преюдиціальності фактів, що не входили у предмет доказування в раніше розглянутій справі. Якщо суд помилково включив факт у предмет доказування, це не позбавляє його властивостей преюдиціального факту в розгляді іншої справи. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Лише згадувані, але такі, що не одержали оцінку суду, обставини не можуть розглядатися як встановлені судом і не набувають властивості преюдиціальності.

Аналогічні положення знайшли своє відображення у п. 2.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", згідно з якою не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Отже, виходячи з вищевикладеного, обставини встановлені судовим рішенням у справі № 569/14294/20, яке набрало законної сили, повторного доведення не потребують.

Внаслідок наведеного, Службі автомобільних доріг у Рівненській області спричинені збитки на загальну суму 1 519 945 грн 60 коп.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Статтею 857 ЦК України унормовано, що робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру, а виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 875 ЦК України, за договором підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 883 ЦК України підрядник відповідає за недоліки збудованого об`єкта, за прострочення передання його замовникові та за інші порушення договору, якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини. За невиконання або неналежне виконання обов`язків за договором будівельного підряду підрядник сплачує неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки в повному обсязі.

Відповідач, всупереч вимог ст. ст. 509, 525, 526, 837, 883, 857 ЦК України, порушив господарське зобов`язання щодо передання робіт у відповідному обсязі, визначеному, зокрема у технічній специфікації (додаток № 1 до договору, який відповідно до п. 12.1 договору є його невід`ємною частиною).

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України (далі - ГК України) учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управлена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Частиною 1 ст. 225 ГК України встановлено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відшкодування збитків є одним з правових наслідків порушення зобов`язання.

Тобто, обов`язок по відшкодуванню збитків настає для суб`єктів господарювання у разі порушення господарського зобов`язання в результаті неналежного виконання умов договору (ст. ст. 224, 225 ГК України, 623 ЦК України).

При відступі від умов договору, що виразилося у невиконанні певних робіт, відповідач отримав оплату по договору у належному порядку, але своїми діями завдав збитків Службі, що обумовлює право останнього у якості компенсації цих збитків вимагати повернення частини сплачених коштів.

Так, відповідно до п. 7.1.1. Договору Виконавець несе відповідальність у тому числі за невиконання або неналежне надання послуг відповідно до технічного завдання, передбаченого договором.

Як зазначалося вище, Службою автомобільних доріг у Рівненській області роботи зазначені у акті № 73/1 від 26.12.2018 р. повністю оплачено, у той же час відповідачем роботи, передбачені технічною специфікацією до договору та локальними кошторисами, у повному обсязі не виконані.

З урахуванням вищезазначеного, наявні підстави для відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням відповідачем зобов`язання.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, в повній мірі дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Служби автомобільних доріг у Рівненській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Плюс Буд" про стягнення збитків в сумі 1 519 945 грн 60 коп. є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, передбачено справляння судового збору.

Відповідно до ч. 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У відповідності до п. п. 1, 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; позовної заяви немайнового характеру становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відтак, враховуючи положення Закону України "Про судовий збір" при зверненні із даною позовною заявою позивачу слід було сплатити судовий збір в розмірі 22 799 грн 18 коп. (1 519 945,60*1,5%).

Як вбачається з матеріалів справи, при поданні позову, Службою було сплачено 28 687 грн 87 коп. судового збору.

Таким чином, позивачем внесено на 5 888 грн 69 коп. більше судового збору, ніж встановлено законом.

Згідно п. 1 ч. 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зменшення позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

За таких обставин, суд зазначає, що позивач не позбавлений права звернутися з відповідним клопотанням про повернення судового збору.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи положення ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі в сумі 22 799 грн 18 коп.

Суд також приймає до уваги, що право вибору між господарськими судами, яким відповідно до статті 29 ГПК України підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Так, згідно приписів ч. 5 ст. 29 ГПК України позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Тобто, вказана стаття застосовується до зобов`язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності.

За загальним правилом місцем виконання зобов`язання вважається місце, в якому мають бути вчинені дії боржника, яких вправі вимагати від нього кредитор.

Визначена ч. 5 ст. 29 ГПК України підсудність за місцем виконання договору не залежить від сторін договору і можливої зміни ними свого місця проживання, не надає жодній із сторін переваг порівняно з іншою.

Згідно із ст. 532 ЦК України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі.

Відповідно до п. 1.3. Договору, місцем надання послуг є: міст на км 50+589 автомобільної дороги Городище-Рівне-Старокостянтинів.

Отже, Договором № 33 від 04.12.2018 р. чітко передбачене місце його виконання, крім того, зважаючи на специфіку послуг, які відповідач повинен був надати згідно Договору, надання послуг/виконання робіт повинно було відбуватись виключно в певному місці - на мосту км 50+589 автомобільної дороги Городище-Рівне-Старокостянтинів.

Відповідно до п. 9.1. Договору у випадку виникнення спорів або розбіжностей сторони зобов`язуються вирішувати їх шляхом взаємних переговорів та консультацій.

У разі недосягнення сторонами згоди спори вирішуються у судовому порядку за місцезнаходженням Замовника (п. 9.2. Договору).

Отже, за умовами Договору, спір підлягає розгляду в Господарському суді Рівненської області.

Керуючись ст. ст. 73-79, 91, 123, 129, 202, 222, 233, 236-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Плюс Буд" (03133, м. Київ, б. Лесі Українки, буд. 34, ) на користь Служби автомобільних доріг у Рівненській області (33028, м. Рівне, вул. Пушкіна, 19, ) збитки в розмірі 1 519 945 (один мільйон п`ятсот дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот сорок п`ять) грн 60 коп. та 22 799 (двадцять дві тисячі сімсот дев`яносто дев`ять) грн 18 коп. - витрат по оплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У той же час згідно підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних Положень ГПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 25 лютого 2021 року.

Суддя Політика Н.А.

Віддруковано 3 примірники:

1 - до справи;

2 - позивачу (33028, м. Рівне. вул. Пушкіна, 19);

3 - відповідачу (03133, м. Київ, б. Лесі Українки, буд. 34).