ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2021 р. Справа№ 911/1624/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Разіної Т.І.

Михальської Ю.Б.

без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Будівельників України»

на рішення Господарського суду Київської області

від 10.09.2020 (повний текст складено 21.09.2020)

у справі №911/1624/20 (суддя: Рябцева О.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Будівельників України»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мас Енерджі»

про стягнення 173 745,44 грн

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.1. короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Альянс Будівельників України» звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мас Енерджі» про стягнення 173 745,44 грн заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем не в повному обсязі виконано зобов`язання за договором поставки № 2609/17-1756 від 26.09.2017, укладеним між позивачем та відповідачем, з поставки товару, у зв`язку з чим позивач просив суд стягнути 173 745,44 грн суми попередньої оплати за товар, посилаючись на ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України.

1.2. короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Київської області від 10.09.2020 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду мотивоване тим, що матеріали справи підтверджують факт поставки товару на суму більшу ніж вказує позивач у позовній заяві, а також те, що сплачені позивачем кошти не були попередньою оплатою, а оплатою вже поставленого товару.

1.3. короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із винесеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Альянс Будівельників України» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд рішення Господарського суду Київської області від 10.09.2020 у справі №911/1624/20 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ:

2.1. визначення складу суду, заяви, клопотання

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.10.2020 для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Разіна Т.І., Михальська Ю.Б.

Ухвалою від 20.10.2020 відкрито апеляційне провадження у справі №911/1624/20 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Будівельників України» на рішення Господарського суду Київської області від 10.09.2020 у справі №911/1624/20, розгляд справи ухвалено здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження. Надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

03.11.2020 від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу

Позивач своїм правом на надання відповіді на відзив станом на момент розгляду апеляційної скарги не скористався.

2.2. узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для його скасування.

Позивач зазначає, що обставини на які він посилається як на підставу позову були встановлені у справі № 910/896/19 за участю тих самих сторін, а тому мають преюдиційне значення для суду і свідчать про правомірність позовних вимог, що було безпідставно відхилено судом.

Крім того, позивач зазначає, що суд першої інстанції безпідставно прийняв до уваги докази надані відповідачем.

2.3. узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Відповідач зазначає, що висновки суду у даній справі не суперечать висновкам які містяться в постанові суду апеляційної інстанції у справі № 910/896/19, а наявні у даній справі докази підтверджують необґрунтованість заявлених позовних вимог.

2.4. інші процесуальні дії у справі: судом апеляційної інстанції не вчинялись.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

3. ПОЗИЦІЯ СУДУ

3.1. встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини справи

26.09.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мас Енерджі» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Альянс Будівельників України» (покупець) був укладений договір поставки № 2609/17-1756 (надалі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставляти покупцю, а покупець приймати та оплачувати будівельні матеріали. Вид, одиниця виміру, ціна, умови та строки поставки яких визначені сторонами у специфікаціях та/або видаткових накладних, що мають силу специфікацій, які є невід`ємною частиною даного договору.

Згідно з п.п. 3.1, 3.2 Договору поставка готової продукції/товару здійснюється на підставі письмових або усних замовлень покупця. Строки поставки визначаються замовленням покупця. Поставка готової продукції/товару здійснюється постачальником окремими партіями, автомобільним транспортом на адресу та на умовах визначених в заявці. Базис поставки визначається договором та/або в заявках покупця.

Пунктом 6.2 Договору передбачено, що оплата готової продукції/товару здійснюється на другий банківський день після дати фактичного відвантаження постачальником готової продукції/товару покупцю за відповідними ТТН, тощо. Факт приймання-передачі готової продукції/товару підтверджується підписами представників сторін на товарно-транспортних накладних або видаткових накладних.

3.2. обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначення відповідно до них правовідносин та доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції

Як зазначає позивач, відповідачем було поставлено позивачу товар за Договором поставки № 2609/17-1756 на суму 1714119,10 грн.

Факт поставки товару на вказану суму встановлений постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.09.2019, яка набрала законної сили, у справі № 910/896/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мас Енерджі» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Будівельників України» про стягнення 512682,08 грн, з яких 425292,78 грн заборгованості за договором поставки № 2609/17-1756, яка розглядалася Господарським судом міста Києва.

Поставка товару на суму 1714119,10 грн відбулася за видатковими накладними № 3 від 27.09.2017, № 5 від 04.10.2017, № 19 від 06.10.2017, № 21 від 07.10.2017, № 25 від 09.10.2017, № 26 від 10.10.2017.

Позивачем було оплачено поставлений на підставі Договору товар на загальну суму 1887864,54 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 11251 від 28.09.2017, № 11273 від 29.09.2017, № 11455 від 10.10.2017, № 11509 від 12.10.2017, № 11791 від 27.10.2017, № 13397 від 27.02.2018, № 13426 від 01.03.2018 та № 14018 від 20.04.2018.

Факт сплати Товариством з обмеженою відповідальністю «Альянс Будівельників України» Товариству з обмеженою відповідальністю «Мас Енерджі» коштів на загальну суму 1887864,54 грн також встановлений постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.09.2019, яка набрала законної сили, у справі № 910/896/19.

Як правильно вказав суд першої інстанції, позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що розмір сплачених ним на користь відповідача коштів та вартість поставленого відповідачем товару встановлені судовим рішенням, яке набрало законної сили. Як на правову підставу позову позивач посилається на ч. 2 ст. 693 ЦК України, відповідно до якої якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

При цьому, рішенням Господарського суду міста Києва від 11.04.2019 у справі № 910/896/19 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Мас Енерджі» задоволено повністю; присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Будівельників України» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мас Енерджі» заборгованість у розмірі 425292 грн 78 коп., пеню у розмірі 62850 грн 16 коп., 3% річних у розмірі 13906 грн 82 коп., інфляційні втрати у розмірі 10632 грн 32 коп. та судовий збір у розмірі 7690 грн 23 коп.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.09.2019 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Будівельників України» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.04.2019 у справі № 910/896/19 задоволено; рішення Господарського суду міста Києва від 11.04.2019 у справі № 910/896/19 скасовано; прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову - відмовлено.

Вказана постанова є такою, що набрала законної сили.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду зауважила: « … Позивачем не надано суду оригіналів накладних №29 від 12.10.2017 та №30 від 13.10.2017, що унеможливлює встановлення судом обставин здійснення відповідних поставок на загальну суму 321 436,40 грн.

Також колегія суддів зауважує, що в матеріалах справи наявна копія видаткової накладної №4 від 03.10.2017 (а.с. 19), з якої візуально можна зробити висновок, що вказаний документ зроблений шляхом співставлення верхньої частини одного документу із нижньою частиною іншого документу, на якій містяться підписи та частково відтиск печатки сторін. Оригіналу видаткової накладної позивачем не надано. Такі висновки також можна зробити до зазначених вище видаткових накладних №29 від 12.10.2017 та №30 від 13.10.2017.

Крім того, видаткова накладна №4 від 03.10.2017 подана позивачем з порушенням вимог ст. 91 Господарського процесуального кодексу України, тобто у незасвідченій належним чином копії. Відтак, суд апеляційної інстанції, за відсутності оригіналів видаткових накладних №4 від 03.10.2017, №29 від 12.10.2017 та №30 від 13.10.2017 не бере вказані докази до уваги.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведено факт здійснення поставки за видатковими накладними №4 від 03.10.2017, №29 від 12.10.2017 та №30 від 13.10.2017 на загальну суму 599 038,22 грн, з чим помилково погодився суд першої інстанції. Судова колегія вважає доведеним факт поставки позивачем товару лише на суму 1 714 119,10 грн.

Водночас, як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, відповідачем сплачено поставлений товар на суму 1 887 864,54 грн, тобто на суму більшу, ніж було поставлено позивачем. За таких обставин, колегія апеляційного господарського суду вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про те, що у відповідача наявна заборгованість за договором поставки №2609/17-1756.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, з постанови Північного апеляційного господарського суду від 25.09.2019 вбачається, що нею встановлений факт поставки товару на суму 1714119,10 грн, тобто та обставина, що на вказану суму товар був поставлений, не має доказуватися при розгляді даної справи.

Так само, відповідно до приписів ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України не має доказуватися при розгляді даної справи і та обставини, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Альянс Будівельників України» сплачено за товар 1887864,54 грн.

При цьому, як правильно вказав суд першої інстанції, з постанови Північного апеляційного господарського суду від 25.09.2019 не вбачається, що нею встановлена та обставина, що товар був поставлений лише на суму 1714119,10 грн, оскільки постановою було відмовлено у позові не у зв`язку з встановленням обставини поставки товару на загальну суму 1714119,10 грн, а у зв`язку з тим, що позивачем не доведено факт здійснення поставки за видатковими накладними № 4 від 03.10.2017, № 29 від 12.10.2017 та № 30 від 13.10.2017 на загальну суму 599038,22 грн, та вказано, що суд першої інстанції дійшов саме передчасного висновку про те, що у відповідача наявна заборгованість за договором поставки № 2609/17-1756.

Тобто підставою для відмови у позові була не відсутність факту поставки, а недоведеність факту поставки.

Отже, при розгляді даної справи, за наявності відповідних доказів, судом можуть бути встановлені обставини щодо поставки товару на суму, що перевищує вказану у поставові від 25.09.2019 суму 1714119,10 грн і дана обставина не буде суперечити обставинам встановленим у справі № 910/896/19.

Звертаючись до суду першої інстанції з відзивом на апеляційну скаргу відповідач зазначив, що ним надаються копії видаткових накладних, які були виписані за результатами проведення господарських операцій та мають посилання на договір поставки, як на підставу їх здійснення, серед яких видаткова накладна № 4 від 03.10.2017 р.

Проте, копії видаткової накладної № 4 від 03.10.2017 відповідачем не надано.

При цьому, представником відповідача під час розгляду справи було заявлене клопотання про витребування у позивача належним чином завіреної копії видаткової накладної № 4 від 03.10.2017 та надання її оригіналу для огляду до суду, яке судом не задоволено, оскільки позивач заперечував факт поставки товару за вказаною накладною та відповідно факт її оформлення сторонами, а отже витребування її у позивача є недоцільним.

Водночас відповідачем надано суду копії видаткових накладних № 29 від 12.10.2017 на суму 99269,68 грн та № 30 від 13.10.2017 на суму 222166,85 грн

Пунктом 2 ч. 5 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Надані відповідачем копії видаткових накладних № 29 від 12.10.2017 на суму 99269,68 грн та № 30 від 13.10.2017 на суму 222166,85 грн засвідчені належним чином директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Мас Енерджі», тобто відповідають вимогам ч. 5 ст. 91 ГПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Відповідно до ч. 6 ст. 91 ГПК України якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем було повідомлено у відзиві, що ним було подано дві заяви на підставі ст. 190 та ст. 357 КК України, зокрема у зв`язку з викраденням документів, серед яких спірні накладні, які зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань, кримінальне провадження № 0005317. Копії вказаних заяв та витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань додані до відзиву.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на виконання умов Договору ним було сплачено грошові кошти на загальну суму 1887864,54 грн, серед яких 173745,44 грн попередньої оплати за товар який йому не було поставлено, які він просить стягнути з відповідача.

Водночас, як правильно вказав суд першої інстанції, умовами Договору не передбачено такий порядок розрахунків як попередня оплата. Пунктом 6.2 Договору передбачено, що оплата готової продукції/товару здійснюється на другий банківський день після дати фактичного відвантаження постачальником готової продукції/товару покупцю.

З наданих позивачем до позовної заяви платіжних доручень № 11251 від 28.09.2017, № 11273 від 29.09.2017, № 11455 від 10.10.2017, № 11509 від 12.10.2017, № 11791 від 27.10.2017, № 13397 від 27.02.2018, № 13426 від 01.03.2018 та № 14018 від 20.04.2018 на суму 1887864,54 грн., тобто за період з 28.09.2017 по 20.04.2018, вбачається наступне.

Останній платіж, яким було повністю оплачено отриманий товар у сумі 1714119,10 грн, був здійснений позивачем 27.10.2017 платіжним дорученням № 11791, з урахуванням якого сума сплачена позивачем відповідачу станом на 27.10.2017 складала 1737864,54 грн, тобто на 23745,44 грн більше суми поставки, яку визнає позивач, остання з яких була здійснена 10.10.2017.

При цьому, у наступних платіжних дорученнях № 13397 від 27.02.2018, № 13426 від 01.03.2018 та № 14018 від 20.04.2018, якими за твердженням позивача було здійснено попередню оплату за товар, у графі призначення платежу не було вказано, що це предоплата за договором № 2609/17-1756, а було вказане таке ж саме призначення платежу, як і при оплаті вже отриманої продукції.

Відповідачем до відзиву надані копії складених ним податкових накладних, серед яких податкова накладна № 11 від 12.10.2017 на загальну суму 99269,68 грн та № 12 від 13.10.2017 на загальну суму 222166,85 грн, в яких дані щодо асортименту, кількості та ціни товару співпадають із даними, вказаними в видаткових накладних № 29 від 12.10.2017 на суму 99269,68 грн та № 30 від 13.10.2017 на суму 222166,85 грн.

Згідно з п. 44.1 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів.

Відповідно до п. 201.7 Податкового кодексу України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Пунктом 201.10 Податкового кодексу України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи, дати оформлення податкових накладних № 11 від 12.10.2017 на загальну суму 99269,68 грн та № 12 від 13.10.2017 на загальну суму 222166,85 грн співпадають з датами поставок за накладними № 29, № 30, а отже посилання представника позивача в судових засіданнях на те, що відповідач в будь-якому випадку мав оформити ці накладні після першої події (предоплата або поставка), якою була в даному випадку предоплата, є помилковим, оскільки як встановлено судом першої інстанції, що податкові накладні були оформлені до її здійснення, тобто по факту поставки.

Як вбачається з листа № 29674/10/10-36-12-01 від 23.08.2019 Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, доданого до відзиву, Головне управління Державної фіскальної служби у Київській області на виконання адвокатського запиту від 15.08.2019 № 261 щодо надання відомостей по Товариству з обмеженою відповідальністю «Мас Енерджі» та Товариству з обмеженою відповідальністю «Альянс будівельників України» повідомило про те, що податкові накладні, зокрема №№ 11,12, зареєстровані на підставі рішень комісії ДФС № 31713/41027799 від 24.11.2017 про реєстрацію податкової накладної № 11 від 12.10.2017, № 31712/41027799 від 24.11.2017 про реєстрацію податкової накладної № 12 від 13.10.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Положеннями ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

За змістом ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Дослідивши матеріали справи, характер спірних правовідносин, колегія суддів апеляційного господарського суду також враховує низьку культуру оформлення документів при веденні діяльності господарюючими суб`єктами, що ускладнює встановлення дійсних обставин справи, дійшла висновку, що позивачем не доведено, що сплачені ним кошти були направленні на авансування товару, а не на оплату вже поставленого та прийнятого товару.

Крім того, колегія суддів враховує, що до відзиву на позовну заяву відповідачем долучено копію відзиву Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Будівельників України» у справі № 910/896/19 (т. 1 а.с. 138-139), в якому позивач сам вказує: «так, 03.10.2017 року при прийманні асфальтобетонної суміші …., який позивач поставив згідно Договору було проведено стандартну процедуру відбору проб з кузовів автомобілів:…»

Колегією суддів встановлено, що посилання йде саме на поставку за спірним Договором яка відбулась 03.10.2017, при цьому в матеріалах справи відсутні, а позивач вказує що і у нього також відсутні акти за відповідну дату, оскільки поставка не відбувалась, однак у вказаному відзиві позивачем визнається факт поставки та факт відбору проб поставленої суміші, а тому доводи позивача про відсутність поставки не відповідають дійсності.

Колегія суддів також враховує, що спірні поставки та оплати відбувались у 2017 році, а з заявленим позовом позивач звернувся лише у 2020 році і лише після прийняття рішення судом апеляційної інстанції у справі № 910/896/19. На переконання колегії суддів підставою позову є не наявність переплати, а наявність рішення в якому зазначено про можливу переплату, а отже підстави для задоволення позову відсутні.

3.3. чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси за захистом яких мало місце звернення до суду

Порушенням права є такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Враховуючи обставини справи у їх сукупності, позивач не довів наявності переплати, а отже не довів і наявності порушеного права, яке б підлягало захисту.

4. ВИСНОВКИ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА:

4.1. висновки за результатами розгляду матеріалів справи

Позивачем за допомогою належних, допустимих та достатніх доказів не доведено наявність у відповідача обов`язку повернути сплачені на його користь грошові кошти в сумі 173 745,44 грн, а отже позов не підлягає задоволенню.

4.2. посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Згідно із ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно з п. 44.1 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів.

Відповідно до п. 201.7 Податкового кодексу України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Пунктом 201.10 Податкового кодексу України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У відповідності до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Нормами ст. 77 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. (ст.. 78 Господарського процесуального кодексу України)

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

5. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ:

5.1. мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу

Колегія суддів відхиляє доводи позивача, що судовим рішенням у справі № 910/896/19 встановлена наявність переплати, оскільки зі змісту вказаного рішення вбачається, що позивач (відповідач у даній справі) у справі № 910/896/19 не довів наявність боргу, що не є тотожним визнанню факту переплати.

Колегія суддів також відхиляє доводи позивача, що судом першої інстанції безпідставно прийнято докази надані відповідачем, оскільки судом першої інстанції надано належну правову оцінку доказам наявним у матеріалах справи, в тому числі копіям документів оригінали яких у сторін (за їх твердженням) відсутні, та на підставі повного дослідження всіх обставин справи прийнято законне та обґрунтоване рішення.

6. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ:

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Рішення Господарського суду Київської області від 10.09.2020 у справі №911/1624/20 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Будівельників України» на рішення Господарського суду Київської області від 10.09.2020 у справі №911/1624/20 задоволенню не підлягає.

7. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ:

7.1. Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Будівельників України» на рішення Господарського суду Київської області від 10.09.2020 у справі №911/1624/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 10.09.2020 у справі №911/1624/20 залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю «Альянс Будівельників України».

4. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді Т.І. Разіна

Ю.Б. Михальська