ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2021 Справа № 917/1609/20

за позовною заявою Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз", вул. Козака, 2-а, м. Полтава, 36000

до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго", вул. Комарова, 2а, м. Полтава, 36008

про стягнення 38 479 421,99 грн.

Суддя Тимощенко О.М.

Секретар судового засідання Отюгова О.І.

Представники сторін:

від позивача: Заліпа Н.Ю.

від відповідача: не з`явились

Обставини справи: 08.10.2020 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз" до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" про стягнення 31 247 351,72 грн.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що відповідач несвоєчасно здійснював розрахунки за договором розподілу природного газу №1-02/02/14 Р від 26.12.2016 року.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області суду від 09.10.2020 року на підставі ст. 174 ГПК України позовну заяву Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз" залишено без руху та надано позивачу строк 3 дні з дня вручення такої ухвали для усунення недоліків.

19.10.2020 року від позивача до суду надійшла зава про усунення недоліків у позовній заяві з додатками.

Ухвалою суду від 22.10.2020 року відкрито провадження у даній справі, справу ухвалено розглядати у порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 19.11.2020 року на 10:00год. Роз`яснено учасникам справи, що вони мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності (ч. 3 ст. 196 ГПК України). Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов з урахуванням вимог ст. 165 ГПК України 15 днів з дня отримання ухвали; після отримання від позивача відповіді на відзив подати до суду заперечення в строк 5 днів з дня отримання такої відповіді від позивача з урахуванням вимог ст.167, 184 ГПК України. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив з урахуванням вимог ст. 166 ГПК України 5 днів з моменту отримання від відповідача відзиву на позов.

09.11.2020 року від відповідача надійшов відзив на позов ( арк. справи 235-250, том 1, 1-21, том 2). В поданому відзиві відповідач проти задоволення позову заперечує, посилаючись на те, що прострочення виконання умов спірного Договору сталося не з його вини. За даними відповідача та проведеного ним контррозрахунку розмір пені, 3% річних та інфляційних менший, ніж заявлений позивачем. Відповідач є природною монополією з транспортування теплової енергії у Полтавській області. Відповідно до ст.191 Закону України «Про теплопостачання» оплата теплової енергії, для виробництва якої повністю або частково постачається природний газ гарантованим постачальником, здійснюється споживачами теплової енергії та теплопостачальними організаціями, які купують теплову енергію для її подальшого постачання споживачам, шляхом перерахування коштів на рахунки із спеціальним режимом використання, які відкривають теплопостачальні та теплогенеруючі організації для зарахування коштів, у тому числі від теплопостачальних організацій, які отримують теплову енергію для її подальшого постачання споживачам, в уповноваженому банку. Оплата теплової енергії шляхом перерахування коштів на інші рахунки забороняється.

Порядок розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу, затверджено постановою КМУ № 217 від 18.06.12014, визначає механізм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання споживача для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу (далі - спеціальні рахунки). Оплата споживачем теплової енергії шляхом перерахування коштів на рахунок із спеціальним режимом використання є обов`язковою умовою договору на постачання теплової енергії, укладеного між теплопостачальною організацією та споживачем теплової енергії.

У відповідача відсутня можливість впливати на порядок, строки та розмір розрахунків з позивачем, відповідач отримує грошовий ресурс для розрахунку з позивачем після здійснення споживачами послуг з опалення та постачання гарячої води повних розрахунків за весь обсяг спожитих послуг з опалення та постачання гарячої води.

Крім того, відповідач вказує на встановлення йому НКРЕКП економічно необґрунтованих тарифів. Відповідач звернувся до суду у зв`язку з невиконанням обов`язків (бездіяльністю) НКРЕКП щодо встановлення економічно обґрунтованих тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб населення, бюджетних установ, релігійних організацій і інших споживачів (крім населення) та на послуги з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню, а також для потреб управителів багатоквартирних будинків, бюджетних установ та інших споживачів (крім населення), які б забезпечили ліцензіату відшкодування його обґрунтованих витрат, що завдає збитків підприємству. В провадженні окружного адміністративного суду м. Києва перебуває справа № 640/10634/19 за позовом ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до НКРЕКП про визнання протиправною бездіяльність Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та зобов`язання вчинити певні дії. На підтвердження встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги нижче розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво в рамках розгляду адміністративної справи № 640/10634/19 проведено судово-економічну експертизу (висновок експерта №18 від 21.10.2019), якою встановлено розрахунок недоотриманої тарифної виручки у сумі 27 778 608,436 грн.

Також відповідач вказує на те, що прострочення розрахунків по договору, зумовлено неналежним виконанням споживачами своїх зобов`язань по оплаті вартості послуг з теплопостачання. Однак, відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) № 530 від 17.03.2020 року відповідач не має право нарахувати та стягнути неустойку за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги на період карантину.

Відповідно до показників податкової декларації з податку на прибуток підприємств відповідач має збитки. На підставі вище викладеного відповідач у відзиві на позовну заяву просить суд зменшити розмір пені на 90 % на підставі ст. 233ГК України та ст. 551 ЦК України.

13.11.2020 року позивач подав відповідь на відзив ( арк. справи 57-67, том 2). В поданій відповіді на відзив позивач заперечує проти зменшення розміру пені на 90%, оскільки підприємство позивача також знаходиться у скрутному фінансовому становищі.

Також 13.11.2020 року від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, згідно якої позивач просить суд стягнути з відповідача 36 476 052, 57 грн. основного боргу, 322 182,86 грн. 3% річних, 1 307 653,11 грн. пені та 373 533,45 грн. інфляційних.

В судовому засіданні 19.11.2020 року суд протокольною ухвалою прийняв заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог до розгляду, про що зазначено у протоколі судового засідання та ухвалі від 19.11.2020 року.

Під час розгляду справи у підготовчому засіданні 19.11.2020 року було оголошено перерву у засіданні до 15.12.2020 року до 09.00 год.

26.11.2020 року від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив (арк. справи 78-87, том 2). В поданих запереченнях на відповідь на відзив, відповідач не погоджується із розрахунком інфляційних нарахувань позивача та вказує на те, що позивачем при обрахунку інфляційних нарахувань не враховано правову позицію викладену у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду складі Верховного Суду у справі №905/21/19 від 26.06.2020 року. Також відповідач не погоджується з правильністю визначення позивачем при обрахунку інфляційних нарахувань величини приросту індексу споживчих цін. За даними позивача за період березень-жовтень 2020 року показник 102,8%.

В судовому засіданні 15.12.2020 року суд оголосив протокольну ухвалу про продовження строків підготовчого провадження на 30 днів та про оголошення перерви в підготовчому засіданні до 12.01.2021 р. 11 год. 00 хв.

Ухвалою від 12.01.2021 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 04.02.2021 року на 10:00 год.

12.01.2021 року від відповідача до суду надійшло клопотання (том 2, арк. с. 97), в якому відповідач повідомив суду, що станом на 07.01.2021 року заборгованість відповідача за спірним договором становить 1 475 535,09 грн., оскільки відповідачем було частково сплачено заборгованість за спірним договором в сумі 35 000 517,48 грн. Відповідач просить суд закрити провадження у справі в частині стягнення 35 000 517,48 грн. основного боргу на підставі п.2. ч. 1 ст. 231 ГПК України. Крім того, позивач просить суд відмовити у стягненні 9 977,82 грн. інфляційних втрат та зменшити розмір пені на 90%. До клопотання відповідачем додано платіжні доручення за період з 12.10.2020 року - 06.01.2021 року (том 2, арк. с. 101-165).

27.01.2021 року від позивача до суду надійшла заява про закриття провадження у справі (том 2, арк. с. 168-169), в якій позивач повідомив суду про сплату відповідачем основної заборгованості за спірним договором в сумі 7 663 726,74 грн. та просить суд закрити провадження у справі в частині стягнення 7 663 726,74 грн. основного боргу на підставі ст. 231 ГПК України. До заяви позивачем додано: детальний розрахунок суми основного боргу станом на 25.01.2021 року за період (грудень 2019 року - вересень 2020 року); детальний розрахунок суми основного боргу станом на 25.01.2021 року за період (жовтень 2020 року - грудень 2020 року); докази направлення заяви відповідачу (том 2, арк. с. 170-179).

В судовому засіданні 04.02.2021 року суд оголосив протокольну ухвалу про оголошення перерви в судовому засіданні при розгляді справи по суті до 11.02.2021 р. 10 год. 00 хв. для наданням сторонам можливості провести звірку взаєморозрахунків. Про оголошену перерву в судовому засіданні сторони були повідомлені під розписку (том 2, арк. с. 187).

08.02.2021 року від відповідача до суду надійшов лист (том 2, арк. с. 188), в якому відповідач повідомив суду, що ним 08.02.2021 року було направлено на адресу позивача акт звірки разом з оборотно-сальдовою відомістю проведених оплат за спірний період. До листа відповідачем додано супровідний лист від 08.02.2021 року за вих. №29-01/1609; чек "Укрпошти"; акт звірки та оборотно-сальдова відомість по рахунку 631 (том 2, арк. с. 189-195).

11.02.2021 року від позивача до суду надійшов акт звірки №138 взаємних розрахунків станом на 05.02.2021 року за період: грудень 2019 - вересень 2020.

В судове засідання 11.02.2021 року відповідач не з`явився, про місце, дату і час його проведення був повідомлений належним чином, розписка від 04.02.2021 року в матеріалах справи (т.2, арк. с. 187).

В судовому засіданні 11.02.2021 року суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення, повідомив коли буде виготовлено повне рішення, роз`яснив порядок набрання рішенням чинності, порядок і строки його оскарження.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

26.12.2016 року між Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз" (надалі - оператор ГРМ, позивач) та Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства "Полтаватеплоенерго" (надалі - споживач, відповідач) укладено договір №1-02/02/14 Р розподілу природного газу (надалі - договір, том 1, арк. с. 7-10).

26.10.2018 року між сторонами підписано додаткову угоду до договору №1-02/02/14 Р розподілу природного газу (том 1, арк. с. 11).

У Договорі сторони узгодили, зокрема, наступне :

- за цим договором оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором (п. 2.1. договору);

- оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за потужність (абонентська плата), з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем (п.6.1 Договору);

- тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для Сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення (п.6.1 Договору);

- розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць (п.6.1 Договору);

- оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством Споживач має сплачувати Оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання Споживача на поточний рахунок Оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Споживач має право здійснювати оплату за договором розподілу природного газу з казначейського рахунку на казначейський рахунок Оператора ГРМ у строки відповідно до умов даного Договору (п. 6.4. Договору в редакції додаткової угоди від 26.10.2018 року);

- у разі виникнення у Споживача заборгованості з даним Договором сторони можуть укласти графік погашення заборгованості, який оформлюється додатком до цього Договору або окремим договором про реструктуризацію заборгованості. У разі відсутності графіка погашення заборгованості Оператор ГРМ має право грошові кошти отримані від Споживача в поточному розрахунковому періоді, зараховувати в рахунок погашення існуючої заборгованості Споживача відповідно до черговості її виникнення (п. 6.5. Договору);

- надання Оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу Споживачу має підтверджуватися підписаним між Сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем (п. 6.6. Договору);

- за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність згідно з цим Договором та чинним законодавством України (п. 8.1. Договору);

- у разі порушення Споживачем строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п. 8.2. Договору);

- цей договір укладається на невизначений строк (п. 12.1. Договору);

- якщо в установленому порядку Регулятором будуть внесені зміни до редакції Типового договору розподілу природного газу, Оператор ГРМ зобов`язується розмістити повідомлення про такі зміни на сайті та в офіційних друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, не менше ніж за десять днів до набрання змінами чинності, крім випадків, для яких цим Договором встановлений інший термін та/або порядок повідомлення про внесення змін. У разі незгоди Споживача зі змінами він має право розірвати цей Договір шляхом надсилання письмового повідомлення Оператору ГРМ протягом десяти календарних днів з дня, коли він дізнався чи міг дізнатися про внесені до цього Договору зміни. Нерозірвання цього Договору у вказаний строк та продовження споживання природного газу свідчить про згоду Споживача з внесеними до цього Договору змінами (п. 12.2. Договору);

- цей Договір може бути розірваний за згодою Сторін або за ініціативою Споживача у порядку, визначеному законодавством України (п. 12.3. Договору).

Постановою НКРЕКП від 07.10.2019 року № 2080 Про затвердження Змін до деяких постанов НКРЕКП внесено зміни до Типового договору розподілу природного газу та Кодексу газорозподільних систем.

Главою 6 розділу 6 Кодексу газорозподільних систем визначено, розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року.

Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

До встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу, виходячи із річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача відповідно до цього Кодексу, оплата послуг здійснюється за тарифами, встановленими Регулятором для Оператора ГРМ, за фізичний обсяг розподілу природного газу.

Річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою.

Відповідно до п.2.1. Типового договору, Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.

П. 6.1. Оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

П.6.2. Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для Сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення.

До встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу, виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта споживача відповідно до Кодексу газорозподільних систем, оплата послуг здійснюється за тарифами, встановленими Регулятором для Оператора ГРМ, за фізичний обсяг розподілу природного газу.

П.6.3. Величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) Споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

П. 6.4. Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.

П.6.6. Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством Споживач має сплачувати Оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання Споживача на поточний рахунок Оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Відповідно до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2494 Про затвердження Кодексу газорозподільних систем, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 №1379/27824, надалі Кодекс ГРМ газовий рік - період часу, який розпочинається з першої газової доби жовтня поточного календарного року і триває до першої газової доби жовтня наступного календарного року ( п.4. розділ 1 глава І Кодексу ГРМ).

Річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу.

Позивач зазначає, що відповідач всього спожив 104 314 656,00 м.куб. природного газу за 2018-2019 газовий рік.

Постановою НКРЕ КП № 3037 від 24.12.2019 року "Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для AT "Полтавагаз" встановлено Акціонерному товариству "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз":

1) на період з 01 січня 2020 року до 30 червня 2020 року включно: тариф на послуги розподілу природного газу - у розмірі 0,95 грн. за 1 м3 на місяць (без урахування ПДВ) (1,14 грн. з ПДВ);

2) з 01 липня 2020 року: тариф на послуги розподілу природного газу - у розмірі 1,19 грн. за 1 м3 на місяць (без урахування ПДВ)( 1,37 грн. з ПДВ).

Постановою НКРЕ КП № 1175 від 24.06.2020 "Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 24 грудня 2019 року № 3037" внесено зміни до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 24 грудня 2019 року № 3037 "Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для AT "Полтавагаз" такі зміни:

1) в абзаці другому підпункту 2 пункту 1 цифри "1,19" замінити цифрами "1,09";

2) додаток 2 до постанови викласти в новій редакції, що додається.

Ця постанова набирає чинності з 01 липня 2020 року, але не раніше дня наступного за днем її оприлюднення на офіційному веб-сайті Національної комісії, ще здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. День оприлюднення на офіційному веб-сайті Регулятора: 24.06.2020 року.

З 01 липня 2020 року тариф на послуги розподілу природного газу - у розмірі 1,09 грн. за 1 м3 на місяць (без урахування ПДВ)( 1,308 грн. з ПДВ).

Отже, розрахунок вартості послуги розподілу природного газу наданої з боку AT "Полтавагаз" ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" здійснюється наступним чином: 104 314 656,00 м.куб. / 12 = 8 692 888,00 м.куб.

Позивач виконав умови договору по розподілу природного газу відповідачу, на підтвердження чого позивачем долучено до матеріалів справи підписані між сторонами акти надання послуг:

- № ОУВІ-032890 від 31.12.2019 року розподіливши 15 817,020 тис.куб.м., за грудень 2019 року на загальну суму 12 800 397,95 грн.;

- № ОУВІ-000203 від 31.01.2020 року місячний об`єм замовленої потужності 8 692 888,00 м.куб., за січень 2020 року на суму 9 909 892,32 грн.;

- № ОУВІ-ОЮ163 від 29.02.2020 року місячний об`єм замовленої потужності 8 692 888,00 м.куб., за лютий 2020 року на суму 9 909 892,32 грн.;

- № ОУВІ-015829 від 31.03.2020 року місячний об`єм замовленої потужності 8 692 888,00 м.куб., за березень 2020 року на суму 9 909 892,32 грн.;

- № ОУВІ-021180 від 30.04.2020 року місячний об`єм замовленої потужності 8 692 888,00 м.куб., за квітень 2020 року на суму 9 909 892,32 грн.;

- № ОУВІ-025487 від 31.05.2020 року місячний об`єм замовленої потужності 8 692 888,00 м.куб., за травень 2020 року на суму 9 909 892,32 грн.;

- № ОУВІ-027124 від 30.06.2020 року місячний об`єм замовленої потужності 8 692 888,00 м.куб., за червень 2020 року на суму 9 909 892,32 грн.;

- № ОУВІ-034136 від 31.07.2020 року місячний об`єм замовленої потужності 8 692 888,00 м.куб., за липень 2020 року на суму 11 370 297,50 грн.;

- № ОУВІ-041256 від 31.08.2020 року місячний об`єм замовленої потужності 8 692 888,00 м.куб., за серпень 2020 року на суму 11 370 297,50 грн.;

- № ОУВІ-046452 від 30.09.2020 року місячний об`єм замовленої потужності 8 692 888,00 м.куб., за вересень 2020 року на суму 11 370 297,50 грн. (том 1, арк. с. 12-17, том 2, арк. с. 26).

За даними позивача, в порушення умов Договору відповідачем проведено не повну та з порушенням строків оплату за отримані послуги з розподілу газу. Заборгованість відповідача перед позивачем становить 36 476 052,57 грн.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 36 476 052, 57 грн. основного боргу, 322 182,86 грн. -3% річних, 1 307 653,11 грн. пені, 373 533,45 грн. інфляційних (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог).

На підтвердження обґрунтованості позовних вимог позивач надав наступні докази: копію писки з ЄДР; копію статуту; копію договору №1-02/02/14 Р розподілу природного газу від 26.12.2016 року; копію додаткової угоди від 26.01.2018 року; копії актів приймання-передачі за жовтень 2018 року - вересень 2019 року; копії актів приймання-передачі за грудень 2019 року - вересень 2020 року; копії рахунків на оплату; копії платіжних доручень; розрахунки основної заборгованості, пені, 3% річних та інфляційних; копії звітів про фінансовий стан; акт звірки №138.

На підтвердження обґрунтованості своїх заперечень відповідач надав наступні докази: контр розрахунки основної заборгованості, пені, 3% річних та інфляційних; копію ухвали окружного адміністративного суду м. Києва від 01.07.2019 року; копію витягу з висновку експерта за результатами проведення судової-економічної експертизи №18 від 21.10.2019 року; копію податкової декларації з податку на прибуток підприємства; копії звітів про фінансовий стан; платіжні доручення; акт звірки; оборотно-сальдова відомість по рахунку 631.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Враховуючи правову природу укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з договору про надання послуг.

Статтею 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом. Частиною першою ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач у період з грудня 2019 року - вересень 2020 року належним чином виконував зобов`язання за вищезазначеним Договором щодо надання ним послуг з розподілу природного газу. Відповідач, в порушення прийнятих на себе зобов`язань за вказаним Договором, оплатив отримані послуги з порушенням строків встановлених Договором та не у повному обсязі, заборгованість останнього складає 36 476 052,57 грн.

Під час розгляду даної справи від відповідача 12.01.2021 року до суду надійшло клопотання (том 2, арк. с. 97), в якому відповідач повідомив суду, що станом на 07.01.2021 року заборгованість відповідача за спірним договором становить 1 475 535,09 грн., оскільки ним було частково сплачено заборгованість за спірним договором в сумі 35 000 517,48 грн. В поданому клопотанні відповідач просить суд закрити провадження у справі в частині стягнення 35 000 517,48 грн. основного боргу на підставі п.2. ч. 1 ст. 231 ГПК України. До клопотання відповідачем додано платіжні доручення за період з 12.10.2020 року - 06.01.2021 року (том 2, арк. с. 101-165).

27.01.2021 року від позивача до суду надійшла заява про закриття провадження у справі (том 2, арк. с. 168-169) в якій позивач повідомив суду про сплату відповідачем основної заборгованості за спірним договором в сумі 7 663 726,74 грн. та просить суд закрити провадження у справі в частині стягнення 7 663 726,74 грн. основного боргу на підставі ст. 231 ГПК України. До заяви позивачем додано: детальний розрахунок суми основного боргу станом на 25.01.2021 року за період (грудень 2019 року - вересень 2020 року) та детальний розрахунок суми основного боргу станом на 25.01.2021 року за період (жовтень 2020 року - грудень 2020 року) (том 2, арк. с. 170-179).

Крім того, 08.02.2021 року від відповідача до суду разом із супровідним листом надійшли: 1) підписаний в односторонньому порядку з боку відповідача акт звірки взаємних розрахунків станом на 05.02.2021 р. за період: грудень 2019 року - вересень 2020 року між відповідачем та позивачем за договором №1-02/02/14 Р розподілу природного газу від 26.12.2016 року, згідно якого за даними відповідача станом на 05.02.2021 року заборгованість відповідача перед позивачем становить - 0,00 грн.; 2) оборотно - сальдова відомість по рахунку 631 за період 01.12.2019 -05.02.2021 з АТ "Полтавагаз" (том 2, арк. с.190-194).

Від позивача 11.02.2021 року до суду також надійшов підписаний в односторонньому порядку з боку позивача акт звірки №138 взаємних розрахунків станом на 05.02.2021 р. за період грудень 2019 року - вересень 2020 року між позивачем та відповідачем по договору №1-02/02/14 Р розподілу природного газу від 26.12.2016 року, згідно якого за даними відповідача станом на 05.02.2021 року сальдо розрахунків за період з грудня 2019 року-вересень 2020 року без урахування заборгованості по штрафних санкціях на користь позивача - 28 812 325,83 грн.

При вирішенні клопотання відповідача та зави позивача суд керувався наступним.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України визначаються Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні".

Пунктом 32.3 ст. 32 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" передбачено, що банки зобов`язані виконувати доручення клієнтів, що містяться в документах на переказ, відповідно до реквізитів цих документів та з урахуванням положень, встановлених пунктом 22.6 статті 22 цього Закону.

Загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків встановлені Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою Правління Національного Банку України №22 від 21.01.2004 (далі - Інструкція).

Згідно з п. 1.3 Інструкції, вимоги цієї Інструкції поширюються на всіх учасників безготівкових розрахунків, а також на стягувачів та обов`язкові для виконання ними.

У відповідності до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", ініціювання переказу здійснюється за таким видом розрахункового документу , як платіжне доручення.

Згідно з п.1.30 ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" та п. 1.4 Інструкції, платіжним дорученням є розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Відповідно до положень пунктів 3.1 та п.3.7 Інструкції, платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 3 до Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 9 до Інструкції, та подається до банку, що обслуговує його, у кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків.

Реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу.

У пункті 2.9 Інструкції зазначено, що банк не має права робити виправлення в розрахунковому документі клієнта, за винятком випадків, обумовлених пунктом 2.26 цієї глави та іншими нормативно-правовими актами Національного банку.

Платник має право в будь-який час до списання платежу з рахунку відкликати з банку, що його обслуговує, платіжні доручення в порядку, визначеному внутрішніми правилами цього банку. Платіжні доручення відкликаються лише в повній сумі (п.2.29 Інструкції).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.04.2020 року у справі № 905/2319/17.

У випадку, коли в графі платіжного доручення "призначення платежу" відсутні посилання на період, дату, номер договору, згідно якого здійснюється платіж, тощо, такий період має визначатись одержувачем відповідно до умов договору між платником та одержувачем коштів. Якщо відповідні застереження у договорі відсутні, то у разі наявності заборгованості платежі мають відноситись на погашення заборгованості в хронологічному порядку: починаючи з тієї, що виникла у найдавніший період, до повного її погашення.

Наведений вище алгоритм розподілу коштів урегульований в статті 534 Цивільного кодексу України, яка визначає правила виконання грошового зобов`язання, якщо наявна сума грошей є меншою за суму боргу, і вимоги кредитора в повному обсязі не можуть бути задоволені. У такому випадку вимоги кредитора погашаються у встановленій черговості:

- у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання. В даному випадку мова йдеться про судові витрати, витрати на сплату держмита та інших обов`язкових платежів, витрати на юридичну допомогу тощо. Такі витрати мають бути підтверджені кредитором (наприклад, підлягатиме стягненню за рішенням суду тощо);

- у другу чергу підлягають сплаті проценти та неустойка, в разі їх нарахування на підставі договору або закону;

- і лише в третю чергу сплачується основна сума боргу. Інший порядок погашення вимог кредитора може бути встановлений договором. Сторони можуть передбачити, наприклад, першочергове погашення основної суми боргу або інші правила тощо.

Можливість застосування положень статті 534 Цивільного кодексу України безпосередньо залежить від змісту реквізиту "призначення платежу" платіжного доручення, згідно з яким боржник здійснював платіж кредиторові на виконання грошового зобов`язання. Це означає, що якщо платник (боржник) здійснює переказ коштів, чітко зазначаючи призначення платежу - погашення основного боргу (оплата товару, робіт, послуг), черговість, встановлена статтею 534 цього Кодексу застосовуватися не може.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26.12.2019 року у справі № 911/2630/18.

Отже, заповнення реквізиту призначення платежу платіжного доручення належить виключно платнику, водночас, отримувач коштів, не вправі самостійно визначати порядок зарахування коштів, якщо платником чітко визначено призначення платежу.

Крім того в пункті 6.5. Договору сторони погодили, що у разі відсутності графіка погашення заборгованості Оператор ГРМ має право грошові кошти отримані від Споживача в поточному розрахунковому періоді, зараховувати в рахунок погашення існуючої заборгованості Споживача відповідно до черговості її виникнення.

З наданих відповідачем до клопотання про закриття провадження у справі в частині стягнення 35 000 517,48 грн. платіжних доручень за період з 12.10.2020 року-06.01.2021 року (том 2, арк. с. 101-165) вбачається, що в графі призначення цих платежів вказано: Розподіл коштів на вик. пКМУ від 18.06.14р. №217, Реєстру затвердженого п. НКРЕКП від 30.09.2020 №1778 в т.ч. ПДВ; Розподіл коштів на вик. пКМУ від 18.06.14р. №217, Реєстру затвердженого п. НКРЕКП від 30.10.2020 №1951 в т.ч. ПДВ; Розподіл коштів на вик. пКМУ від 18.06.14р. №217, Реєстру затвердженого п. НКРЕКП від 30.11.2020 №2268 в т.ч. ПДВ; Розподіл коштів на вик. пКМУ від 18.06.14р. №217, Реєстру затвердженого п. НКРЕКП від 30.12.2020 №2815в т.ч. ПДВ.

Надані відповідачем платіжні доручення на підтвердження сплати ним позивачу заборгованості в сумі 35 000 517,48 грн. не місять конкретних періодів, дат, номеру договору, згідно якого здійснювалися зазначені платежі і зазначені платежі правомірно могли зараховуватися позивачем в рахунок погашення існуючої заборгованості відповідача відповідно до черговості її виникнення.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, про відмову в задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі в частині стягнення 35 000 517,48 грн. основного боргу на підставі п.2. ч. 1 ст. 231 ГПК України та задоволення заяви позивача про закриття провадження у справі в частині стягнення 7 663 726,74 грн. основного боргу на підставі п. 2. ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Позовні вимоги в частині стягнення 28 812 325,83 грн. основного боргу, є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Пунктом 6 ст. 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

За умовами п. 8.2. Договору, у разі порушення Споживачем строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Вказаний пункт Договору узгоджується із положеннями ст. ст. 1,3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань»: платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

На підставі вищевикладеного позивачем нараховано відповідачу пеню в сумі 1 307 653,11 грн. за періоди: з 10.01.2020 року - 09.07.2020 року (за зобов`язаннями за грудень 2019 року); з 11.02.2020 року - 10.08.2020 року (за зобов`язаннями за січень 2020 року); з 10.04.2020 року - 09.10.2020 року (за зобов`язаннями за березень 2020 року); з 13.05.2020 року - 10.11.2020 року (за зобов`язаннями за квітень 2020 року); з 10.06.2020 року - 10.11.2020 року (за зобов`язаннями за травень 2020 року); з 10.07.2020 року - 10.11.2020 року (за зобов`язаннями за червень 2020 року); з 11.08.2020 року - 10.11.2020 року (за зобов`язаннями за липень 2020 року); з 10.09.2020 року - 10.11.2020 року (за зобов`язаннями за серпень2020 року); з 13.10.2020 року - 10.11.2020 року (за зобов`язаннями за вересень 2020 року).

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку, в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 1 307 653,11 грн. пені (з урахуванням моменту виникнення зобов`язання з оплати наданих послуг з розподілу природного газу по кожному окремому акту та проведених відповідачем проплат), суд дійшов висновку, що заявлений розмір пені відповідає вимогам Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" (розрахунок суми пені здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга:Еліт 9.1.3").

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вищевикладеного позивачем нараховано відповідачу:

- 3% річних в сумі 322 182,86 грн. за періоди: з 10.01.2020 року - 10.11.2020 року (за зобов`язаннями за грудень 2019 року); з 11.02.2020 року - 10.11.2020 року (за зобов`язаннями за січень 2020 року); з 10.04.2020 року - 10.11.2020 року (за зобов`язаннями за березень 2020 року); з 13.05.2020 року - 10.11.2020 року (за зобов`язаннями за квітень 2020 року); з 10.06.2020 року - 10.11.2020 року (за зобов`язаннями за травень 2020 року); з 10.07.2020 року - 10.11.2020 року (за зобов`язаннями за червень 2020 року); з 11.08.2020 року - 10.11.2020 року (за зобов`язаннями за липень 2020 року); з 10.09.2020 року - 10.11.2020 року (за зобов`язаннями за серпень2020 року); з 13.10.2020 року - 10.11.2020 року (за зобов`язаннями за вересень 2020 року);

- 373 533,45 грн. інфляційних втрат за періоди: з 01.02.2020 року - 29.02.2020 року та з 01.03.2020 року - 31.10.2020 року (за зобов`язаннями за грудень 2019 року); з 01.03.2020 року - 31.10.2020 року (за зобов`язаннями за січень 2020 року); з 01.05.2020 року - 31.10.2020 року (за зобов`язаннями за березень 2020 року); з 01.06.2020 року - 31.10.2020 року (за зобов`язаннями за квітень 2020 року); з 01.07.2020 року - 31.10.2020 року (за зобов`язаннями за травень 2020 року); з 01.08.2020 року - 31.10.2020 року (за зобов`язаннями за червень 2020 року); з 01.09.2020 року - 31.10.2020 року (за зобов`язаннями за липень 2020 року); з 01.10.2020 року - 31.10.2020 року (за зобов`язаннями за серпень 2020 року).

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку, в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 3% річних в сумі 322 182,86 грн. (з урахуванням моменту виникнення зобов`язання з оплати наданих послуг з розподілу природного газу по кожному окремому акту та проведених відповідачем проплат), суд дійшов висновку, що заявлений розмір відповідає вимогам Цивільного кодексу України.

При обрахунку заявлених позивачем інфляційних нарахувань судом береться до уваги наступне.

Цивільним кодексом України, як основним актом цивільного законодавства, не передбачено механізму здійснення розрахунку інфляційних втрат кредитора у зв`язку із простроченням боржника у виконанні грошового зобов`язання.

Статтею 625 ЦК України передбачено розрахунок індексу інфляції не за окремі інтервали часу, а в цілому за весь період прострочення і якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - "дефляція", то це не змінює його правової природи та не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення.

Встановлення компетентним органом (Кабінетом Міністрів України) механізму перемножування індексів інфляції за певний період для обрахування інфляційних збитків означає, що "вартість грошей з індексом інфляції за попередній період" є визначальною при індексації грошової суми за кожний наступний період. У математиці це називається послідовність, утворена за певною закономірністю.

В постанові Об`єднаної палати Верховного суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 26.06.2020 року в справі № 905/21/19 зазначено, що у судовій практиці часто виникають проблеми із застосуванням механізму розрахунку інфляційних збитків у випадку часткового помісячного погашення суми основного боргу. З огляду на таке, касаційний суд вважає за доцільне роз`яснити, що при зменшенні суми боргу у конкретному місяці "А" на певну суму (до прикладу 100 грн.), до уваги приймається сума боргу на початок розрахункового періоду "Х", помножена на індекс інфляції у цьому місяці (до прикладу " і-1"), і від зазначеного добутку необхідно віднімати суму погашення (100 грн.) Отже, у математичному викладі це можна відобразити такою формулою:

"Х" * "і-1" - 100 грн. = "ЗБ",

де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн. - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці).

А за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).

У випадку якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу та ділиться на 100%.

Для відокремлення інфляційних збитків за певний період від основної заборгованості, від остаточного розрахунку основного боргу з інфляційною складовою, проведеного із застосуванням такої послідовності, необхідно відняти основний борг, який залишився непогашеним на кінець розрахункового періоду.

Суд зазначає, що такий спосіб розрахунку інфляції за статтею 625 ЦК України з точки зору математичного підходу не є єдиним, але вбачається найбільш простим для застосування юристами.

Отже, при зменшенні суми боргу, внаслідок часткового виконання зобов`язання боржником, сума погашення має відніматися не від основного боргу, який існував на початок розрахункового місяця, а від суми основного боргу, помноженої на індекс інфляції у цьому місяці (фактичної вартості грошей на кінець розрахункового місяця з урахуванням інфляційних процесів). А подальший розрахунок інфляційних збитків здійснюється з урахуванням саме проіндексованого залишку основного боргу за попередній місяць у тій же послідовності (шляхом перемножування на індекс інфляції за наступний місяць та віднімання конкретної суми погашення боргу у новому розрахунковому місяці).

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку інфляційних нарахувань (том 2, арк. с. 35), останній просить стягнути з відповідача інфляційні втрати в сумі 373 533,45 грн. за періоди: з 01.02.2020 року - 29.02.2020 року та з 01.03.2020 року - 31.10.2020 року (за зобов`язаннями за грудень 2019 року); з 01.03.2020 року - 31.10.2020 року (за зобов`язаннями за січень 2020 року); з 01.05.2020 року - 31.10.2020 року (за зобов`язаннями за березень 2020 року); з 01.06.2020 року - 31.10.2020 року (за зобов`язаннями за квітень 2020 року); з 01.07.2020 року - 31.10.2020 року (за зобов`язаннями за травень 2020 року); з 01.08.2020 року - 31.10.2020 року (за зобов`язаннями за червень 2020 року); з 01.09.2020 року - 31.10.2020 року (за зобов`язаннями за липень 2020 року); з 01.10.2020 року - 31.10.2020 року (за зобов`язаннями за серпень 2020 року).

Однак, при цьому позивачем при обрахунку інфляційних нарахувань за зобов`язаннями за грудень 2019 року за періоди: з 01.02.2020 року - 29.02.2020 року та з 01.03.2020 року - 31.10.2020 року не враховано позицію Об`єднаної палати Верховного суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 26.06.2020 року по справі № 905/21/19.

З урахуванням вищевикладеного за перерахунком, здійсненим судом за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга:Еліт 9.1.3", до стягнення підлягають інфляційні в сумі 373 277,43 грн.

Крім того, відповідач у відзиві на позовну заяву просить суд зменшити заявлений позивачем до стягнення розмір пені на 90% на підставі ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідач є підприємством комунальної форми власності і основними напрямками діяльності відповідача є забезпечення тепловою енергією на опалення та підігрів води житлового фонду, комунально-побутових та інших суб`єктів.

У відзиві на позов та клопотанні про зменшення розміру пені відповідач посилався на: можливість здійснити розрахунок перед позивачем за умовами договору лише в межах коштів, передбачених нормативом перерахування коштів, затверджених НКРЕКП; на неможливість самостійного впливу відповідача на проведення розрахунків за послуги з опалення та постачання гарячої води, оскільки всі кошти, які потрапляли на рахунок відповідача, уповноваженим банком самостійно розподіляються згідно затвердженого постановами НКРЕКП нормативу перерахування коштів; встановлення відповідачу економічно необґрунтованих тарифів; неналежне виконання споживачами своїх зобов`язань по оплаті вартості послуг з теплопостачання; неможливістю нарахування та стягнення неустойки за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги на період карантину.

Крім того, відповідач зазначив, що підприємство відповідача знаходиться у важкому фінансовому стані. На підтвердження чого відповідачем надано податкову декларацію з податку на прибуток підприємств ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" (том 2, арк. с. 14-15). Відповідно до показників якої відповідач має збитки за 3 квартали 2020 роки: (рядок 04) об`єкт оподаткування складає «-14362323,00 грн.»; (рядок 19) податок на прибуток, за результатами останнього (звітного) податкового періоду складає «- 6097785».

Суд приймає до уваги статус відповідача, який використовує природний газ для вироблення теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організацій, ступінь виконання боржником зобов`язань за Договором.

При цьому судом враховано правову позицію Конституційного Суду України, зазначену у рішенні від 11.07.2013 р. № 7-рп/2013, про те, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків.

Отже, дослідивши подані суду докази, врахувавши розмір пені та ступінь виконання зобов`язання, збалансованість інтересів сторін, суд дійшов висновку про зменшення розміру пені на 50%, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені підлягають задоволенню частково у розмірі 653 826,56 грн.

Згідно із ч.2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, з аналізу наведених норм права та поданих доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 28 812 325,83 грн. основної заборгованості, 653 826,56 пені, 322 182,86 грн. 3% річних та 373 277,43 інфляційних підтверджені документально та нормами матеріального права а тому підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

При цьому судом враховано п. 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (чинної на момент винесення рішення) судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю без урахування зменшення неустойки.

Судові витрати в частині суми основного боргу 7 663 726,74 грн., по якій судом закрито провадження у справі на підставі п. 2 ст. 231 ГПК України, підлягають поверненню позивачу з Державного бюджету України відповідно до приписів п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 19.02.2020 року в справі № 903/181/19.

Керуючись статтями 129, 231, 232-233,237-238,240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" (вул. Комарова, 2а, м. Полтава, 36008, ідентифікаційний код 03338030) на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз" (вул. Козака, 2-а, м. Полтава, 36000, ідентифікаційний код 03351912) 28 812 325,83 грн. основного боргу, 653 826,56 грн. пені, 322 182,86 грн. 3 % річних, 373 277,43 грн. інфляційних та 462 231,59 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ із набранням цим рішенням законної сили.

3. В частині стягнення 7 663 726,74 грн. основного боргу - закрити провадження у зв`язку з відсутністю предмету спору.

4. Повернути Акціонерному товариству "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз" (вул. Козака, 2-а, м. Полтава, 36000, ідентифікаційний код 03351912) із Державного бюджету України 114 955,90 грн. судового збору сплаченого за платіжним дорученням №4712 від 07.10.2020 р.

5. В іншій частині позову відмовити в задоволенні позовних вимог.

Повне рішення складено 22.02.2021 року

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.257 ГПК України).

Суддя Тимощенко О.М.