ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2021 справа № 914/2586/20

м. Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Матвіїва Р.І. за участю секретаря судового засідання Зубкович Д.С., розглянув матеріали справи

за позовом: Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м. Львів,

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Хімічук Ірини Едуардівни, м. Біла Церква, Київська область,

предмет позову: стягнення 34 064,67 грн.,

підстава позову: порушення умов договору на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення відкритого літнього майданчика від 20.03.2017 року,

за участю представників:

позивача: Карасюк Марта Володимирівна - представник на підставі довіреності від 11.01.2021 року,

відповідача: не з`явився.

ПРОЦЕС

06.10.2020 року до Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради до відповідача Фізичної особи-підприємця Хімічук Ірини Едуардівни про стягнення 34 064,67 грн. з підстав порушення умов договору на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення відкритого літнього майданчика від 20.03.2017 року.

Ухвалою суду від 12.10.2020 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 22.10.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Відводів суду сторонами не заявлялось.

Хід розгляду справи відображено в протоколах судових засідань та ухвалах суду. Зокрема, підготовче засідання 18.11.2020 року відкладалось з підстав неявки представника відповідача та відсутності доказів отримання ним ухвали суду про відкриття провадження у справі.

У судовому засіданні 13.01.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 27.01.2021 року.

У судове засідання 27.01.2021 року з`явися представник позивача, відповідач явку представника повторно не забезпечив, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином шляхом надіслання відповідачу ухвали суду від 13.01.2021 року засобами поштового зв`язку. Згідно з відстеженням поштового відправлення за трек-кодом 725 «відправлення не вручене: інші причини. 19.01.2021р.». Із метою з`ясування причин систематичного неотримання відповідачем судової кореспонденції судом відкладено судове засідання на 17.02.2021 року. Згідно з ухвалами суду від 27.01.2021 року та від 28.01.2021 року витребувано у Львівської дирекції публічного акціонерного товариства "Укрпошта", в Акціонерного товариства "Укрпошта" та у Київської міської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" інформацію про вжиті заходи та конкретні причини невручення, повернення та зазначення різних статусів поштових відправлень № 176 (ухвала суду від 10.12.2020 року), №130 (ухвала суду від 18.11.2020 року), № 725 (ухвала суду від 13.01.2021 року).

Згідно з відповіддю Львівської дирекції АТ «Укрпошти», отриманої судом 04.02.2021 року, при надходженні у ВПЗ поштових відправлень № 176, 130, 17.12.2020р. відправлення були видані листоноші в доставку, однак через відсутність адресата відправлення вручені не були, в поштовій скриньці залишено повідомлення про надходження ПВ. 6.01.2021р. в автоматизованій системі було помилково створено інформацію про вручення поштових відправлень, при звірці залишків невручених відправлень інформацію було виправлено та повернуто відправлення відправнику за закінченням терміну зберігання. Поштове відправлення №725 на даний час зберігається у ВПЗ у зв`язку з неможливістю його вручення через відсутність адресата за вказаною адресою.

У судове засідання 17.02.2021 року з`явився представник позивача, підтримав позовні вимоги у повному обсязі, заявив клопотання про поновлення пропущеного строку на подання відомості, долученої до письмових пояснень , поданих суду 15.02.2021 року. Судом, керуючись ст. 119 Господарського процесуального кодексу України, поновлено пропущений процесуальний строк позивачу на подання документів, про що постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати.

Відповідач явку представника у судове засідання не забезпечив, ухвалу суду повторно не отримав, що вбачається із відстеження поштового відправлення за трек-кодом 983.

Так, відповідно до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Ухвали суду надсилались відповідачу на зазначену в позовній заяві адресу, яка відповідає відомостям, що розміщені в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, - 09100, Київська обл., місто Біла Церква, провулок Академічний, будинок 3, квартира 104. Інших адрес суду не повідомлено, із матеріалів справи не встановлено.

Суд також звертає увагу, що розгляд справи здійснено упродовж тривалого часу, що забезпечувало можливість завчасного отримання судової кореспонденції відповідачем. Як вказано у постанові Верховного Суду від 15.05.2019 року у справі № 0870/8014/12, судом вчинено дії щодо належного повідомлення учасників справи про результати розгляду справи, шляхом направлення на їх адреси судового рішення. Повернення відділенням поштового зв`язку до суду поштового конверту з відміткою «за закінченням терміну зберігання» свідчить, що рішення не вручено з причин, що не залежать від суду, який у установленому законодавством порядку вчинив процесуальні дії.

Враховуючи наведене, суд не вважає систематичну неявку представника відповідача такою, що перешкоджає розгляду справи по суті в даному судовому засіданні.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

У судовому засіданні 17.02.2021 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

СУТЬ СПОРУ ТА ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Спір між сторонами виник у зв`язку із невиконанням, на переконання позивача, відповідачем умов договору оренди. Так, позивач стверджує, що відповідачем не здійснюються орендні платежі, у зв`язку з чим станом на 16.09.2020 року допущено заборгованість в сумі 34 064,67 грн., яка виникла за період з 01.04.2017р. по 31.10.2019р., стягнення якої є предметом позову.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

20.03.2017 року Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (надалі по тексту рішення - позивач, згідно з договором - орендодавець) та Фізична особа-підприємець Хімічук Ірина Едуардівна (надалі по тексту рішення - відповідач, згідно з договором - орендар) уклали договір № 3-201-2016 (П) на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення відкритого літнього майданчика.

Згідно з умовами договору предметом договору є надання орендодавцем орендареві права на тимчасове користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності для розміщення відкритого літнього майданчика (надалі - об`єкт) на умовах оренди на терміни відповідно до паспорта відкритого літнього майданчика від 09.12.2016 №201-2016. Сторони домовилися, що цей договір не потребує підписання акту приймання-передачі між орендодавцем та орендарем.

Управлінням архітектури департаменту містобудування Львівської міської ради Фізичній особі-підприємцю Хімічук Ірині Едуардівні виготовлено паспорт № 201-2016 від 09.12.2016 року відкритого літнього майданчика з терміном дії 01.04.2017 - 31.10.2017, 01.04.2018 - 31.10.2018, 01.04.2019 - 31.10.2019 років.

Відповідно до п. 2.1 договору орендодавець зобов`язався надати у тимчасову оренду конструктивний елемент благоустрою комунальної власності площею 121,00 кв. м. (тротуар, газон, тощо) для розміщення відкритого літнього майданчика за адресою м. Львів, вул. Є.Патона, 6.

Згідно з пп. 2.2.2 п. 2.2 договору орендар зобов`язався своєчасно та у повному обсязі сплачувати орендодавцю вартість оренди окремих конструктивних елементів благоустрою комунальної власності за діючими на день сплати розрахунковими ставками, визначеними згідно з Положенням про оренду окремих конструкгивних елементів благоустрою комунальної власності для розміщення об`єктів соціально-культурного, торговельного та іншого призначення.

Відповідно до п. 3.1 договору орендар сплачує орендодавцеві плату за користування об`єктом площею 121,00 кв. м. щомісячно до 25 числа поточного місяця у розмірі: (75,72*121,00*0,4) = 3 664,85 грн. (три тисячі шістсот шістдесят чотири гривні 85 копійок) за місяць без ПДВ.

Орендну плату за користування об`єктом та розміри орендованої площі встановлюють сторони при укладенні цього договору. Розмір орендної плати щорічно на кожен наступний рік визначається способом коригування розміру орендної плати попереднього року на рівень інфляції за цей рік. Індексацію орендної плати проводить орендодавець без внесення змін до договору (п. 3.2 договору).

Відповідно до п. 6 договору термін дії договору встановлюється таким чином: 01.04.2017 - 31.10.2017, 01.04.2018 - 31.10.2018, 01.04.2019 - 31.10.2019 року. Аналогічні період відображені в паспорті № 201*2016 від 09.12.2016 року.

Згідно з довідкою позивача від 18.09.2020 року заборгованість відповідача станом на 16.09.2020 року становить 34 064,67 грн. Зокрема, орендна плата за період 01.04.2017 - 01.10.2017 року нараховувалась в розмірі 4 397,82 грн., за період 01.04.2018 - 01.10.2018 року нараховувалась в розмірі 4 999,00 грн., за період 01.04.2019 - 01.10.2019 року нараховувалась в розмірі 5 487,90 грн..

За визначені періоди відповідно до виписок по рахунку позивача відповідач здійснював часткові платежі, а саме

25.04.2017 року, 25.05.2017 року, 26.06.2017 року, 29.08.2017 року на суми 4 397,82 грн. щомісяця,

29.09.2017 року на суму 4 197,82 грн., позивачем враховано 4 182,76 оскільки 15,06 грн. зараховано в погашення пені,

10.10.2017 року на суму 200,00 грн., позивачем враховано 184,65 грн., оскільки 15,35 грн. зараховано в погашення пені,

20.12.2017 року на суму 8 795,64 грн., позивачем враховано 8 653,62 грн., оскільки 142,02 грн. зараховано в погашення пені,

18.05.2018 року на суму 5 171,44 грн.,

14.09.2018 року на суму 15 514,32 грн., позивачем враховано 14 763,59 грн., оскільки 750,73 грн. зараховано в погашення пені,

15.03.2019 року на суму 14 000,00 грн., позивачем враховано 11 883,13 грн., оскільки 2 116,87 грн. зараховано в погашення пені,

22.07.2019 року на суму 5 000,00 грн. позивачем враховано 7 697,90 грн., з яких 802,10 грн. в рахунок погашення пені. Крім цієї суми платежу (5 000,00 грн.), позивач визнає, що була оплата на 3 500,00 грн.

Отож, за 2017 рік нараховано 30 784,74 грн., за 2018 року - 34 993,00 грн. та за 2019 рік - 38 415,30 грн., тобто всього на суму 104 193,04 грн. Відповідачем згідно з виписками сплачено 70 470,50 грн., але згідно з даними довідки та відповідно до пояснень щодо здійснення зарахувань по пені сплачено 70 128,37 грн., тому до стягнення заявлено 34 064,67 грн.

Дані факти матеріалами справи підтверджені, відповідачем не спростовувались.

ВИСНОВКИ СУДУ

Дослідивши представлені суду докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає позовні вимоги підставними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю з огляду на наступне.

Пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як встановлено вище та не спростовано відповідачем, внаслідок укладення 20.03.2017 року договору оренди між сторонами виникли правовідносини оренди державного нерухомого майна.

Так, ст. 283 Господарського кодексу України передбачено, що до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до ч. 1, ч. 3, ч. 5 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 286 Господарського кодексу України також передбачено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Орендар має право вимагати зменшення розміру орендної плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, змінилися передбачені договором умови господарювання або істотно погіршився стан об`єкта оренди. Орендна плата встановлюється у грошовій формі. Залежно від специфіки виробничої діяльності орендаря орендна плата за згодою сторін може встановлюватися в натуральній або грошово-натуральній формі. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

У свою чергу Положенням про оренду окремих конструктивних елементів благоустрою комунальної власності для розміщення об`єктів соціально-культурного, торговельного та іншого призначення, затвердженим ухвалою Львівської міської ради № № 1273 від 01.12.2016 року, передбачено, що орендну плату за користування окремими конструктивними елементами благоустрою (надалі - орендна плата) нараховує управління комунальної власності і сплачує суб`єкт підприємницької діяльності (орендар згідно з договором) незалежно від факту здійснення підприємницької, господарської чи іншої діяльності на орендованій площі конструктивного елементу благоустрою. Орендна плата встановлюється у грошовій формі та здійснюється через безготівковий перерахунок. Орендна плата є доходом загального фонду міського бюджету м. Львова, зараховується на відповідні рахунки і використовується у порядку, визначеному міською радою. Порядок, термін та розмір внесення орендної плати визначається у договорі оренди (п. п. 1.9 - 1.10).

Так, сторони договору погодили розмір орендної плати за об`єкт оренди наступним чином: орендар сплачує орендодавцеві плату за користування об`єктом площею 121,00 кв. м. щомісячно до 25 числа поточного місяця у розмірі: (75,72*121,00*0,4) = 3 664,85 грн. (три тисячі шістсот шістдесят чотири гривні 85 копійок) за місяць без ПДВ. Орендну плату за користування об`єктом та розміри орендованої площі встановлюють сторони при укладенні цього договору. Розмір орендної плати щорічно на кожен наступний рік визначається способом коригування розміру орендної плати попереднього року на рівень інфляції за цей рік. Індексацію орендної плати проводить орендодавець без внесення змін до договору (п. 3.2 договору).

Із довідки позивача про заборгованість вбачається, що позивачем нараховано відповідачу орендну плату за 2017 рік у розмірі 30 784,74 грн. (4 397,82 грн. щомісяця), за 2018 року - 34 993,00 грн. (4 999,00 грн. щомісяця) та за 2019 рік - 38 415,30 грн. (5 487,90 грн. щомісяця), тобто всього на суму 104 193,04 грн. Судом перевірено правильність таких нарахувань та встановлено їх відповідність розміру орендної плати з урахуванням розміру ПДВ за перший рік, а також з урахуванням індексації за наступні роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Із поданих позивачем документів та письмових пояснень вбачається, що відповідачем упродовж квітня 2017 року - липня 2019 року здійснювались часткові оплати в погашення орендної плати, а саме в погашення орендних платежів сплачено 70 128,37 грн., так як частина коштів була зарахована в погашення пені, у зв`язку з чим до стягнення заявлено 34 064,67 грн. Суд звертає увагу, що такий порядок зарахування сплачених грошових коштів передбачений п. 4.4 договору оренди - при погашенні суми заборгованості (її частини) кошти, що сплачує орендар, у першу чергу зараховується у рахунок погашення пені, у наступну чергу - на погашення заборгованості з орендної плати.

Враховуючи встановлені обставини, беручи до уваги умову договору про строк внесення орендних платежів - щомісяця до 25 числа поточного місяця, суд доходить висновку, що відповідачем порушено умови договірного зобов`язання по своєчасній сплаті орендних платежів, що призвело до виникнення заборгованості у зазначеному вище розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи досліджені та встановлені вище обставини справи в їх сукупності, перевіривши обставини, зазначені в позовній заяві, а також враховуючи відсутність заперечень відповідача, суд доходить висновку про обгрунтованість заявлених позовних вимог, неспростованість обставин справи іншою стороною спору. Відтак, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір, сплачений позивачем, покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 74, 76-80, 129, ч. 9 ст. 165, ст. ст. 237, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Хімічук Ірини Едуардівни (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь на користь Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (ідентифікаційний код юридичної особи 25558625, 79008, Львівська обл., місто Львів, пл. Галицька, будинок 15) заборгованість з орендної плати у розмірі 34 064,67 грн. та 2 102,00 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 18.02.2021 року.

Суддя Р.І. Матвіїв