ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2021 р.м. Одеса Справа № 916/1337/18

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Ловга В.М.

За участю представників сторін:

Від прокурора: Врублевська О.О. /посвідчення/;

Від позивача: Мєлков О.С. за довіреністю;

Від відповідача: не з`явився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом першого заступника керівника Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області до товариства з обмеженою відповідальністю Чорномор`є плюс про стягнення 2 640 491, 28 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник керівника Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області (далі по тексту прокурор) звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою в інтересах держави в особі Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області (далі по тексту Красносільська сільська рада) до товариства з обмеженою відповідальністю Чорномор`є плюс (далі по тексту ТОВ „Чорномор`є плюс) про стягнення заборгованості у сумі 2 640 491,28 Позовні вимоги обґрунтовані фактом неналежного виконання відповідачем зобов`язань, прийнятих на себе за умовами договору про пайову участь забудовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної інфраструктури №2 від 10.08.2006р. в частині своєчасного та повного перерахування коштів на рахунок Красносільської сільської ради, які за умовами договору мали бути сплачені до 01.05.2018р.

Рішенням господарського суду Одеської області від 17.12.2018р. по даній справі, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.04.2019р., провадження у справі в частині позовних вимог прокурора до ТОВ „Чорномор`є плюс про стягнення 199 000,00 грн. було закрито, у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості у розмірі 2 441 491,28 грн. відмовлено.

Проте, постановою Верховного Суду від 17.09.2020р. касаційну скаргу прокурора було задоволено, рішення господарського суду Одеської області від 17.12.2018р. та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.04.2019р. скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду Одеської області.

У постанові від 17.09.2020р. по даній справі Верховним Судом було наголошено, що судами не було обґрунтовано яким чином надані відповідачем довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за липень 2018 року та акт прийому виконаних будівельних робіт за липень 2018 року впливають на обов`язок ТОВ „Чорномор`є плюс сплатити суми пайового внеску у період з 01.08.2017р. до 01.05.2018р. З викладених обставин Верховним Судом було зроблено висновок, що суди першої та апеляційної інстанції, розглядаючи спір в межах цієї справи, не встановили у судовому процесі всіх обставин справи, зокрема, щодо наявності необхідних правових умов для виникнення у відповідача права на зменшення розміру пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту за спірний період.

Відповідно до ст. 316 ГПК України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи. Постанова суду касаційної інстанції не може містити вказівок для суду першої або апеляційної інстанції про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про переваги одних доказів над іншими, про те, яка норма матеріального права повинна бути застосована і яке рішення має бути прийнято за результатами нового розгляду справи.

Після надходження матеріалів справи до господарського суду, за результатами проведеного повторного автоматичного розподілу, дану справу в порядку ст. 32 ГПК України було передано на розгляд судді Желєзній С.П., яка ухвалою від 26.10.2020р. прийняла справу до свого провадження.

Прокурором під час розгляду судом даного спору було наголошено про відсутність підстав для зменшення розміру пайової участі відповідача на суму 2 469 830,96 грн. відповідно до положень ч. 5 ст. 30 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» без попереднього внесення змін до умов договору про пайову участь. Наведене, за переконанням прокурора, свідчить про наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

ТОВ „Чорномор`є плюс заперечувало проти задоволення заявлених прокурором позовних вимог з підстав їх необґрунтованості. Зокрема, відповідачем було наголошено про доведеність в судовому порядку факту здійснення ТОВ „Чорномор`є плюс будівництва зовнішніх мереж водопроводу, каналізації, що надає останньому право на зменшення розміру пайової участі в силу імперативної норми Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», яка діяла на час виникнення спірних правовідносин.

Під час нового розгляду справи Красносільською сільською радою було підтримано заявлені прокурором позовні вимоги із посиланням на відсутність підстав для звільнення відповідача від обов`язку сплачувати кошти для розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів.

15.02.2021р. до господарського суду від Красносільської сільської ради надійшла заява, якою позивачем було повідомлено суд про зміну найменування позивача на Красносільську сільську раду Одеського району Одеської області, на підтвердження чого позивачем було надано суду витяг з рішення сесії VIII cкликання №6 від 03.12.2020р.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, суд встановив наступне.

10.08.2006р. між Красносільською сільською радою Комінтернівського району та ТОВ Чорномор`є плюс було укладено договір на право забудови від 10.08.2006 року, предметом якого відповідно до п. 1.1 є надання ТОВ Чорномор`є плюс права забудови земельної ділянки, у межах відводу за адресою: с. Ілічанка, вул. Паустовського, строком до ІV-го кварталу 2010 року для здійснення будівництва, експлуатації та обслуговування житлових будинків, об`єктів соціально-культурного призначення й комплексного благоустрою прилеглої території.

24.11.2015р. КП „Теплопостачання міста Одеси було видано ТОВ Чорномор`є плюс технічні умови №15/01-03-52 на теплопостачання житлових будівель №2,3 (по ген.плану в будівництві №42) в с. Ілічанка, Комінтернівського району Одеської області.

02.06.2017р. між Красносільською сільською радою та ТОВ „Чорномор`є плюс (Замовник) було укладено угоду про викладення договору на право забудови від 10.08.2006р. в новій редакції та змінено назву договору на договір №2 про пайову участь Замовників у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області.

Відповідно до п. 1.1 договору №2 від 10.08.2006р. (в редакції угоди від 02.06.2017р.) Замовником були прийняті на себе зобов`язання про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів Красносільської сільської ради та перерахувати на спеціальний рахунок цільового фонду розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури Красносільської сільської ради грошові кошти на пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів Красносільської сільської ради у розмірі, що становить 4 (чотири) відсотки, що дорівнює в сумі 3 248 525,32 грн. від загальної кошторисної вартості будівництва (реконструкції) об`єкта містобудування, яка визначена проектною документацією, та затверджена в установленому законодавством порядку.

Відповідно до п. 2.1. договору №2 від 10.08.2006р. Замовник зобов`язується перерахувати (однією сумою або частинами за календарним планом) кошти, зазначені в розділі І договору в повному обсязі до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію у строк до 01.07.2018р. на рахунок цільового фонду Красносільської сільської ради.

Згідно з п. п. 6.1, 6.2 договору №2 від 10.08.2006р. зміни до цього договору вносяться в установленому законодавством порядку за взаємною згодою сторін шляхом укладення відповідних угод, які є невід`ємною частиною даного договору або в судовому порядку. Одностороння зміна умов або одностороння відмова від цього договору не допускається.

Розрахунок величини пайової участі Замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області на підставі затвердженої в установленому порядку проектної документації викладений сторонами у додатку №1 до договору №2 від 10.08.2006р.

Положеннями п. п. 3, 4 додатку №1 визначено, що загальна кошторисна вартість об`єкта будівництва становить 81213133,00 грн.; розмір пайового внеску складає 4 (чотири) відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта в сумі 3 248 525,32 грн.

Графік оплати коштів пайової участі замовників у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області викладений сторонами у додатку №2 до договору №2 від 10.08.2006р.

Відповідно до п.1 додатку №2 оплата за договором має бути здійснена в повному обсязі до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію у такому розмірі та у наступні строки (всього в сумі 3 248 525,32 грн.):

- до 01.08.2017 року 200 000 грн. 00 коп.;

- до 01.09.2017 року 250 000 грн. 00 коп.;

- до 01.10.2017 року 250 000 грн. 00 коп.;

- до 01.11.2017 року 250 000 грн. 00 коп.;

- до 01.12.2017 року 250 000 грн. 00 коп.;

- до 01.01.2018 року 250 000 грн. 00 коп.;

- до 01.02.2018 року 299 754 грн. 22 коп.;

- до 01.03.2018 року 299 754 грн. 22 коп.;

- до 01.04.2018 року 299 754 грн. 22 коп.;

- до 01.05.2018 року 299 754 грн. 22 коп.;

- до 01.06.2018 року 299 754 грн. 22 коп.;

- до 01.07.2018 року 299 754 грн. 22 коп.

01.12.2017р. між ТОВ Чорномор`є Плюс та ТОВ Капор було укладено договір підряду про виконання підрядних робіт з прокладання теплової мережі до житлових будинків №2, 3 в селі Ілічанка, Комінтернівського району, Одеської області.

Листом Управління Державної казначейської служби України у Лиманському районі Одеської області за №399 від 26.04.2018р. було повідомлено прокурора про перерахування ТОВ „Чорномор`є плюс до бюджету Красносільської сільської ради грошових коштів у розмірі 8 525,32 грн.

16.05.2018р. між ТОВ Чорномор`є плюс та ТОВ „Капор в присутності представника КП „Теплопостачання міста Одеси було складено акт про приймання в експлуатацію трубопроводу, відповідно до якого ТОВ Чорномор`є плюс було прийнято роботи, виконанні ТОВ „Капор згідно проекту №12/РП-2015-ТС.

21.06.2018р. ТОВ Чорномор`є плюс звернулось до Красносільської сільської ради із листом №28, відповідно до якого відповідач просив укласти угоду про внесення змін до договору №2, якою встановити розмір пайової участі у сумі 51 640,32 грн. Подану заяву відповідач обґрунтовував фактом здійснення будівництва теплової мережі поза межами земельної ділянки на суму 3 196 885,00 грн.

31.07.2018р. між ТОВ Чорномор`є плюс та ТОВ „Капор було підписано акт приймання виконаних будівельних робіт за липень 2018 року згідно договору №12/17-п від 01.12.2017р., та підписано довідку від 31.07.2018р. про вартість виконаних будівельних робіт, згідно якої ціна роботи складає 3 034 334,98 грн.

08.08.2018р. ТОВ Чорномор`є плюс звернулось до Красносільської сільської ради із листом №34 про приймання у комунальну власність теплової мережі, збудованої відповідачем поза межами земельної ділянки. Крім того, листом №40 від 16.08.2018р. відповідачем було надано позивачу квитанції на підтвердження оплати вартості збудованої теплової мережі.

Листом №980/05-10/19/3151 від 27.08.2018р. Красносільською сільською радою було повідомлено відповідача про відсутність підстав для зменшення розміру пайової участі ТОВ Чорномор`є плюс у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури.

З витягу з сайту Реєстру дозвільних документів Державної архітектурно-будівельної інспекції України та листа Департамента Державної архітектурно-будівельної інспекції України в Одеській області №1015-05/1-5041 від 31.08.2018р. вбачається, що інспекцією було зареєстровано подану ТОВ „Чорномор`є плюс декларацію серії ОД №22 про готовність об`єкта до експлуатації, а саме: будівництво групи житлових будинків №42 з підземним паркінгом, №97 та прибудованим бізнес-центром (Одеська обл., Комінтернівський р-н, с. Ілічанка).

17.08.2018р. ТОВ „Чорномор`є плюс було перераховано на рахунок позивача грошові кошти у розмірі 199 000,00 грн. в рахунок оплати пайової участі відповідача у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури, що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією /т. 1, а. с. 216/.

З матеріалів справи вбачається, що у провадженні господарського суду Одеської області знаходилась справа №916/1859/18 за позовом ТОВ „Чорномор`є плюс до Красносільської сільської ради про зобов`язання внести зміни до договору №2 від 10.08.2006р. шляхом зменшення розміру пайового внеску до суми 214 190,34 грн.

Ухвалою господарського суду від 06.12.2018р. по справі №916/1859/18 заяву ТОВ „Чорномор`є плюс про залишення позовної заяви без розгляду в порядку п.5 ч. 1 ст. 226 ГПК України було задоволено, позов ТОВ „Чорномор`є плюс залишено без розгляду.

Вирішуючи питання про обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить із наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Варто зауважити, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, у зв`язку з чим, суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підстав позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

При цьому, особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) від 04.11.1950р. передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності спрямовані на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів визначені Законом України „Про регулювання містобудівної діяльності від 17.02.2011р. № 3038-VI (з наступними змінами та доповненнями; далі по тексту - Закон України „Про регулювання містобудівної діяльності в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин).

Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч. ч. 2, 3, 5 ст. 40 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

Наведені положення чинного законодавства дозволяють господарському суду дійти висновку, що приписами ст. 40 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності встановлено зобов`язання замовника, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту.

Відповідно до ч. ч. 8, 9 ст. 40 Закону України Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається протягом десяти робочих днів з дня реєстрації органом місцевого самоврядування звернення замовника про укладення договору про пайову участь та доданих до нього документів, що підтверджують вартість будівництва об`єкта, з техніко-економічними показниками. Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію. Істотними умовами договору є: 1) розмір пайової участі; 2) строк (графік) сплати пайової участі; 3) відповідальність сторін. Невід`ємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором.

Господарським судом під час вирішення даного спору було встановлено, що 10.08.2006р. між Красносільською сільською радою та ТОВ „Чорномор`є плюс було укладено договір №2 про пайову участь Замовників у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури (в редакції угоди від 02.06.2017р.). При цьому, у додатку №1 до договору сторонами було погоджено, що розмір пайового внеску складає 3 248 525,32 грн. В свою чергу, графік оплати коштів пайової участі був визначений сторонами у додатку №2 до договору.

Положеннями ст. 530 ЦК України встановлено наступне: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Проте, в порушення наведених норм закону та умов договору №2 від 10.08.2006р. ТОВ „Чорномор`є плюс не було сплачено на рахунок позивача кошти за пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури, в результаті чого станом на момент звернення прокурора до суду із даним позовом заборгованість відповідача складала 2 640 491, 28 грн.

При цьому, слід наголосити, що прокурором було заявлено до стягнення лише кошти, які мали бути сплачені відповідачем згідно графіку у строк до 01.05.2018р., оскільки загальна сума коштів, яка мала бути сплачена ТОВ „Чорномор`є плюс протягом періоду з 01.08.2017р. по 01.05.2018р. становить 2 649 016,88 грн., різниця між якою та здійсненою відповідачем сумою оплати у розмірі 8 525,32 грн., складає 2 640 491, 28 грн. (2 649 016,88 грн. - 8 525,32 грн. = 2 640 491, 28 грн.).

З викладених обставин господарський суд доходить висновку про правомірність та обґрунтованість заявлених прокурором до ТОВ „Чорномор`є плюс позовних вимог про стягнення заборгованості 2 640 491,28 грн.

При цьому, в процесі вирішення судом даного спору, після пред`явлення прокурором позову ТОВ „Чорномор`є плюс було сплачено на рахунок позивача грошові кошти у розмірі 199 000,00 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією.

Відповідно до п.2 ч.1, ч. 4, 5 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Так, у п. п. 3.12, 4.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції від 26 грудня 2011 року N 18 (з наступними змінами та доповненнями) зазначено, що під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Підсумовуючи вищевикладене, приймаючи до уваги наявну в матеріалах справи квитанцію на суму 199 000,00 грн., господарський суд дійшов висновку про відсутність між сторонами предмету спору у даній частині вимог, що є достатньою підставою для закриття провадження у справі в частині позовних вимог прокурора до ТОВ Чорномор`є плюс про стягнення 199 000,00 грн.

Позовні вимоги прокурора в інтересах держави в особі Красносільської сільської ради до ТОВ Чорномор`є плюс про стягнення суми основного боргу у розмірі 2 441 491,56 грн., що є різницею між ціною позову та розміром сплаченого відповідачем боргу, підлягають задоволенню як законні та обґрунтовані.

При цьому, господарським судом відхиляються доводи ТОВ „Чорномор`є плюс про наявність підстав для зменшення розміру пайової участі в силу імперативної норми Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», з огляду на наступне.

Згідно з ч. 5 ст. 30 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" я якщо технічними умовами передбачається необхідність будівництва замовником інженерних мереж або об`єктів інженерної інфраструктури поза межами його земельної ділянки, розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту зменшується на суму їх кошторисної вартості, а такі інженерні мережі та/або об`єкти передаються у комунальну власність. У разі якщо кошторисна вартість будівництва інженерних мереж та/або об`єктів інженерної інфраструктури перевищує розмір пайової участі замовника у розвитку інфраструктури населеного пункту, орган місцевого самоврядування приймає рішення про відшкодування замовнику різниці між здійсненими витратами та розміром пайової участі замовника у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Відповідно до ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Згідно зі ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Згідно з п. п. 6.1, 6.2 договору №2 від 10.08.2006р. зміни до цього договору вносяться в установленому законодавством порядку за взаємною згодою сторін шляхом укладення відповідних угод, які є невід`ємною частиною даного договору або в судовому порядку. Одностороння зміна умов або одностороння відмова від цього договору не допускається.

Враховуючи вимоги цивільного законодавства щодо порядку внесення змін до договору, а також відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження досягнення між сторонами домовленості про зменшення розміру пайової участі ТОВ Чорномор`є плюс, тобто про зміну істотної умови договору, господарський суд доходить висновку про відсутність передбачених законом підстав для звільнення відповідача від обов`язку виконувати умови договору. Суд зазначає, що ст. 30 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" лише передбачено право замовника на зменшення розміру пайової участі, яке у будь-якому випадку має бути реалізовано із урахуванням загальних засад цивільного законодавства та умов договору.

Крім того, судом враховано, що ТОВ Чорномор`є плюс фактично не скористалось правом на вирішення спору про внесення змін до договору в судовому порядку, оскільки позовна заява до Красносільської сільської ради про зобов`язання внести зміни до договору згідно ухвали суду від 06.12.2018р. по справі №916/1859/18 була залишена без розгляду на підставі заяви ТОВ Чорномор`є плюс.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У п. 58 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 "Справа "Серявін та інші проти України"" (Заява N 4909/04) зазначено, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії", №37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Окрім того, господарський суд, при вирішення даної справи враховує висновки, наведені Європейським судом з прав людини у справі "Проніна проти України", яким було вказано, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

З урахуванням висновків, до яких дійшов суд при вирішенні даного спору, суду не вбачається за необхідне надавати правову оцінку кожному із доводів, наведених учасниками судового процесу.

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку щодо необхідності задоволення заявлених першим заступником керівника Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області до товариства з обмеженою відповідальністю Чорномор`є плюс позовних вимог шляхом присудження до стягнення із відповідача заборгованості у розмірі 2 441 491,56 грн. Провадження у справі в частині позовних вимог прокурора про стягнення суми основного боргу у розмірі 199 000,00 грн. підлягає закриттю згідно п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання прокурором позовної заяви, подання прокурором та позивачем апеляційних скарг, подання прокурором касаційної скарги покладаються судом на відповідача відповідно до приписів ст. 129 ГПК України. При цьому, судовий збір у розмірі 2 985,00 грн. підлягає поверненню з державного бюджету на підставі п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України „Про судовий збір

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236 238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Провадження у справі №916/1337/18 за позовом першого заступника керівника Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області до товариства з обмеженою відповідальністю Чорномор`є плюс в частині стягнення 199 000,00 грн. закрити.

2. Позов задовольнити.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Чорномор`є плюс /67667, Одеська обл., Біляївський р-н, смт. Хлібодарське, вул. Маякська дорога, буд. 22; ідентифікаційний код 32478489/ на користь Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області /67560, Одеська обл., Лиманський р-н, с. Красносілка, вул. Набережна, буд. 87А; ідентифікаційний код 04379657/ заборгованість у розмірі 2 441 491,56 грн. /два мільйони чотириста сорок одна тисяча чотириста дев`яносто одна грн. 56 коп./.

4. Повернути з державного бюджету України через Управління Державної казначейської служби України у м. Одеса /65009, м. Одеса, вул. Черняховського, 6, / на користь Одеської обласної прокуратури /65026, Одеська обл., м. Одеса, вул. Пушкінська, буд. 3; ідентифікаційний код 03528552/ судовий збір у розмірі 2 985,00 грн. /дві тисячі дев`ятсот вісімдесят п`ять грн. 00 коп./, сплачений згідно платіжного доручення №1014 від 19.06.2018р.

5. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Чорномор`є плюс на /67667, Одеська обл., Біляївський р-н, смт. Хлібодарське, вул. Маякська дорога, буд. 22; ідентифікаційний код 32478489/ користь Одеської обласної прокуратури /65026, Одеська обл., м. Одеса, вул. Пушкінська, буд. 3; ідентифікаційний код 03528552/ судовий збір у загальному розмірі 175 248,15 грн. /сто сімдесят п`ять тисяч двісті сорок вісім грн. 15 коп./.

6. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Чорномор`є плюс /67667, Одеська обл., Біляївський р-н, смт. Хлібодарське, вул. Маякська дорога, буд. 22; ідентифікаційний код 32478489/ на користь Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області /67560, Одеська обл., Лиманський р-н, с. Красносілка, вул. Набережна, буд. 87А; ідентифікаційний код 04379657/ судовий збір у розмірі 59 411,05 грн. /п`ятдесят дев`ять тисяч чотириста одинадцять грн. 05 коп./.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення складено 24 лютого 2021 р.

Суддя С.П. Желєзна