ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2021 р.м. ХарківСправа № 922/4273/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ємельянової О.О.

при секретарі судового засідання Малихіній М.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РКЦ-Буд", 49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 21, к. 405-б
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Променергоізол", 61071, м. Харків, вул. Новожанівська, буд. 1
простягнення 484 446, 10 грн.
за участю представників сторін:

позивача: не з`явився;

відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "РКЦ-Буд" звернулось до Господарського суду Харківської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Променергоізол» про стягнення 482 232, 57 грн. суми передплати за непоставлений товар, 2 213, 53 грн. суму процентів. Також до стягнення заявлені судові витрати у розмірі 7 266, 69 грн.

Ухвалою суду від 28.01.2021 року, яку занесено до протоколу судового засідання, судом з розгляду справи по суті оголошено перерву до "16" лютого 2021 року.

Уповноважений представник позивача у призначене судове засідання 16.02.2021 року з розгляду справи по суті не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить протокол судового засідання від 28.01.2021 року (а.с. 77-78).

Уповноважений представник відповідача у призначене судове засідання 16.02.2021 року з розгляду справи по суті не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, яке судом долучено до матеріалів справи.

Частинами 2, 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Враховуючи, що судом було здійснено усі заходи, щодо належного повідомлення позивача та відповідача про дату, час та місце розгляду справи, досліджено усі докази які надано учасниками справи, суд дійшов висновку про те, що неявка у судове засідання уповноважених представників сторін не перешкоджає розгляду справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, заперечення та пояснення сторін у справі, судом встановлено наступне.

Як зазначає позивач, 15.11.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "РКЦ-Буд" (покупець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Променергоізол» (постачальник, відповідач) було укладено договір поставки № ПЕІ2019/15/11-01Т (а.с. 17-20).

Пунктом 9.1. договору сторони погодили, що цей договір набуває чинності з моменту підписання обома сторонами і діє до 31.12.2019 року, але в будь якому випадку до повного виконання сторонами умов договору (а.с. 19).

Згідно пункту 1.2. договору, постачальник бере на себе зобов`язання поставити та передати у власність покупця товар відповідно до замовлення на поставку (додаток № 1 до договору) та/або товаросупроводжувальних документів, які складають невід`ємну частину цього договору, на умовах, викладених у договорі.

Покупець згідно наданої інформації, замовляє товар у відповідальної особи по роботі з клієнтами, в офісі постачальника або на території покупця, а також іншим зручним для сторін способом (в т.ч. телефонним зв`язком, електронною поштою). У випадку відсутності письмового замовлення на поставку товару, підтвердженням погодження сторонами асортименту (номенклатури), кількості, ціни товару, строку і умов його оплати і поставки є факт відсутності заперечень х боку покупця щодо асортименту (номенклатури), кількості. ціни товару, строку і умов його оплати і поставки протягом 1 робочого дня з моменту отримання покупцем рахунку на оплату та оплата по наданому постачальником рахунку на оплату (пункт 2.2. договору).

Як зазначає позивач, останнім відповідно до умов договору було здійснено замовлення товару у відповідача, а відповідачем було виставлено рахунки № 303 від 01.10.2020 року на суму 189 319, 68 грн., № 311 від 02.10.2020 року на суму 378 639, 36 грн., № 394 від 05.11.2020 року на суму 103 593, 21 грн. на загальну суму 671 552, 25 грн. (а.с. 21, 26, 32).

Позивачем було сплачено суму у розмір 671 552, 25 грн., про що свідчить виписка банку (а.с. 22-23, 27-28, 33-35. 39-41).

Відповідачем відповідно до видаткової накладної № 299 від 23.11.2020 року було поставлено товар на суму 189 319, 68 грн. (а.с. 31).

22.12.2020 року № 889 відповідачем надано гарантійний лист у якому зазначено, що відповідачем товар на суму 482 232, 57 грн. поставити не зможе. У зв`язку зі чим, відповідач гарантує у строк до 24.12.2020 (включно) поставити товар або повернути суму у розмірі 482 232, 57 грн. (а.с. 52).

Проте, відповідачем у порушення взятих на себе зобов`язань за договором № ПЕІ2019/15/11-01Т поставки від 15.11.2019 року не здійснено поставку замовленого позивачем товару у повному обсязі.

Таким чином, сума попередньої оплати, яка не повернута відповідачем та на суму якої не здійснено поставку товару складає 482 232, 57 грн.

Враховуючи, що відповідач належним чином не виконав зобов`язання за договором, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності із статтею 173 Господарського кодексу України та статтею 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 7 статті 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно з вимогами частини 1 статті 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 265 Господарського кодексу України).

Відповідно до вимог статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 693 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу.

Позивач зобов`язання за договором поставки № ПЕІ2019/15/11-01Т від 15.11.2019 року виконав належним чином та перерахував на розрахунковий рахунок відповідача грошові кошти в розмірі 671 552, 25 грн. про що свідчить виписка банку (а.с. 22-23, 27-28, 33-35. 39-41).

В свою чергу, відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, та не поставив товар на вище перераховану суму, а лише частково постави на суму 189 319, 68 грн. (а.с. 31), у зв`язку із чим у останнього утворилась заборгованість перед позивачем у вигляді попередньої оплати у сумі 482 232, 57 грн.

Докази, які підтверджують поставку відповідачем товару за договором або повернення коштів в матеріалах справи відсутні.

За приписами статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно з вимогами статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Виходячи з наведеного, строк виконання зобов`язання з оплати придбаного товару є умовою, що забезпечує порядок виконання зобов`язання купівлі-продажу. Якщо строк оплати товарів, послуг не визначений договором або законодавчими актами, такий строк наступає з моменту виникнення у кредитора права на вимогу

За приписами пункту 2 статті 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця.

Пунктом 10.3. договору сторони погодили, що адреси електронної пошти постачальника: , , покупця, визначаються ними як офіційні електронні адреси для надіслання та узгодження замовлень на поставку товару, а також для ведення ділового листування. повідомлення, надіслані та отримані за вказаними адресами електронної пошти, визнаються сторонами договору офіційним листуванням.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на визначену у пункті 10.3. договору, електронну адресу відповідача направлено лист вих. № 22/12-1 про повернення оплати у розмірі 482 232, 57 грн. (а.с. 45), проте на час розгляду справи, сума попередньої оплати відповідачем не повернута.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що позивач має право вимагати повернення зробленої ним на користь відповідача передплати за договором, оскільки відповідач свої договірні зобов`язання належним чином не виконав, товар за договором не поставив.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач поставив позивачу товар на загальну суму 482 232, 57 грн., за який було проведено попередню оплату, а також відсутні докази повернення суми попередньої оплати.

Згідно зі статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи, що відповідач не поставив позивачу в узгоджений сторонами строк товар, не повернув сплачену позивачем суму попередньої оплати, докази на підтвердження повернення ним суми попередньої оплати в розмірі 482 232, 57 грн. у справі відсутні, суд дійшов висновку що позовні вимоги в частині стягнення суми заборгованості у розмірі 482 232, 57 грн. є обґрунтованими, правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача, про стягнення з відповідача суми процентів у розмірі 2 213, 53 грн. нарахованих на підставі статті 536 Цивільного кодексу України, частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України, обчислюючи їх від облікової ставки Національного банку України суд зазначає.

В обґрунтування заявленої до стягнення суми зазначає, що частиною 3 статті 693 Цивільного кодексу України передбачено, що на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до вимог статті 536 Цивільного кодексу України від дня, коли товар мав бути переданий.

У зв`язку із чим, на думку позивача, можливо нарахування цих процентів із застосуванням аналогії закону на підставі приписів частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що у разі не встановлення договором позики розміру процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до розрахунку позивача, сума нарахованих процентів за період з 02.12.2020 року по 29.12.2020 року складає суму у розмірі 2 213, 53 грн. (а.с. 7).

За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами (частина 1 статті 536 Цивільного кодексу України).

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (частина 2 статті 536 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

З матеріалів справи вбачається, що спірні правовідносини між сторонами у цій справі виникли на підставі договору поставки № ПЕІ2019/15/11-01Т від 15.11.2019 року. При цьому, сторонами в договорі не було узгоджено розмір процентів за користування чужими грошовими коштами.

Враховуючи те, що сторонами не було обумовлено нарахування і сплату процентів за користування чужими грошовими коштами згідно із статтею 536 Цивільного кодексу України, правовідносини сторін не є правовідносинами позики в розумінні частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України, а тому підстави для застосування вказаного у наведеній статті розміру відсотків - відсутні.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів у сумі 2 213, 53 грн.

Частинами 1, 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (стаття 74 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, суд надавши оцінку наданим позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог доказів, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме в частині стягнення суми здійсненої передплати у розмірі 482 232, 57 грн.

В частині стягнення суми процентів у розмірі 2 213, 53 грн. - відмовити.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на відповідача. У зв`язку із чим з відповідача підлягає до стягнення сума у розмірі 7 233, 49 грн.

Керуючись статтями 129, 226, 233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Променергоізол" (61071, м. Харків, вул. Новожанівська, буд. 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "РКЦ-Буд" (49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 21, к. 405-б, ) суму передплати у розмірі 482 232, 57 грн. та 7 233, 49 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні суми процентів у розмірі 2 213, 53 грн. відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного господарського суду, у межах апеляційного округу, протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Інформація по справі може бути одержана зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Реквізити сторін:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "РКЦ-Буд" (49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 21, к. 405-б, );

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Променергоізол", 61071, м. Харків, вул. Новожанівська, буд. 1, ).

Повне рішення складено "22" лютого 2021 р.

Суддя О.О. Ємельянова