ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.02.2021 м. Івано-ФранківськСправа № 909/328/18

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Неверовської Л.М., секретар судового засідання Кричовський Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача від 18.01.2021 (вх. № 1027/21 від 19.01.2021) про ухвалення додаткового рішення у справі

за позовом: Фізичної особи-підприємця Чміль Марії Несторівни

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Прикарпаттяобленерго"

до співвідповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Прикарпатенерготрейд"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Фізична особа-підприємець Криницька Оксана Володимирівна

про визнання незаконним припинення електропостачання; зобов`язання АТ "Прикарпаттяобленерго" відновити електроживлення електроустановок та відновити розподіл електричної енергії;

зобов`язання співвідповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Прикарпатенерготрейд" подати звернення до оператора розподілу Акціонерного товариства "Прикарпаттяобленерго" щодо відновлення електроживлення електроустановок споживача Чміль Марії Несторівни,

за участю:

від позивача: Малетин А.Я.;

від відповідача: Дмитрук О.І.;

від cпіввідповідача: Іванишин В.І.;

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: представник не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Чміль М.Н. звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Прикарпаттяобленерго", у якому просила визнати незаконним припинення ПрАТ "Прикарпаттяобленерго" 04.04.2018 електропостачання нежитлового приміщення міні-маркету "Жан" на розі вулиць Тисменицькій-Дзівінського у м. Івано-Франківську та зобов`язати ПрАТ "Прикарпаттяобленерго" відновити електропостачання до зазначеного приміщення.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 17.01.2019 (з урахуванням ухвали суду від 06.02.2019 про виправлення описки) у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 25.06.2019 рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 17.01.2019 скасовано, позов задоволено. Визнано незаконним припинення 04.04.2018 електропостачання нежитлового приміщення міні-маркету "Жан" на розі вулиць Тисменицькій-Дзівінського у м. Івано-Франківську, здійснене ПрАТ "Прикарпаттяобленерго". Зобов`язано ПрАТ "Прикарпаттяобленерго" відновити електропостачання до зазначеного нежитлового приміщення. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Прикарпаттяобленерго" на користь фізичної особи-підпиємця Чміль Марії Несторівни - 3524,00 грн. за розгляд справи судом першої інстанції та 5286,00 грн. судового збору за перегляд рішення судом апеляційної інстанції.

Постановою Верховного Суду від 11.09.2019 постанову Західного апеляційного господарського суду від 25.06.2019 та рішення Господарського суд у Івано-Франківської області від 17.01.2019 скасовано. Справу № 909/328/18 передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.10.2019 автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи визначено суддю Скапровську І.М. 20.11.2019 суд задоволив заяву позивача та постановив ухвалу про відвід судді Скапровської І. М. від розгляду справи. 21.11.2019 здійснено повторний розподіл судової справи в автоматизованій системі документообігу суду, в результаті чого для нового розгляду справи визначено суддю Неверовську Л.М. (витяг з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.11.2019).

03.01.2020, суд задоволив клопотання позивача та постановив ухвалу про залучення до участі у справі в якості співвідповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Прикарпатенерготрейд".

Під час нового розгляду справи позивач змінив предмет позову, виклавши позовні вимоги в наступній редакції: визнати незаконним припинення 04.04.2018 року електропостачання нежитлового приміщення мінімаркету "ЖАН" на розі вулиць Тисменицькій-Дзівінського у м. Івано-Франківську, здійснене Приватним акціонерним товариством "Прикарпаттяобленерго"; зобов`язати Приватне акціонерне товариство "Прикарпаттяобленерго" відновити електроживлення електроустановок споживача Чміль Марії Несторівні в приміщенні мінімаркету "ЖАН", що знаходиться на розі вулиць Тисменицька-Дзівінського у м. Івано-Франківську та відновити розподіл електричної енергії цьому ж Користувачу (споживачу) за цією ж адресою; зобов`язати співвідповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Прикарпатенерготрейд" подати звернення до оператора розподілу Акціонерного товариства "Прикарпаттяобленерго" щодо відновлення електроживлення електроустановок споживача Чміль Марії Несторівни , в приміщенні мінімаркету "ЖАН" на розі вулиць Тисменицькій-Дзівінського у м. Івано-Франківську. Подальший розгляд справи здійснюється у відповідності до заяви про зміну предмета позову (ухвала від 10.02.2020).

23.12.2020 року представником позивача в судовому засіданні заявлено про намір подати докази щодо розміру судових витрат після ухвалення рішення у справі відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 12.01.2021 у справі № 909/328/18 частково задоволено позов Фізичної особи-підприємця Чміль Марії Несторівни до Приватного акціонерного товариства "Прикарпаттяобленерго" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Прикарпатенерготрейд" про визнання незаконним припинення 04.04.2018 року електропостачання нежитлового приміщення мінімаркету "ЖАН" на розі вулиць Тисменицькій-Дзівінського у м. Івано-Франківську; зобов`язання відновити електроживлення електроустановок споживача та відновити розподіл електричної енергії в приміщенні мінімаркету "ЖАН"; зобов`язання подати звернення до оператора розподілу АТ "Прикарпаттяобленерго" щодо відновлення електроживлення електроустановок в приміщенні мінімаркету "ЖАН" на розі вулиць Тисменицькій-Дзівінського у м. Івано-Франківську - визнано незаконним припинення 04.04.2018 року електропостачання нежитлового приміщення мінімаркету "ЖАН" на розі вулиць Тисменицькій-Дзівінського у м. Івано-Франківську, здійснене Приватним акціонерним товариством "Прикарпаттяобленерго"; стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Прикарпаттяобленерго" на користь Фізичної особи-підприємця Чміль Марії Несторівни судовий збір в сумі 1762,00 грн; в решті позову відмовлено. При ухвалені зазначеного рішення суд не вирішив питання щодо судових витрат в частині витрат сторін на професійну правничу допомогу.

19.01.2021 до відділу документального забезпечення, канцелярії суду через систему "Електронний суд" надійшла заява представника позивача - адвоката Малетина А. Я. від 18.01.2021 (вх. № 1027/21) про ухвалення додаткового рішення та відповідні докази на підтвердження витрат, які позивач сплатив та має сплатити у зв`язку з розглядом справи в порядку частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких останній просить суд покласти на відповідачів витрати на професійну правничу допомогу адвоката, які ФОП Чміль М.Н. має понести у зв`язку з розглядом справи в розмірі 75700,00 грн, а також, сплачений позивачем судовий збір за розгляд справи в апеляційній інстанції в розмірі 5286,00 грн, судовий збір за видачу в електронному вигляді копії технічного запису засідання в розмірі 510,91 грн. та доплачений за ухвалою суду судовий збір в першій інстанції в розмірі 1762,00 грн.

Вищезазначену заяву призначено до розгляду в судовому засіданні на 01.02.2021(ухвала від 22.01.2021).

29.01.2021 до відділу документального забезпечення, канцелярії суду представником відповідача подано клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, відповідно до якого Приватне акціонерне товариство "Прикарпаттяобленерго" просить суд зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу шляхом відмови у задоволенні заявлених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката Малетина А.Я.

01.02.2021, представник позивача в судовому засіданні зазначив, що не отримав клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката в зв`язку з чим просить суд відкласти розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення.

01.02.2021 суд оголосив перерву в судовому засіданні до 08.02.2021.

08.02.2021, у судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги з підстав зазначених в поданій заяві та просив покласти на відповідачів витрати на професійну правничу допомогу адвоката, які ФОП Чміль М.Н. має понести у зв`язку з розглядом справи в розмірі 75700,00 грн, а також, сплачений позивачем судовий збір за розгляд справи в апеляційній інстанції в розмірі 5286,00 грн, судовий збір за видачу в електронному вигляді копії технічного запису засідання в розмірі 510,91 грн. та доплачений за ухвалою суду судовий збір в першій інстанції в розмірі 1762,00 грн.

Представник відповідача - Приватного акціонерного товариства "Прикарпаттяобленерго", у судовому засіданні 08.02.2021 року заперечив проти задоволення означених вимог та просив суд зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу шляхом відмови у задоволенні заявлених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката Малетина А.Я. Представник відповідача вважає, що заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу є необґрунтованими та такими, що не підлягають до відшкодування у спосіб, передбачений господарським процесуальним законодавством. При цьому, звертає увагу суду, що про наявність заяви про винесення додаткового рішення дізнався з ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 22.01.2021 та ознайомлення з матеріалами справи, 28.01.2021. При цьому покликається, на приписи частини 9 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, згідно яких копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

На думку представника відповідача, у суду відсутні правові підстави для врахування наданих позивачем копій квитанцій до прибуткових касових ордерів, які датовані 25.06.2019, 04.06.2019, 18.04.2019, 12.12.2019, 14.11.2019, 11.09.2019, копії акту приймання-передачі наданих послуг від 15.01.2020 за договорами про надання професійної правничої допомоги № 4/06-19 від 04.06.2019 та №20/04-19 від 18.04.2019, копії договору № 20/04-19 про надання професійної правничої допомоги від 18.04.2019, копії договору № 4/06-19 про надання професійної правничої допомоги від 04.06.2019, оскільки зазначені докази подані з порушенням вимог Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач вважає, що акт приймання-передачі наданих послуг за договорами про надання професійної правничої допомоги № 4/06-19 від 04.06.2019 та №20/04-19 від 18.04.2019 від 15 січня 2020 року є неналежним та неприпустимим доказом, оскільки стосується надання послуг по двох договорах та суперечить вимогам Закону України від 16.07.99р. № 996-XIV "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні", крім того перелічені послуги надавалися в різні звітні періоди.

Також, представник відповідача звертає увагу суду, що предметом поданого позивачем договору №20/04-19 про надання професійної правничої допомоги від 18.04.2019 є надання професійної правничої допомоги, зокрема підготовка апеляційної скарги на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 17.01.2019, тобто зазначений доказ не стосується справи, яку передано на новий розгляд до Господарського суду Івано-Франківської області.

При цьому, представник відповідача наголошує, що при поданні позову та апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції від 17.01.2019 позивачем не заявлялися вимоги про відшкодування витрат на правничу допомогу та не надавалися докази таких витрат.

Підтримуючи подане клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, шляхом відмови у задоволенні заявлених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката Малетина А.Я., представник відповідача зазначає наступне:

- позивачем не надано належних та допустимих доказів понесених витрат під час нового розгляду справи;

- заявлений позивачем розмір витрат є завищений, необґрунтований та непропорційний предмету спору, оскільки спір виник саме через неправомірну поведінку позивача;

- відповідачем неодноразово пропонувалося відновити постачання електричної енергії, що ігнорувалося позивачем;

- затягування розгляду справи мало місце внаслідок поведінки представника позивача, зокрема подання необґрунтованих заяв та клопотань, свідоме затягування самих судових засідань;

- позивач свідомо ухилявся від досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи по суті.

Представник Приватного акціонерного товариства "Прикарпаттяобленерго" звертає увагу суду, що відповідачем не заявлялися до стягнення з позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу.

Представник позивача щодо клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката категорично заперечує, вважає його безпідставним, необгрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення; свої доводи виклав письмово у запереченні щодо клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Представник позивача зазначає наступне:

- з огляду на приписи ч. 9 ст. 80 ГПК України, всі документи долучені до заяви про винесення додаткового рішення у справі є належними та допустимими;

- договір №20/04-19 про надання професійної правничої допомоги від 18.04.2019 є належним доказом; крім того, у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у даній справі зазначено наступне: "За результатами нового розгляду має бути вирішено й питання щодо розподілу судових витрат у справі";

- при поданні позову та апеляційної скарги позивачем заявлялися вимоги про відшкодування витрат на правничу допомогу, шляхом відображення у прохальних частинах останніх;

- акт приймання-передачі наданих послуг за договорами про надання професійної правничої допомоги № 4/06-19 від 04.06.2019 та №20/04-19 від 18.04.2019 від 15 січня 2020 року є неналежним та допустимим доказом і не суперечить вимогам Закону України від 16.07.99р. № 996-XIV "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні" та ч.9 с. 80 ГПК України; у даті складання вищезазначеного акту позивачем допущено описку - замість "15.01.21" помилково зазначено "15.01.20";

- в клопотанні про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката Приватне акціонерне товариство "Прикарпаттяобленерго" просить суд: "Прийняти до розгляду дане клопотання Відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, заявлених на підставі заяви про винесення додаткового рішення від 18.01.2020. Зменшити розмір витрат Позивача на професійну правничу допомогу шляхом відмови у задоволенні заявлених Позивачем витрат на правничу допомогу адвоката Малетина А.Я. на підставі заяви про винесення додаткового рішення від 18.01.2020", натомість, 18.01.2020 жодної заяви позивачем не подавалося, що унеможливлює прийняття до розгляду клопотання відповідача.

Судом, в судовому засіданні, встановлено, що відповідачем допущено помилку в прохальній частині клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката - замість "18.01.2021" зазначено "18.01.2020".

Представник співвідповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Прикарпатенерготрейд" в судовому засіданні категорично заперечує стосовно покладення на ТОВ "Прикарпатенерготрейд" витрат на професійну правничу допомогу адвоката позивача, оскільки при новому розгляді справи судом прийнято рішення, яким відмовлено в задоволенні позовної вимоги до ТОВ "Прикарпатенерготрейд".

Представник співвідповідача, звертає увагу суду, що незважаючи на подання разом з відзивом попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які Товариство з обмеженою відповідальністю "Прикарпатенерготрейд" понесло у зв`язку із розглядом даної справи, понесені судові витрати не заявлялися до стягнення з позивача.

Разом з відзивом на позов співвідповідачем було подано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які Товариство з обмеженою відповідальністю "Прикарпатенерготрейд" понесло і очікує понести у зв`язку із розглядом даної справи. Згідно поданого розрахунку витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції становлять 15000,00 грн (а.с. 102, том 4).

Представник Приватного акціонерного товариства "Прикарпаттяобленерго" звертає увагу суду, що відповідачем не заявлялися до стягнення з позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу.

Норми права та мотиви, якими суд керувався суд при ухваленні додаткового рішення.

Відповідно до приписів статті 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; судом не вирішено питання про судові витрати.

Положеннями частини 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України).

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

При новому розгляді справи позивачем не подано суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

23.12.2020, представником позивача в судовому засіданні заявлено про намір подати докази щодо розміру судових витрат після ухвалення рішення у справі відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

19.01.2021 до відділу документального забезпечення, канцелярії суду через систему "Електронний суд" надійшла заява представника позивача - адвоката Малетина А. Я. про ухвалення додаткового рішення та відповідні докази на підтвердження витрат, які позивач сплатив та має сплатити у зв`язку з розглядом справи.

В заяві про ухвалення додаткового рішення позивач просить суд покласти на відповідачів витрати на професійну правничу допомогу адвоката, які ФОП Чміль М.Н. має понести у зв`язку з розглядом справи в розмірі 75700,00 грн, а також, сплачений позивачем судовий збір за розгляд справи в апеляційній інстанції в розмірі 5286,00 грн, судовий збір за видачу в електронному вигляді копій технічного запису засідання в розмірі 510,91 грн. та доплачений за ухвалою суду судовий збір в першій інстанції в розмірі 1762,00 грн.

Згідно з приписами частини 1 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

В рішенні Господарського суду Івано-Франківської області від 12.01.2021 судом вирішено питання про судові витрати в частині судового збору - стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Прикарпаттяобленерго" на користь Фізичної особи-підприємця Чміль Марії Несторівни судовий збір в сумі 1762,00 грн.

Дослідивши матеріали справи, подану представником позивача заяву в частині відшкодування судових зборів (судовий збір за розгляд справи в апеляційній інстанції в розмірі 5286,00 грн, судовий збір за видачу в електронному вигляді копій технічних записів засіданнь у судах всіх інстанцій в розмірі 510,91 грн. та доплачений за ухвалою суду судовий збір в першій інстанції в розмірі 1762,00 грн.), суд зазначає про недоведеність та помилковість доводів позивача, відсутність правових підстав для її задоволення, враховуючи наступне.

При поданні позову фізичною особою-підприємцем Чміль Марією Несторівною сплачено судовий збір в сумі 1762 грн (тобто тільки за одну немайнову вимогу), даний факт підтверджується платіжним документом № ПН 970643 від 20.04.2018 та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України.

Також позивачем сплачений судовий збір на загальну суму 163,49 грн (тип судового збору: видача в електронному вигляді копії технічного запису засідання): платіжний документ №0.0..1 від 28 серпня 2018 року на суму 53,00 грн, платіжний документ № 35664 від 18 грудня 2018 року на суму 52,86 грн, платіжний документ № 43753 від 21 січня 2019 року на суму 57,63 грн.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 17.01.2019 (з урахуванням ухвали суду від 06.02.2019 про виправлення описки) у задоволенні позову відмовлено.

При поданні апеляційної скарги позивачем сплачено судовий збір в сумі 5286,00 грн (платіжний документ № 0.0..1 від 18.04.2019). Також позивачем сплачений судовий збір в сумі 57,63 грн (тип судового збору: видача в електронному вигляді копії технічного запису засідання, платіжний документ №87900 від 06 червня 2019 року).

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 25.06.2019 рішення Господарського суд у Івано-Франківської області від 17.01.2019 скасовано, позов задоволено. Визнано незаконним припинення 04.04.2018 електропостачання нежитлового приміщення міні-маркету "Жан" на розі вулиць Тисменицькій-Дзівінського у м. Івано-Франківську, здійснене ПрАТ "Прикарпаттяобленерго". Зобов`язано ПрАТ "Прикарпаттяобленерго" відновити електропостачання до зазначеного нежитлового приміщення.

05.07.2019, Господарським судом Івано-Франківської області на виконання постанови Західного апеляційного господарського суду від 25.06.2019 по справі № 909/328/18 видано наказ про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Прикарпаттяобленерго" на користь фізичної особи-підприємця Чміль Марії Несторівни - 3524,00 грн за розгляд справи судом першої інстанції (фактично позивачем в суді першої інстанції понесено витрати тільки в сумі 1762 грн) та 5286,00 грн судового збору за перегляд рішення судом апеляційної інстанції (сплачені позивачем при поданні апеляційної скарги). Строк пред`явлення наказу до виконання з 26.06.2019 по 26.06.2022(а.с. 253, том 2).

Оригінал зазначеного вище наказу, 05.07.2019, відправлений на адресу стягувача, що підтверджується відміткою відділу документального забезпечення суду на зворотньому боці наказу, яка містить: вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправки та підпис працівника, яким вона здійснена.

На час ухвалення додаткового рішення 08.02.2021 позивачем не подано жодних доказів повернення оригіналу зазначеного наказу до господарського суду; визнання його таким, що не підлягає виконанню, тощо.

Постановою Верховного Суду від 11.09.2019 постанову Західного апеляційного господарського суду від 25.06.2019 та рішення Господарського суд у Івано-Франківської області від 17.01.2019 скасовано. Справу № 909/328/18 передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи, позивачем не здійснювалось жодних доплат судового збору за заявленими позовними вимогами, в тому числі при зміні предмету позову на підставі частини 4 ст.46 ГПК України.

Фактично при новому розгляді справи позивачем сплачено судовий збір за одержання копій документів на загальну суму 183,76 грн (тип судового збору: видача в електронному вигляді копії технічного запису засідання): платіжний документ № 112.143.1/35650143 від 16 грудня 2019 року на суму 57,60 грн, платіжний документ № 95.18942.1/203902819 від 04 березня 2020 року на суму 63,10 грн, платіжний документ № 84011 від 08 вересня 2020 року на суму 63,06 грн.

Склад та порядок розподілу судових витрат визначено Главою 8 Розділу I ГПК України.

Згідно приписів ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 та п. 2 ч. 4 ст.129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

З урахуваннням наведеного та враховуючи часткове задоволення позову, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, при ухваленні рішення суду судовий збір в сумі 1762,00 грн. вже був розподілений та покладений на відповідача - Приватне акціонерне товариство "Прикарпаттяобленерго". Інші витрати заявлені позивачем як компенсація сплаченого судового збору стягненню не підлягають, в зв`язку з відсутністю правових підстав та недоведеністю факту їх понесення.

Дослідивши матеріали справи, подану представником позивача заяву в частині відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд дійшов висновку про наявність підстав для її часткового задорволення, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що захист інтересів Фізичної особи-підприємця Чміль Марії Несторівни у цій справі здійснював адвокат Малетин Андрій Ярославович.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката надано: копію договору про надання професійної правничої допомоги від 18.04.2019 № 20/04-19, копію договору про надання професійної правничої допомоги від 04.06.2019 № 4/06-19, акт приймання-передачі наданих послуг за договорами про надання професійної правничої допомоги № 4/06-19 від 04.06.2019 та № 20/04-19 від 18.04.2019 та копії квитанцій до прибуткових касових ордерів від 25.06.2019, від 04.06.2019, від 18.04.2019, від 12.12.2019, від 14.11.2019, від 11.09.2019.

18 квітня 2019 року між адвокатом Малетином Андрієм Ярославовичем та Фізичною особою-підприємцем Чміль Марією Несторівною (клієнт) укладено договір № 20/04-19 про надання професійної правничої допомоги.

Згідно з розділом 1 договору, клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати професійну правничу допомогу, а саме підготувати апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 17.01.2019 року у справі № 909/328/18.

04 червня 2019 року між адвокатом Малетином Андрієм Ярославовичем та Фізичною особою-підприємцем Чміль Марією Несторівною (клієнт) укладено договір № 4/06-19 про надання професійної правничої допомоги.

У відповідності до розділу 1 договору, клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати професійну правничу допомогу, яка буде необхідна у справі № 909/328/18.

Згідно з розділом 2 договору, адвокат бере на себе зобов`язання: надавати професійну правничу допомогу клієнту у справі № 909/328/18, надавати консультації з правових питань, що виникають в процесі виконання даної угоди, збирати докази, проводити необхідну роботу для підготовки процесуальних документів, брати участь в судових засіданнях, а також вчиняти всі інші дії та формальності, пов`язані з цією угодою, відповідно до вимог Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Вартість та порядок оплати послуг визначені в розділі 4 Договору.

Пунктом 4.5 договору сторони погодили, що оплата послуг адвоката здійснюється шляхом авансування та/чи після фактичного надання адвокатом послуг клієнту, а в разі часткового або повного задоволення позовних вимог у справі - безпосередньо після повного завершення виконання рішення суду.

Згідно акту приймання-передачі наданих послуг за Договорами про надання професійної правничої допомоги № 4/06-19 від 04.06.2019 та № 20/04-19 від 18.04.2019 адвокат Малетин Андрій Ярославович надав клієнту (ФОП Чміль М.Н.) у справі № 909/328/18 наступну професійну правничу допомогу:

- ознайомлення з матеріалами справи в суді 11.03.2020, 28.07.2020, 02.09.2020; 5 годин; 200,00 грн. за годину; загальна сума - 1000,00 грн;

- збір інформації для підготовки та саме написання апеляційної скарги; 10 годин; 400,00 грн. за годину; загальна сума - 4000,00 грн;

- участь в судових засіданнях в апеляційній інстанції, в тому числі з урахуванням витрати часу на дорогу до Львова та назад (дві поїздки); 2 години/2засідання; 2500,00 грн. за одне судове засідання; загальна сума - 5000,00 грн;

- збір інформації для підготовки та саме написання відповіді на касаційну скаргу; 8 годин; 400,00 грн. за годину; загальна сума - 3200,00 грн;

- участь в судових засіданнях в касаційній інстанції, в тому числі з урахуванням витрати часу на дорогу до Києва та назад (дві поїздки); 1 година/1засідання; 4000,00 грн. за одне судове засідання; загальна сума - 4000,00 грн;

- участь в судових засіданнях в суді першої інстанції після повернення справи на новий розгляд; 25 годин/15засідань; 700,00 грн. за годину; загальна сума - 17500,00 грн;

- підготовка до участі в судових засіданнях, перед самим засіданням - в суді першої інстанції після повернення справи на новий розгляд; 15 годин/15засідань; 400,00 грн. за годину; загальна сума - 6000,00 грн;

- збір інформації для підготовки, вивчення та дослідження і саме написання та подання до суду - пояснення у справі щодо дослідження доказів наявні порушення при складанні та заповненні акту про недопуск від 07.03.18, від 23.09.2020; 13 годин; 400,00 грн. за годину; загальна сума - 5200,00 грн;

- збір інформації для підготовки, вивчення та дослідження і саме написання та подання до суду - пояснення у справі щодо дослідження доказів наявні порушення при складанні та заповненні акту технічної перевірки В-4 від 17.07.17, від 28.10.2020; 10 годин; 400,00 грн. за годину; загальна сума - 4000,00 грн;

- збір інформації для підготовки, вивчення та дослідження і саме написання та подання до суду - пояснення у справі щодо дослідження доказів від 01.12.2020; 6 годин; 400,00 грн. за годину; загальна сума - 2400,00 грн;

- збір інформації для підготовки, вивчення та дослідження і саме написання та подання до суду - пояснення у справі щодо дослідження доказів від 14.12.2020; 15 годин; 400,00 грн. за годину; загальна сума - 6000,00 грн;

- збір інформації для підготовки, вивчення та дослідження і саме написання та подання до суду - пояснення у справі щодо дослідження доказів від 22.12.2020; 7 годин; 400,00 грн. за годину; загальна сума - 2800,00 грн;

- збір інформації для підготовки, вивчення та дослідження і саме написання - письмовий виступ у дебатах від 12.01.2021; 1 година; 400,00 грн. за годину; загальна сума - 400,00 грн;

- збір інформації для підготовки, вивчення та дослідження і саме написання - клопотання про залучення третьої сторони на стороні позивача - ФОП Криницької О.В.; 2 години; 400,00 грн. за годину; загальна сума - 800,00 грн;

- збір інформації для підготовки, вивчення та дослідження і саме написання - клопотання про залучення як співвідповідача - ТОВ "Прикарпатенерготрейд"; 1 година 30 хв.; 400,00 грн. за годину; загальна сума - 600,00 грн;

- збір інформації для підготовки, вивчення та дослідження і саме написання - заяви про зміну предмету позову при новому розгляді справи; 3 години.; 400,00 грн. за годину; загальна сума - 1200,00 грн;

- ознайомлення та аналіз Постанови ВС у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у цій справі; 3 години; 400,00 грн. за годину; загальна сума - 1200,00 грн;

- ознайомлення та аналіз матеріалів справи у цій справі поза межами суду після повернення справи на новий розгляд; 4 години; 400,00 грн. за годину; загальна сума - 1600,00 грн;

- пошук, ознайомлення, вивчення та аналіз судової практики після повернення справи на новий розгляд; 9 годин; 400,00 грн. за годину; загальна сума - 3600,00 грн;

- інша професійна правнича допомога, пов`язана зі справою в тому числі підготовка та подання всіх інших заяв, клопотань, документів, в тому числі всі ті, які суд відхилив у цій справі після повернення справи на новий розгляд; 11 годин; 400,00 грн. за годину; загальна сума - 4400,00 грн;

- потрачений час на фізичне відправлення копій процесуальних документів сторонам, після повернення справи на новий розгляд; 8 годин; 100,00 грн. за годину; загальна сума - 800,00 грн.

Загальна сума гонорару, що підлягає сплаті складає 75700,00 грн.

Підписанням цього Акта клієнт підтверджує факт належного надання професійної правничої допомоги відповідно до положень договорів про надання професійної правничої допомоги № 4/06-19 від 04.06.2019 та № 20/04-19 від 18.04.2019, а також не має претензій до адвоката стосовно наданої професійної правничої допомоги, вказаної у цьому Акті.

При дослідженні зазначеного вище акта судом встановлено, що під час нового розгляду справи позивачем понесені та підлягають сплаті витрати на правову допомогу в сумі 58500,00 грн, інші зазначені витрати в сумі 17200,00 грн. - витрати ймовірно понесені в апеляційній та касаційній інстанціях при першому розгляді справи.

Положеннями статті 16 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація вказаного принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас, за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами частини 3 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Відповідно до частини 7 статті 129 Господарського процесуального кодексу України якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно нижчою від суми, заявленої в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми.

Тобто, застосування відповідних положень частини 7 статті 129 Господарського процесуального кодексу України належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин кожної справи.

Разом з тим, надані позивачем договори та акт приймання-передачі наданих послуг, не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному позивачем розмірі з іншої сторони, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Зазначена правова позиція також викладена у додатковій постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 910/2170/18.

Так, при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Таким чином, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Відповідно до положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Судом враховано, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю; суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень статті 126 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на адвоката. Такий висновок зробив Верховний Суд у постанові № 905/1795/18.

У постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду сформулювала наступні висновки щодо застосування норм права при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правову допомогу:

1) за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу);

2) зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи;

3) загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат;

4) під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Надалі об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду підтвердила цей висновок у постанові від 22.11.2019 у справі № 902/347/18 та у постанові від 22.11.2019 у справі № 910/906/18, зазначивши, що у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України). У постанові від 22.11.2019 у справі № 902/347/18 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зауважила, що викладена в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 правова позиція має враховуватись при вирішенні усіх наступних спорів у подібних правовідносинах.

Відповідно до статтей 282, 315 ГПК України у постановах суду касаційної інстанції повинен бути зазначений розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Дослідивши наданий позивачем акт приймання-передачі наданих послуг за Договорами про надання професійної правничої допомоги № 4/06-19 від 04.06.2019 та № 20/04-19 від 18.04.2019 в якому відображений детальний опис робіт (наданих послуг) у справі, виконаних адвокатом Малетином Андрієм Ярославовичем, судом встановлено, що в зазначеному вище документі відображено обсяг правничої допомоги наданої адвокатом у справі №909/328/18 як в апеляційній та касаційній інстанціях при першому розгляді справи, так і під час нового розгляду справи. При цьому, під час нового розгляду справи позивачем відображені понесені витрати на правову допомогу тільки в сумі 58500,00 грн. Різниця в сумі 17200,00 грн. - витрати понесені останнім в апеляційній та касаційній інстанціях при першому розгляді справи.

Натомість, в силу норм ст.ст. 282, 315 ГПК України, при новому розгляді справи суд першої інстанції не наділений повноваженнями здійснювати правову оцінку та розподіляти витрати на професійну правничу допомогу понесених у зв`язку з переглядом справи у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Крім того, матеріали справи не містять доказів, що при поданні позову та апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції від 17.01.2019 позивачем заявлялися вимоги про відшкодування витрат на правничу допомогу та надавалися докази таких витрат.

За наведених обставин, суд досліджує та оцінює обсяг послуг на професійну правничу допомогу надану позивачу адвокатом тільки під час нового розгляду справи в суді першої інстанції. Вартість цих послуг визначена адвокатом в розмірі 58500,00 грн.

При цьому, суд застосувавши критерії ч.4 ст. 126 та на підставі ч.5 ст 126 ГПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для їх зменшення.

Так при новому розгляді справи мало місце неодноразове відкладення судових засідань, як за клопотанням позивача так і його представника; тривалість та кількість судових засідань зумовлена не необхідністю, а тривалістю виступів, поведінкою представника, поданням значної кількості додаткових письмових пояснень.

Зокрема, нормами ГПК не передбачено обов`язкового подання таких документів, як пояснення у справі щодо дослідження доказів та письмового виступу у дебатах.

Також, позивачем зазначено серед наданої клієнту правничої допомоги: збір інформації для підготовки, вивчення і дослідження і саме написання та подання до суду таких документів; загальна вартість зазначених послуг становить 9600,00 грн, що фактично свідчить про штучне збільшення обсягу робіт адвоката за рахунок подачі таких документів. Також, суд критично оцінює обсяг та співмірність розміру судових витрат, пов`язаних із наданням адвокатом послуг щодо: підготовки до участі в судових засіданнях, перед самим засіданням - в суді першої інстанції після повернення справи на новий розгляд. Представником не визначено конкретний вид вищевказаних послуг, оскільки є незрозумілим в чому така підготовка "перед самим засіданням" полягала; ознайомлення та аналіз матеріалів справи у цій справі поза межами суду після повернення справи на новий розгляд; пошук, ознайомлення, вивчення та аналіз судової практики після повернення справи на новий розгляд, оскільки доводи й позиція сторін під час нового розгляду справи суттєво не змінювалися, нові докази не подавались. Враховуючи наведене, об`єктивна необхідність для професійного досвідченого адвоката, який надавав правову допомогу позивачу в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, утретє вивчати додаткові джерела права та судову практику зі спірних питань та готуватися протягом години перед судовим засіданням була відсутня, оскільки такий представник не міг не бути обізнаним із позицією відповідача, законодавством, яким регулюється спір у справі, документами й доводами, якими відповідач обґрунтовував свої заперечення й інші обставини, тобто, підготовка цієї справи в суді під час нового розгляду справи не вимагала великого обсягу юридичної і технічної роботи, отже зазначені вище послуги фактично є дублюванням одна одної.

Крім того, в описі наданих послуг адвокатом зазначено - "інша професійна правнича допомога, пов`язана зі справою в тому числі підготовка та подання всіх інших заяв, клопотань, документів, в тому числі всі ті, які суд відхилив у цій справі після повернення справи на новий розгляд; - 11 годин; 400,00 грн. за годину; загальна сума - 4400,00 грн.", тобто не визначено, які саме заяви.

З огляду на вищевикладене та враховуючи клопотання та доводи відповідачів щодо зеобхідності їх зменшення, суд вважає, що заявлений позивачем до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 58500,00 грн. (під час нового розгляду справи) не є співмірним із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг під час нового розгляду справи, затраченим ним часом на надання таких послуг, стягнення адвокатських витрат у зазначеній позивачем сумі не відповідає критеріям розумності, необхідності, співрозмірності, справедливості і становить надмірний тягар для відповідачів. У зв`язку з цим, суд дійшов висновку, що виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, враховуючи всі аспекти та складність справи, розмір витрат на професійну правничу допомогу, який відповідає вищевказаним критеріям саме у даній справі за представництво інтересів позивача складає 30000,00 грн.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а за результатами вирішення даної справи судом задоволено тільки одну позовну вимогу позивача з трьох заявлених немайнових вимог. Судом відмовлено в задоволенні позовної вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Прикарпатенерготрейд", витрати позивача на професійну правничу допомогу покладаються на Приватне акціонерне товариство "Прикарпаттяобленерго" пропорційно задоволених позовних вимог - в розмірі 10000,00 грн.

Підстави для застосування ч.9 ст. 129 ГПК України у суду відсутні, враховуючи мотиви часткового задоволення позову, викладені у рішенні Господарського суду Івано-Франківської області від 12.01.2021.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Також в даній справі суд враховує, що у справі "Серявін та інші проти України", Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 233, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

заяву від 18.01.2021 (вх. № 1027/21 від 19.01.2021) про ухвалення додаткового рішення у справі задоволити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Прикарпаттяобленерго", вул. Індустріальна, буд. 34, м. Івано-Франківськ,76014 (ідентифікаційний код 00131564) на користь Фізичної особи-підприємця Чміль Марії Несторівни, АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) - витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 (десять тисяч гривень).

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

В іншій частині заяви відмовити.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне додаткове рішення складено 22.02.2021.

Суддя Л.М. Неверовська