УХВАЛА

10 лютого 2021 року

м. Київ

Справа № 910/8/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Мачульського Г.М. - головуючого, Краснова Є.В., Уркевича В.Ю.,

секретар судового засідання Лихошерст І.Ю.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Міністерства оборони України

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.10.2020 та рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2020

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Темп-3000"

до Міністерства оборони України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Акціонерне товариство "Айбокс банк"

про внесення змін до договору

за участю: позивача: Галя Є.С. (адвокат),

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст і підстави позовних вимог

1.1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Темп-3000" (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до Міністерства оборони України (далі - відповідач), в якому просило внести зміни до договору про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) від 04.03.2019 № 286/3/19/58, який укладений між позивачем та відповідачем, шляхом викладення його у редакції зазначеній у позові.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що істотно змінилися обставини, які не залежали від волі позивача, у зв`язку з чим наявні підстави для внесення змін до договору в судовому порядку.

2. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

2.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.07.2020, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.10.2020, позов задоволено повністю.

2.2. Судові рішення мотивовані тим, що позивач довів наявність істотної зміни обставин, які впливають на умови договору, суттєво їх змінюють, передбачаючи продовження строку постачання товару, та такі зміни не призведуть до збільшення суми, яка визначена договором, що не суперечить вимогам законодавства.

3. Короткий зміст касаційної скарги та позиція інших учасників справи

3.1. У касаційній скарзі відповідач просить скасувати вище вказані судові рішення і прийняти нове, яким в позові відмовити повністю.

3.2. На обґрунтування касаційної скарги скаржник, з урахуванням її уточнення, посилався на те, що оскаржувані судові рішення прийнятті з порушенням норм матеріального права. Заявник касаційної скарги вказує, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові застосував норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 05.09.2019 у справі № 910/1338/19, від 10.09.2020 у справі № 910/13459/19, від 08.12.2020 у справі № 910/11888/19.

4. Мотивувальна частина

4.1. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України (далі - ГПК України) підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

4.2. Велика Палата Верховного Суду у постановах від 27.03.2018 у справі №910/17999/16, від 25.04.2018 у справі № 925/3/17 та у справі № 910/24257/16 зазначила, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). При цьому, зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи. Такі ж висновки були викладені і в постановах Верховного Суду України від 21.12.2016 у справі № 910/8956/15 та від 13.09.2017 у справі № 923/682/16.

4.3. Суди встановили, що 04.03.2019 між відповідачем (замовник) та позивачем (постачальник) укладений договір № 286/3/19/58 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) (далі - договір), на умовах якого постачальник зобов`язався у 2019 році поставити замовнику індивідуальне обмундирування (товар), а замовник забезпечити приймання та оплату товару в асортименті, кількості, у строки (терміни), вказані у цьому договорі.

Пунктом 2.6 договору визначено, що під час приймального контролю товару за якістю представник замовника перевіряє пакування, маркування та лінійні виміри товару згідно з нормативною або технічною документацією, а також відповідність товару контрольному зразку. Види контролю та обсяг вибірки товару для перевірки визначаються нормативною документацією. Під час приймального контролю товару представник замовника за участю представника постачальника здійснює відбір зразків товару із партії товару для перевірки відповідності вимогам нормативної або технічної документації у випробувальній лабораторії. Кількість відібраних зразків товару, необхідних для перевірки випробувальними лабораторіями визначається нормативною документацією. Постачальник проводить перевірку відібраних зразків товару у випробувальній лабораторії за власний рахунок.

4.4. Також встановлено, що на виконання умов договору, позивач поставив, а відповідач прийняв товар, що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними, до 01.07.2019 (включно) - 3 200 шт. товару, до 31.10.2019 (включно) - 9 000 шт. товару.

На виконання вищевказаних умов договору, визначених у п.2.6, з метою проведення випробувань товару 20.03.2019 між позивачем та Національним університетом оборони України імені Івана Черняховського укладено договір про надання платних послуг з технічних випробувань та досліджень - балістичних випробувань № 42/3/19.

30.09.2019 офіцером територіального центру контролю якості речового майна Центрального регіону здійснено відбір зразків товару у позивача у присутності уповноваженого представника постачальника з метою направлення до випробувальної лабораторії, акредитованої Національним агентством з акредитації України на технічну компетентність та незалежність для перевірки на відповідність вимогам нормативної або технічної документації, про що складено акт відбору зразків готових виробів № 32/265/58.

Протокол випробувань № 94/2019 затверджено 04.10.2019 начальником науково-випробувального відділу Національного університету оборони України імені Івана Черняховського.

Згідно з актом приймального контролю товару за якістю від 08.10.2019 № 15, партію товару не прийнято у зв`язку із відсутністю акредитації Національного агентства з акредитації України у Науково-випробувального відділу Національного університету оборони України імені Івана Черняховського.

Листом від 16.10.2019 № 182/4391 Національний університет оборони України імені Івана Черняховського, у відповідь на лист позивача від 09.10.2019 № 730, повідомив, що у зв`язку з переформуванням науково-випробувальної лабораторії зброї та спеціальних захисних матеріалів науково-інноваційного відділу науково-методичного центру організації наукової та науково-технічної діяльності, у Науково-випробувальному відділі Національного університету оборони України імені Івана Черняховського з 01.10.2019 розпочато процедуру зміни назви органу оцінки відповідності у Національному агентстві України з акредитації, яка орієнтовно завершиться до 25.10.2019.

За таких обставин, позивач зазначав, що у зв`язку із відсутністю акредитації органу оцінки, він був позбавлений можливості поставити замовнику товар в строк, встановлений договором.

4.5. Посилання скаржника як на підставу для такого оскарження на постанови Верховного Суду від 05.09.2019 у справі № 910/1338/19, від 10.09.2020 у справі № 910/13459/19, від 08.12.2020 у справі № 910/11888/19 не можуть бути виключною правовою підставою касаційного оскарження судових рішень, з огляду на таке.

У справі № 910/1338/19 Верховний Суд погодився з висновками судів про відмову в позові про внесення змін до договору щодо продовження строків поставки, з тих підстав, що позивач звернувся до Торгово-промислової палати України із запитом 17.01.2019 та отримав висновок 18.01.2019, тобто після спливу строку поставки товару за договором (у первісній редакції) та після отримання від банку повідомлення № 74 від 17.01.2019 про отримання вимоги АТ "Український будівельно-інвестиційний банк" про сплату 93 540,00 у зв`язку з настанням гарантійного випадку згідно з умовами гарантії. При цьому, зауважень, письмових пропозицій, щодо кінцевої дати поставки товару матеріали справи не містять. Будь-які докази звернення позивача з листами/повідомленнями до відповідача про необхідність продовження строків поставки, неможливість виконання взятих на себе зобов`язань за Договором, зокрема з 04.06.2018 та до моменту поставки, відсутні.

Тобто з вимогами для продовження строку (терміну) виконання зобов`язань (постачання товару), позивач звернувся з порушенням порядку, встановленого ч.4 статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі".

У справі № 910/13459/19 Верховний Суд залишив без змін постанову апеляційного господарського суду, згідно з якою рішення місцевого господарського суду скасовано та в позові відмовлено, з тих підстав, що зазначені у висновку Торгово-промислової палати України в обґрунтування суттєвого ускладнення виконання позивачем своїх зобов`язань за державним контрактом обставини стосуються безпосередньо правовідносин позивача з його контрагентами за укладеними з ними правочинами. При цьому Верховний Суд зазначив, що прострочення контрагентами позивача виконання своїх зобов`язань перед позивачем за такими правочинами є підставою для покладення на них відповідальності за неналежне виконання зобов`язань та стягнення збитків, понесених позивачем внаслідок такого неналежного виконання зобов`язань та не стосується правовідносин, що виникли між позивачем та відповідачем за державним контрактом. Встановлені у висновку Торгово-промислової палати України обставини не мають безумовний характер невідворотних та у даному випадку не є підставою для внесення змін до державного контракту на поставку оборонної продукції.

В той час, як у справі, що переглядається, суди встановили, що строк поставки останньої партії товару визначений сторонами у договорі, з урахуванням відповідного рішення суду, яке набрало законної сили, до 31.10.2019. Проте неможливість виконати позивачем умови договору щодо поставки товару у строк було зумовлено розпочатою процедурою зміни назви органу оцінки відповідності у Національному агентстві з акредитації України, яка орієнтовно мала завершитись до 25.10.2019. При цьому до Торгово-промислової палати України за висновком, позивач звернувся до спливу строку, який визначений договором та який був складений 29.10.2019.

У постанові від 08.12.2020 зі справи № 910/11888/19, на яку скаржник посилається як на виключну підставу касаційного оскарження, Верховний Суд приймаючи судове рішення вказав, що про настання обставин, які унеможливлювали виконання позивачем умов договору в частині своєчасного постачання товару, і які він вважав обставинами непереборної сили, позивачу стало відомо 18.05.2019 з листа Компанія "Tessitura Molteni Palmira S.R.I.", проте, матеріали справи не містять жодних доказів вчинення ним дій, передбачених п. 8.2. та п. 8.3. договору та в строки, визначені п. 8.2. договору. При цьому звернення позивача до Київської торгово-промислової палати про засвідчення обставин непереборної сили листом від 15.07.2019, висновок ТПП від 24.07.2019, та саме звернення позивача до відповідача листом від 29.07.2019 №236 мали місце (датовані) як після строків, визначених у п. 8.2. договору, так і після прострочення виконання позивачем своїх зобов`язань з поставки першої та другої партії товару, які мали б відбутися 02.05.2019 та 01.07.2019 відповідно.

Таким чином постанови Верховного Суду у справах № 910/1338/19, № 910/13459/19, 910/11888/19 ухвалені хоча й за правового регулювання спірних правовідносин схожого з тими, що має місце в цій справі, але за іншої фактично-доказової бази (обставин справи та зібраних у них доказів), ніж у справі, що розглядається, тобто справи №910/1338/19, № 910/13459/19, 910/11888/19 і ця справа є відмінними за істотними правовими ознаками, що свідчить про неподібність правовідносин у них.

4.6. Відповідно до п.5 ч.1 статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

За вказаних обставин, згідно з пунктом 5 частини першої статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції дійшов висновку про необхідність закриття касаційного провадження, відкритого за касаційною скаргою Міністерства оборони України.

4.7. У зв`язку з тим, що Верховний Суд дійшов висновку про закриття касаційного провадження відповідно до приписів статті 296 ГПК України, судові витрати за розгляд касаційної скарги покладаються на скаржника та поверненню, відповідно до пункту 5 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір", не підлягають.

Керуючись статтями 234, 235, 296 ГПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою Міністерства оборони України на постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.10.2020 у справі Господарського суду міста Києва № 910/8/20 закрити.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.М. Мачульський

Судді Є.В. Краснов

В.Ю. Уркевич