РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.02.2021Справа № 910/15958/20
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ветфактор ЛТД»

до Товариства з обмеженою відповідальністю « Комплекс Агромарс»

про стягнення 395195, 20 грн

Суддя Усатенко І.В.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ветфактор ЛТД» звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» про стягнення 395195, 20 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором № 446/2018/КАМ/О від 10.05.2018.

Ухвалою суду від 26.11.2020 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

01.12.2020 від позивача через канцелярію суду надійшов супровідний лист на виконання ухвали від 26.11.2020.

Ухвалою суду від 07.12.2020 відкрито провадження у справі № 910/15958/20, ухвалено, розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи, надано відповідачу строк у 15 днів з дати отримання ухвали на подання відзиву.

Відповідач, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 01 8 отримав 14.12.2020 ухвалу суду від 07.12.2020 про відкриття провадження у справі № 910/15958/20, проте, не скористався своїм правом, забезпеченим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, відзив у встановлений строк суду не надав. Про наслідки не подання відзиву відповідач був повідомлений ухвалою суду від 07.12.2020 про відкриття провадження у справі № 910/15958/20.

Відповідно до ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» не скористалось наданими процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до положень ст. 165 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

10.05.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ветфактор ЛТД» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» (покупець) було укладено договір поставки ветеринарних препаратів № 446/2018/КАМ/О.

Відповідно до п. 3.1. - 3.2. договору, в порядку та на умовах, визначених даним договором, постачальник бере на себе зобов`язання здійснити поставку товару, який не обтяжений правами третіх осіб та передати його у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити поставлений постачальником товар належної якості та в обумовлені сторонами строки. Предметом даного договору є поставка ветеринарних препаратів. Перелік і найменування товару зазначається у специфікаціях до даного договору, накладних документах на кожну окрему партію товару.

Відповідно до п. 3.4. договору, партією товару вважається його кількість, вказано у товарно - транспортній накладній.

Відповідно до п. 4.2. - 4.3. договору, поставка товару по даному договору відбувається на підставі письмового замовлення покупця та/або засобами електронного зв`язку. Постачальник зобов`язаний надати відповідь стосовно наявності товару в термін не пізніше 1 робочого дня з моменту його отримання та погодити умови замовлення щодо строків поставки. Строк поставки товару складає 2 робочі дні з моменту підтвердження замовлення постачальником, якщо інший строк поставки товару не визначений у рахунку - фактурі. В разі погодження покупцем кількості та строку поставки товару визначеному у рахунку - фактурі, останній здійснює оплату відповідного рахунку рахунку - фактури.

Відповідно до п. 4.14 - 4.15 договору, право власності на товар, що поставляється, переходить від постачальника до покупця в момент передачі товару та підписання уповноваженою особою покупця товарно - транспортної накладної. У випадку розбіжностей між датою вказаною у товарно - транспортній накладній наданій постачальником і датою фактичної поставки товару, датою поставки вважається дата зазначена покупцем у в товарно - транспортній накладній.

Відповідно до п. 6.1. договору, вартість товару визначається у специфікаціях, які є невід`ємними частинами даного договору.

Відповідно до п. 6.3. - 6.4. договору, розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються покупцем у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальник, згідно умов зазначених у п. 6.5. договору. Вважається, що покупець виконав свої зобов`язання, коли грошові кошти були перераховані за реквізитами «постачальника», вказаними у даному договору.

Відповідно до п. 6.5. договору, для отримання оплати є необхідність виконання наступних умов: постачальник передає покупцю всю кількість товару згідно рахунку - фактури; сторони підписують належним чином оформлену видаткову накладну; постачальник передає покупцю повний пакет оригіналів документів зазначених в п. 4.5. даного договору.

Відповідно до п. 6.6. - 6.7. договору, після виконання останньої з умов, зазначених у п. 6.5: покупець сплачує 80% оплати вартості поставленого товару на розрахунковий рахунок постачальник протягом 30 робочих днів. Остаточний розрахунок в розмірі 20% оплати вартості поставленого товару здійснюється протягом 3 робочих днів після того як постачальником в строки передбачені чинним законодавством засобами електронного зв`язку надіслав покупцю податкову накладну, зареєстровану у Єдиному реєстрі податкових накладних, але в будь - якому разі не раніше строку, вказаного в пункті 6.6.1. даного договору.

Відповідно до п. 7.1. договору, у випадку порушення зобов`язання, що виникає з даного договору, винна сторона несе відповідальність, визначену даним договором та чинним законодавством України.

Відповідно до п. 7.7. - 7.9. договору, покупець за несвоєчасну оплату товару сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, за кожен день прострочення, але не більше 5% від загальної вартості неоплаченого товару. У випадку прострочення виконання обов`язку покупця щодо оплати товару, постачальник має право вимагати від покупця сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, при цьому розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійсненний, помноженої на індекс інфляції, визначений названою державною службою, за період прострочення починаючи з місяця наступного за місяцем у якому мав бути здійснений платіж і за будь - який повний календарний місяць у якому мало місце прострочення оплати. В розрахунок мають включатися й періоди часу в які індекс інфляції становив менше одиниці. Виплата штрафних санкцій здійснюється винною стороною протягом 5 робочих днів з дати отримання письмової вимоги іншої сторони.

Відповідно до п. 10.1. договору, договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2022.

До матеріалів справи додано додаток № 1 «Зразки відтиску факсиміле» до договору 446/2018/КАМО/О від 10.05.2018.

До матеріалів справи додано протокол узгодження розбіжностей до договору № 446/2018/КАМ/О від 10.05.2018.

До матеріалів справи додано специфікацію № 1 від 16.10.2019 до договору поставки ветеринарних препаратів № 446/2018/КАМ/О від 10.05.2018, в якій визначено найменування та вартість товару.

До матеріалів справи додано акт звірки взаєморозрахунків за період з 10.05.2018 по 13.10.2020, відповідно до якого заборгованість ТОВ «Комплекс Агромарс» перед ТОВ «Ветфактор ЛТД» складає 370334,22 грн. Акт містить підпис позивача, підпис відповідача відсутній.

Позивачем до матеріалів справи додано видаткові накладні: № 684 від 14.02.2020, відповідно до якої позивач поставив, а відповідач прийняв товар вартістю 14704,36 грн, за довіреністю № БР-11 від 06.02.2020; № 786 від 26.02.2020, відповідно до якої позивач поставив, а відповідач прийняв товар вартістю 203463,02 грн за довіреністю № БР-11 від 06.02.2020; № 1080 від 06.03.2020, відповідно до якої позивач поставив, а відповідач прийняв товар вартістю 152166,84 грн, за довіреністю № БР-22 від 05.03.2020; № 5444 від 18.10.2020, відповідно до якої позивач поставив, а відповідач прийняв товар вартістю 278371,46 грн, за довіреністю № БР-110 від 18.10.2020; № 5911 від 12.11.2019, відповідно до якої позивач поставив, а відповідач прийняв товар вартістю 38274,36 грн, за довіреністю № БР-113 від 11.11.2020; № 6334 від 09.12.2020, відповідно до якої позивач поставив, а відповідач прийняв товар вартістю 365898,12 грн. Видаткові накладні містять підписи обох контрагентів. Згідно долучених видаткових накладних позивачем було поставлено товар на суму 1052878,16 грн.

До матеріалів справи додано податкові накладні: № 24 від 14.02.2020 на суму 14704,36 грн.; № 296 від 26.02.2020 на суму 203463,02 грн.; № 30 від 06.03.2020 на суму 152166,84 грн.

До матеріалів справи додано квитанції про реєстрацію податкових накладних № 30, 24, 296: від 30.03.2020 на суму 152166,84 грн.; від 28.02.2020 на суму 14704,36 грн.; від 13.03.2020 на суму 203463,02 грн.

Позивачем долучено до матеріалів справи банківські виписки на підтвердження обставин щодо часткового погашення заборгованості з боку відповідача.

Доказів надсилання позивачем відповідачу податкових накладних та квитанцій про реєстрацію податкових накладних до матеріалів справи не додано.

Відповідно до виписки по рахунку ТОВ «Ветфактор ЛТД», виданої АТ «Кредобанк» на дату 20.03.2020, ТОВ «Комплекс Агромарс» 20.03.2020 перерахувало на рахунок ТОВ «Ветфактор ЛТД» грошові кошти у розмірі 38274,36 грн., 73179,63 грн., 278371,46 грн. та 292718,49 грн.

Доказів які б підтверджували факт інших надходжень грошових коштів від відповідача на користь позивача до матеріалів справи не додано.

До матеріалів справи додано додаткову угоду № 3 від 15.07.2020 до договору поставки ветеринарних препаратів № 446/2018/КАМ/О від 10.05.2018. Відповідно до п.1 додаткової угоди, сторони дійшли згоди що заборгованість відповідача перед позивачем складає 370334,23 грн. У п. 2 додаткової угоди, сторони дійшли згоди, що відповідач сплатить заборгованість у повному обсязі до 15.09.2020, у наступному порядку: 200000,00 грн. до 30.08.2020 та 170334,23 грн. до 15.09.2020. Угода підписана обома контрагентами.

16.09.2020 позивач звернувся до відповідача з листом - вимогою про сплату заборгованості № 81. В даному листі позивач повідомив відповідачу про наявну в нього заборгованість з оплати поставленого товару за видатковими накладним № 684 від 14.02.2020, № 786 від 26.02.2020, № 1080 від 06.03.2020. Загальний розмір заборгованості визначено у сумі 370334,23 грн. Дану заборгованість позивач просив відповідача оплатити у 2 - денний строк. Докази надсилання даного листа містяться в матеріалах справи ( опис вкладення у цінний лист та накладна № 241).

Відповідач відповіді на лист не надав, суму заборгованості не сплатив.

Відповідач не скористався своїм правом забезпеченим ст. 165 ГПК України, відзив на позовну заяву не надав, жодних доказів в спростування наведених позивачем обставин до матеріалів справи додано не було.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Приписами ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 691 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу..

Відповідно до ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України унормовано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 6.6. - 6.7. договору, після виконання останньої з умов, зазначених у п. 6.5: покупець сплачує 80% оплати вартості поставленого товару на розрахунковий рахунок постачальник протягом 30 робочих днів. Остаточний розрахунок в розмірі 20% оплати вартості поставленого товару здійснюється протягом 3 робочих днів після того як постачальником в строки передбачені чинним законодавством засобами електронного зв`язку надіслав покупцю податкову накладну, зареєстровану у Єдиному реєстрі податкових накладних, але в будь - якому разі не раніше строку, вказаного в пункті 6.6.1. даного договору.

Згідно додаткової угоду № 3 від 15.07.2020 до договору поставки ветеринарних препаратів № 446/2018/КАМ/О від 10.05.2018 сторони обумовили, що товар на загальну суму 370334,23 грн мав бути оплачений у повному обсязі до 15.09.2020.

Відповідач не виконав свій обов`язок щодо оплати товару у визначені сторонами строки, в зв`язку з чим вимога позивача про стягнення суми боргу у розмірі 370334,23 грн визнається судом обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 5499,47 грн. - 3% річних, 844,80 грн. - інфляційних втрат та пеню у розмірі 18516,70 грн.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України унормовано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписом частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п. 3, 5 додаткової угоди № 3 від 15.07.2020 сторони погодились, що застосування одна до одної штрафних санкцій, передбачених договором та/або чинним законодавством України, у тому числі пені, 3%, інфляційних витрат, штрафів, неустойки, пені, судових витрат, витрат на професійну правничу допомогу та інших можливих нарахувань, не буде застосовуватись до покупця, у випадку повного погашення заборгованості покупцем у строк до 15.09.2020 включно. Сторони домовились, що у разі порушення строків оплати, зазначених у п. 2 додаткової угоди до догвоору, умови щодо незастосування штрафних санкцій за договором (п. 3 додаткової угоди до договору) втрачають свою юридичну силу та посатчальник має право нарахувати всі штрафні санкції за договором та законодавством України до простроченої оплати поставленого товару згідно умов до договору поставки ветеринарних препаратів № 446/2018/КАМ/О від 10.05.2018.

Оскільки, відповідачем не було оплачено заборгованість у визначі в додатковій угоді № 3 строки, то нарахування 3% річних та втрат від інфляції здійснюється згідно чинного законодавства України та умов договору.

Позивач розрахував суму 3% річних та втрат від інфляції за період з 31.03.2020-15.10.2020 з урахуванням відстрочення платежу на 30 днів, передбаченого умовами договору. Згідно перерахунку суду сума є більшою ніж та, що визначена позивачем до стягнення.

Відповідно до ч. 2, ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Враховуючи наведене, Суд задовольняє позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат у розмірі визначеному позивачем до стягнення, а саме, 844,80 грн. - інфляційних втрат та 5499,47 грн. - 3% річних.

Відповідно до ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 1 ЗУ Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Позивачем, при розрахуванні пені на заборгованість за видатковою накладною № 684 від 14.02.2020 та № 786 від 26.02.2020, не було враховано приписів ст. 232 ГК України та визначено період заборгованості з 31.03.2020 по 15.10.2020 та з 14.04.2020 по 15.10.2020 відповідно. Зважаючи на припис ст. 232 ГК України, пеня мала бути розрахована за період з 31.03.2020 по 30.09.2020 за видатковою накладною № 684 від 14.02.2020 та з 14.04.2020 по 14.10.2020 за видатковою накладною № 786 від 26.02.2020.

Відповідно до п. 7.7. - 7.9. договору, покупець за несвоєчасну оплату товару сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, за кожен день прострочення, але не більше 5% від загальної вартості неоплаченого товару.

Проте, така неточність в періодах розрахунку не вплинула на розмір пені, оскільки, позивачем застосовано договірне обмеження у розмірі 5% від вартості неоплаченого товару, в зв`язку з чим пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за вірні періоди є більшою ніж та, що визначена позивачем.

За таких умов, з відповідача підлягає стягненню пеня у розмірі визначеному позивачем - 18516,70 грн.

Відповідно до ст. 74, 75 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідач не скористався своїм правом передбаченим ст. 165 ГПК України, жодних доказів, які б спростовували наведені позивачем обставини, відповідачем до матеріалів справи додано не було.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України. Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судом встановлено, що станом на момент ухвалення судом рішення у даній справі права позивача порушені, а строк оплати поставленого товару є таким, що настав.

Таким чином, позовні вимоги позивача визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Витрати позивача по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, ст.ст. 74, 76, 77, 123, 129, 237, 238, 239, 240, 241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» (02094, м. Київ, вул. Пожарського, будинок 3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ветфактор ЛТД» (08600, Київська область, м. Васильків, вул. Володимирська , будинок 57 А, ) заборгованість з оплати поставленого товару в розмірі 370334 ( триста сімдесят тисяч триста тридцять чотири) грн. 23 коп., 3% річних у розмірі 5499 ( п`ять тисяч чотириста дев`яносто дев`ять) грн. 47 коп., втрат від інфляції у розмірі 844 ( вісімсот сорок чотири) грн. 80 коп., пеню у розмірі 18516 ( вісімнадцять тисяч п`ятсот шістнадцять) грн. 70 коп. та 5927 (п`ять тисяч дев`ятсот двадцять сім) грн. 93 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя І.В.Усатенко