РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.02.2021Справа № 910/18275/20
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕМІМАКС"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Аванта"

про стягнення 110 946,99 грн.

суддя Мельник В.І.

за участю секретаря судового засідання Федорової О.В.

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕМІМАКС" подало на розгляд Господарського суду міста Києва позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "АВАНТА" про стягнення 110946,99 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором №133-17А від 10.02.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.11.2020 відкрито провадження у справі № 910/18275/20 та призначено підготовче засідання на 18.12.2020.

16.12.2020 відділом діловодства суду від відповідача отримано відзив на позовну заяву.

18.12.2020 відділом діловодства суду від позивача отримано клопотання про розгляд справи без участі позивача.

В судове засіданні 18.12.2020 представник позивача не з?явився.

В судове засіданні 18.12.2020 представник відповідача з?явився, надав свої усні пояснення по суті позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.12.2020 відкладено розгляд справи на 12.02.2021.

05.01.2021 відділом діловодства суду від представника відповідача отримано заяву про відкладення розгляду справи.

12.02.2021 відділом діловодства суду від представника позивача отримано клопотання про розгляд справи без участі представника.

В судове засідання 12.02.2021 представники сторін не з`явилися.

Судом відхилено клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні 12.02.2021 винесено рішення.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом з`ясовано наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕМІМАКС», як постачальником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «АВАНТА», як покупцем був укладений Договір поставки № 133-17А_від ю лютого 2017 року (надалі «Договір»), згідно умов якого Постачальник зобов`язався постачати та передавати у власність Покупцю товар відповідно до замовлень останнього, а Покупець зобов`язався прийняти цей товар та своєчасно здійснити оплату.

Позивач зазначив, що виконав взяті на себе зобов`язання за Договором та здійснив поставку товару Покупцю на суму 154 341,24 грн., що підтверджується видатковими накладними підписаними представниками сторін: №ЕМ-0005866 від 27.04.2020 на суму 60388,80 грн., №ЕМ-0006182 від 04.05.2020 на суму 71222,40 грн., №ЕМ-0006949 від 18.05.2020 на суму 4206,00 грн., №ЕМ -0007476 від 25.05.2020 на суму 1554,00 грн., №ЕМ-0007936 від 01.06.2020 на суму 7258,32 грн., №ЕМ-0008424 від 09.06.2020 на суму 9711,72 грн.

Відповідно до п. 5.1. Протоколу розбіжностей, що є невід`ємною частиною Договору поставки № 133-17А від 10 лютого 2017 року, оплата за поставлений товар здійснюється Покупцем протягом 35-ти днів з дати поставки товару.

Позивач зазначає, що відповідно до умов Договору відповідач мав сплатити вартість товару до 14.07.2020.

Як вбачається із матеріалів справи позивачем на адресу відповідача надіслано претензію, відповідно до якої позивач просив сплатити грошові кошти в розмірі 109848,50 грн.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що в зв`язку із порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань в останнього утворилась заборгованість в розмірі 109848,50 грн.

Відповідач надав суду відзив в якому зазначив, що не визнає заявлені позивачем вимоги в розмірі 44930,63 грн. із суми Договору, а саме 154341,24 грн., оскільки останні є погашеними. Як доказ відсутності заборгованості в розмірі 44930,63 грн. Відповідач надав суду платіжні доручення : №3150 від 29.04.2020 на суму 2800 грн., № 10336 від 23.06.2020 на суму 2400,00 грн., № 3547 від 22.07.2020 на суму 4000 грн., № 12547 від 28.07.2020 на суму 6000 грн., №13005 від 04.08.2020 на суму 9000 грн., №13640 від 11.08.2020 на суму 4000 грн., №14239 від 18.08.2020 на суму 3000 грн., № 14491 від 20.09.2020 на суму 1000 грн., № 14805 від 25.08.2020 на суму 4000 грн., № 15069 від 27.08.2020 на суму 2000 грн. Крім того відповідачем надано угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог: від 30.04.2020 про зарахування 2669,13 грн.,від 31.05.2020 про зарахування 2389,54 грн., від 30.06.2020 про зарахування 652,79 грн., від 31.07.2020 про зарахування 319,58 грн., від 31.08.2020 про зарахування 699,59 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню , враховуючи наступне.

Як визначено частинами 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. 2 статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні -покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Частиною 2 ст. 712 ЦК України також передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (526 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання, в силу ст. 525 ЦК України, не допускається.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, господарський суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково в розмірі 109410,61 грн.

Крім суми основної заборгованості позивач просить стягнути із відповідача в зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань пеню в розмірі 1098,49 грн.

Відповідно до п. 6.2. Протоколу розбіжностей, що є невід`ємною частиною Договору поставки № 133-17А від 10 лютого 2017 року, « У випадку прострочення оплати за отриманий товар більш як на десять календарних днів від терміну, вказаного у п. 5.1 Даного договору Покупець сплачує пеню у розмірі 1 % (одного відсотку) від несвоєчасно оплаченої суми».

Приписами ст. 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з частинами 1, 3 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно розрахунку позивача сума пені складає 1098,49. Судом здійснено перевірку розрахунку пені відповідно до матеріалів справи, в зв`язку із чим задоволенню підлягає сума в розмірі 1094,11 грн.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 126, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити позовні вимоги частково.

2. Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «АВАНТА» (04112, м. Київ, вул. Олени Теліги, будинок 15, ідентифікаційний код 35495114) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕМІМАКС» (46010, м. Тернопіль, вул. Збаразька, 16, ідентифікаційний код 40965892) основну заборгованість в розмірі 109410 (сто дев`ять тисяч чотириста десять) грн. 61 коп., пеню в розмірі 1094 (одна тисяча дев`яносто чотири) грн. 11 коп., судовий збір в розмірі 2081 (дві тисячі вісімдесят одну) грн.

3. В іншій частині відмовити.

4. Видати наказ.

Це рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 18.02.2021.

Суддя В.І. Мельник