ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 року м. ОдесаСправа № 916/192/20
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Діброви Г.І.

суддів: Принцевської Н.М., Ярош А.І.

секретар судового засідання: Молодов В.С.

за участю представників учасників справи:

від Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро - директор Андрюхов С.Г. за паспортом серія АВ835933 від 11.09.1997 року;

від Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса - Калітенко С.А. на підставі ордеру серія ОД № 486146 від 16.10.2020 року.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро

на рішення Господарського суду Одеської області від 08.10.2020 року, м. Одеса, суддя Д`яченко Т.Г., повний текст рішення складено та підписано 19.10.2020 року

у справі № 916/192/20

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса

про стягнення 2 360 000 грн.

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро

про стягнення 138 799 грн. 82 коп.,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.

У січні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса, в якій просило суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро суму матеріальних збитків за договором транспортного експедирування № 02/25-02 від 25.02.2019 року у розмірі 2 360 000,00 грн., до якої входять: 1 349 134,40 грн. - вартість товару, 940 562,07 грн. - сума упущеної вигоди, 70 306,53 грн. - сума вимушених витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в порушення умов укладеного між сторонами договору транспортного експедирування № 02/25-02 від 25.02.2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса, як експедитор, проявило халатність, приймаючи вантаж, в зв`язку з чим не було виявлено, що вантаж у прийнятому контейнері не відповідає вантажу, вказаному в товаротранспортних документах, з огляду на що позивач поніс незаплановані витрати, пов`язані з поверненням вантажу продавцю під митним контролем.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.02.2020 року за вказаною позовною заявою відкрито провадження у справі № 916/192/20.

27.02.2020 року до Господарського суду Одеської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса надійшла зустрічна позовна заява до Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро, в якій позивач за зустрічним позовом просив суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м.Дніпро на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м.Одеса заборгованість в сумі 138 799,82 грн., а також судові витрати в сумі 24 332,00 грн., з яких 2 102,00 грн. судового збору та 22 230,00 грн. витрат на професійну правову допомогу.

Зустрічні позовні вимоги мотивовані тим, що на виконання укладеного між сторонами договору транспортного експедирування № 02/25-02 від 25.02.2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса, як експедитор, здійснило отримання, експедирування та перевезення контейнера з вантажем, який прибув до Одеського морського порту, проте після доставки вантажу до місця розвантаження було виявлено невідповідність вантажу у контейнері - вантажу, вказаному в товаротранспортних документах, з огляду на що Товариство з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро прийняло рішення про повернення вантажу продавцю (реекспорт), при цьому, компанія відправник не надала підтвердження на отримання невідповідного товару, лінійний агент-компанія також відмовилась приймати контейнер до перевезення, з огляду на що позивач за зустрічним позовом поніс додаткові витрати, пов`язані із зберіганням вантажу, поверненням його до Одеського морського порту, понаднормовим використанням автотранспорту та морського контейнеру, які на його думку мають бути оплачені клієнтом.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.03.2020 року зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса прийнято для спільного розгляду з первісним позовом.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 08.10.2020 року у справі №916/192/20 (суддя Д`яченко Т.Г.) у задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю „НАФТОВА КОМПАНІЯ „НАФТОТРАНС" відмовлено в повному обсязі; витрати по сплаті судового збору у розмірі 35 400,00 грн. покладено на Товариство з обмеженою відповідальністю „НАФТОВА КОМПАНІЯ „НАФТОТРАНС"; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю „НАФТОВА КОМПАНІЯ „НАФТОТРАНС" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „МІТРІДАТ ОДЕСА" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 72 391,25 грн.; зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю „МІТРІДАТ ОДЕСА" задоволено повністю; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю „НАФТОВА КОМПАНІЯ „НАФТОТРАНС" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „МІТРІДАТ ОДЕСА" заборгованість у розмірі 138 799, 82 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102,00 грн.; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю „НАФТОВА КОМПАНІЯ „НАФТОТРАНС" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „МІТРІДАТ ОДЕСА" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 34 381,25 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що експедитором належно виконувались покладені на нього обов`язки відповідно до договору транспортного експедирування від 25.02.2019 року № 02/25-02, позивачем за первісним позовом не доведено складу збитків, які він просить стягнути, з огляду на що суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні первісних позовних вимог. При цьому, задовольняючи зустрічний позов, суд дійшов висновку, що Товариством з обмеженою відповідальністю „НАФТОВА КОМПАНІЯ „НАФТОТРАНС" було неналежно виконано умови договору транспортного експедирування № 02/25-02 від 25.02.2019 року в частині оплати вартості додатково наданих послуг, які були пов`язані із реекспортом вантажу, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро з рішенням суду першої інстанції не погодилось, тому звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просило суд рішення Господарського суду Одеської області від 08.10.2020 року у справі № 916/192/20 скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро до Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса та відмовити у задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса до Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м.Дніпро 2 360 000,00 грн. матеріальних збитків за договором транспортного експедирування № 02/25-02 від 25.02.2019 року, а також відшкодувати скаржнику за рахунок відповідача судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 88 500,00 грн. та послуг на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права та неповним з`ясуванням всіх обставин справи. Зокрема, скаржник зазначає, що усі служби митниці, служба порту, морський перевізник в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «КОСКО ШИППІНГ ЛАЙНЗ КО., ЛДТ» здійснили видачу вантажу без зауважень, а експедитор без зауважень прийняв до перевезення вантаж, запис щодо зауважень до вантажу до CMR не здійснював. Крім того, експедитор не записав до CMR номера пломби згідно коносаменту. У цьому випадку експедитор прийняв на себе усі ризики перед клієнтом. Також водій порушив маршрут транспортування та поїхав на транспортну автобазу м. Одеса, пояснюючи це тим, що він відвозив невстановлені документи за власним бажанням. Заїзд на автобазу не входив в план та маршрут перевезення вантажу клієнта. Тим більше водія з вантажем не було 4 години, зміна маршруту не була погоджена з клієнтом, водій самовільно здійснив відхилення від маршруту та на довгий час, а тому клієнт допускає, що на автобазі з пломбою могли зробити підміну, враховуючи дії водія на митниці по самовільному зняттю пломби.

Контейнер був з опломбуванням, але про це не свідчать дані накладної CMR, також до CMR не занесено жодних зауважень та застережень стосовно вантажу, а це свідчить, що відповідність вантажу підтверджена печаткою перевізника та підписом водія, якщо у CMR вказано більше ніж одне місце у контейнері, то таке транспортування визначається вмістом у контейнері, а не тільки оболонкою контейнера. Отже, водієм також було прийнято до перевезення вантаж у кількості, визначеній товарно-транспортними документами, оскільки у накладних ним не зазначені будь-які застереження щодо невідповідності таких відомостей фактичним даним, пояснення водія щодо того, що він не був присутній при завантажені автомобіля та не був обізнаний про товар та кількість такого, який прийняв до перевезення, не підтверджені доказами.

Як зазначає скаржник, відповідно до витратного ордеру № 0427984 від 04.03.2019 року контейнер № CSLU2202446 був опломбований пломбою № J863252, з вантажем - лом (брухт) мідного дроту з рафінованої міді без сплавів, чистий від ізоляції та інших покриттів і сміття у кількості 20 шт., кількість вантажних місць 20, вага брутто 22370, вага нетто 20120 і саме такий вантаж було отримано водієм. Перед оглядом пломби контейнера інспектором митниці, водієм ОСОБА_1 самовільно було розбито пломби вщент на контейнері № CSLU2202446, що унеможливило в подальшому інспектору митниці ідентифікувати оригінальність та цілісність цієї пломби. Таким чином, дані дії водія дають можливість зробити висновки, що цілісність пломби була порушена водієм навмисно, можливо з метою щось приховати та підтверджує відповідальність експедитора відповідно до умов договору.

Також скаржник зазначив, що лист від 11.03.2019 року, яким вантажовідправник вантажу компанія Нebеi Duofeng and Export Trade Со., LTD, Китай повідомила Товариство з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро, що помилково поставила на адресу Товариству з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" інший вантаж, а саме, вогнетривкий пісок, що був призначений для отримувача в Іспанії, замість вантажу, вказаного в товаросупровідних документах вантажу в контейнері № CSLU2202446 по коносаменту № COSU, скаржник зазначив, що суд помилково взяв до уваги даний доказ, оскільки даний лист не містить всіх необхідних реквізитів, таких як вихідний номер, дата, інформація про підписанта та його повноваження. Також не було отримано даний лист поштою в оригіналі з Китаю, також переклад даного листа, який було подано відповідачем не засвідчено нотаріально у Китаї та на нотаріальному бланку КНР з урахуванням перевірки існування цього листа та повноважень для його написання згідно законодавства Китайської Народної Республіки, та не надано інформації про особу, яка здійснила даний переклад та наявність у такої особи спеціальних знань (диплом перекладача і т.і.). Тому позивач також не міг представити до суду не підтверджений та не завірений нотаріально з перекладом китайською стороною лист від 11.03.2019 року. На цей час ні одна зацікавлена особа не отримала підтвердження цього листа, тому він не мав бути основним доказом у суді за своєю нікчемністю.

Щодо зустрічного позову, скаржник зазначив, що вантаж, який зазначений у CMR та коносаменті, інвойсі не доставлено до пункту огляду у м. Маріуполь та до пункту розвантаження у м. Дружківка Донецької області. Автотранспорт експедитора прибув до пункту огляду у м. Маріуполь без товару, який зазначено у CMR від 05.03.2019 року. Таким чином, обов`язки експедитора за договором не виконані. При цьому, клієнт (скаржник) не несе відповідальності за відношення експедитора з третіми особами, які здійснені без замовлення клієнта та не на його користь. Нічого не заважало здійснити перевезення вантажу експедитором з митної зони Маріуполя до митної зони Одеси, при тому що клієнт гарантував здійснити доплату за своєчасне перевезення.

Щодо витрат на правову допомогу, скаржник стверджує, що Товариство з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса надало до суду заяву разом з описом робіт, рахунками на оплату, актами наданих послуг та платіжними дорученнями на загальну суму 106 772,50 грн. Відповідно до наданих документів, а саме, детального опису робіт (наданих послуг) по справі № 916/192/20 від 04.08.2020 року зазначена дата надання послуги, її вартість, витрачений час та всього вартість послуги. Разом з тим, відповідно до даного переліку по п. 1 та Б. вартість витрат, дата, витрачений час, вартість послуги за годину та вартість послуги всього повторюється, але плюсується, тобто послуга надається один раз, а вартість даної послуги рахується двічі. Також Товариство з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса не надало до суду договір про надання правової допомоги, в якому б було зазначено про вартість години роботи, яка б підтверджувала вартість послуги за годину, як і не надало докази того, що саме стільки часу пішло на ту або іншу послугу.

На думку скаржника, суд не звернув увагу на те, що відповідно до переліку, вартість однієї й той самої послуги за годину різні, а сама по собі вартість послуги за годину є завищеною,, не обґрунтованою та неспірозмірною.

Разом з апеляційною скаргою скаржником було подано суду нотаріально засвідчену заяву свідка, проте будь-якого клопотання про її залучення до матеріалів справи, як і доказів неможливості її надання суду першої інстанції, подано не було.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.12.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро на рішення Господарського суду Одеської області від 08.10.2020 року у справі № 916/192/20, справу призначено до судового розгляду.

28.12.2020 року через канцелярію до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м.Одеса надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач за первісним позовом просив суд апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро на рішення Господарського суду Одеської області від 08.10.2020 року у справі № 916/192/20 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Судовою колегією відзив було долучено до матеріалів справи.

У відзиві відповідач за первісним позовом зазначає, що зміст апеляційної скарги фактично повторює зміст позовної заяви, в якій скаржник знову викладає обставини справи та в ній взагалі не міститься будь-яких посилань, доводів скаржника на порушення господарським судом вимог процесуального або матеріального права, або інших порушень, які б призвели до неправильного вирішення справи.

Щодо твердження скаржника про лист компанії Нebеi Duofeng and Export Trade Со., LTD, (Китай) від 11.03.2019 року, відповідач за первісним позовом зауважує, що по-перше, жодною нормою закону України не передбачено, що переклад будь-якого документа, здійснений перекладачем на території України, повинен окремо засвідчуватися нотаріусом у країні походження такого документу; по-друге, порядок засвідчення вірності перекладу документа нотаріусом врегульовано ст. 9 Закону України «Про нотаріат» та главою 8 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, згідно якого при засвідченні вірності перекладу та справжності підпису перекладача, нотаріус встановлює особу перекладача, а також його кваліфікацію.

Так, наданий відповідачем до господарського суду нотаріально засвідчений переклад листа компанії Нebеi Duofeng and Export Trade Со., LTD, (Китай) від 11.03.2019 року містить інформацію як про особу, яка здійснила переклад, так і про підтвердження перевірки нотаріусом кваліфікації перекладача, а тому твердження апелянта в частині ненадання інформації про особу, яка здійснила переклад, є безпідставними.

Крім того, виходячи зі змісту апеляційної скарги, апелянт піддає сумнівам справжність існування листа компанії Нebеi Duofeng and Export Trade Со., LTD, (Китай) від 11.03.2019 року як документа взагалі, тоді як сам апелянт (що встановлено судом першої інстанції і не заперечувалося позивачем за первісним позовом) використав даний лист, адресований саме Товариству з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро, для формування та подачі пакету документів до державного органу для цілей митного контролю та митного оформлення вантажу.

Більш того, як вказує відповідач за первісним позовом, засвідчуючи достовірність та справжність вказаного листа під час подачі документів до митних органів, через свого митного брокера - ТОВ «Брокерське Агентство «КАЯНІС», апелянт, в особі генерального директора Андрюхова С.Г., власноручно засвідчив його своїм підписом та печаткою підприємства.

Доказом вищевказаного, як зазначає Товариство з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса, зокрема, є також лист ТОВ «Брокерське Агентство «КАЯНІС» № 14 від 26.03.2020 року, наданий у відповідь на адвокатський запит представника Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса, згідно якого Товариство з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро, з метою оформлення реекспорту вантажу в контейнері №CSLU2202446 по коносаменту № COSU, надіслало ТОВ «Брокерське Агентство «КАЯНІС» у тому числі копію листа компанії Нebеi Duofeng and Export Trade Со., LTD, (Китай) від 11.03.2019 року.

Таким чином, на думку Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса, всі твердження апелянта стосовно листа компанії Нebеi Duofeng and Export Trade Со., LTD, (Китай) від 11.03.2019 року є безпідставними, такими що не відповідають матеріалам справи, не підтверджені будь-якими належними доказами, та сприймаються як такі, що мають намір ввести апеляційний суд в оману.

Стосовно заперечень апелянта проти зустрічного позову, Товариство з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса у відзиві зазначило, що апелянтом в апеляційній скарзі також не зазначено з даного приводу будь-яких порушень вимог процесуального або матеріального права, які б призвели до неправильного вирішення господарським судом справи в частині зустрічних вимог.

Щодо позиції апелянта стосовно заперечень проти прийнятого судом першої інстанції рішення в частині стягнення з нього судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу у загальній сумі 106 772,50 грн., відповідач за первісним позовом зазначив, що скаржник не надав суду першої інстанції будь-яких доказів не співмірності витрат на правничу допомогу та, більш того, не заявляло про будь-яку незгоду щодо розміру витрат на правничу допомогу, понесених за зустрічним позовом, тобто з такими витратами апелянт погодився у суді першої інстанції.

04.01.2021 року поштою до Південно-західного апеляційного господарського суду від скаржника надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, яке мотивовано запровадженням на території України з 08.01.2021 року по 24.01.2021 року «локдауну» в межах встановленого відповідно до постанови Кабінету Міністрів України карантину.

14.01.2021 року та 15.01.2021 року електронною поштою до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро надійшли дві заяви, в яких скаржник просив виправити описки, допущені ним за текстом його апеляційної скарги, не змінюючи при цьому її змісту.

18.01.2021 року електронною поштою до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро надійшло клопотання про долучення доказів (вх. № 3770/20/Д10), в якому скаржник просив приєднати до матеріалів справи в якості доказів адвокатський запит від 06.11.2020 року та відповідь з додатками від 18.11.2020 року № 7.1-08-4/7.1-20-01/8.19/5467. Клопотання мотивовано тим, що вказані докази скаржником були отримані вже після прийняття оскаржуваного рішення.

Також 18.01.2021 року, вже під час судового засідання, Товариством з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро було подано до суду клопотання про долучення до апеляційної скарги доказів, доповнення, інформації та пояснень (вх. № 3770/20/Д9), в якому скаржник повторно виклав своє бачення обставин справи, повторив доводи та вимоги своєї апеляційної скарги та всіх раніше поданих суду першої інстанції та суду апеляційної інстанції клопотань, пояснень, заяв, просив суд врахувати його заяви про виправлення описок в апеляційній скарзі. Також до вказаного клопотання скаржником було надано суду апеляційної інстанції докази, які вже є в матеріалах справи та додаткові докази, неможливість подання яких в суд першої інстанції обґрунтовано скаржником тим, що вказані докази з`явились після розгляду справи в суді першої інстанції.

В той де день, 18.01.2021 року електронною поштою до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса надійшли заперечення проти клопотань Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро про долучення доказів та про долучення до апеляційної скарги доказів, доповнення, інформації та пояснень, в яких відповідач просив суд залишити без розгляду вищезазначені клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м.Дніпро, оскільки вони подані до суду апеляційної інстанції з порушенням ст. 80, 118, 161, 169-170, п. 3 ч. 1 ст. 177, ст. 266, ч. 3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України.

Також у запереченнях відповідач вказав, що навіть якщо припустити, що за своїм змістом подані скаржником в особі директора Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро ОСОБА_2 вищезазначені клопотання є фактично доповненнями до апеляційної скарги у вигляді письмових пояснень, та подані вони апелянтом з пропуском встановленого процесуальним законом строку та без клопотання про його поновлення або продовження, а також за відсутності належних і допустимих доказів надіслання копій відповідних пояснень (доповнень) до апеляційної скарги відповідачу, а тому підлягають залишенню апеляційною інстанцією без розгляду, оскільки скаржник подав їх поза межами строку на апеляційне оскарження, що є порушенням вимог ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України.

Більш того, відповідач зауважив, що згідно п. 3 резолютивної частини ухвали Південно-західного апеляційний господарського суду від 01.12.2020 року учасникам справи було роз`яснено про їх право протягом не пізніше 5-ти днів з дня вручення ухвали подати до суду заяви чи клопотання щодо процесуальних питань. Проте, з клопотанням та заявою апелянт та його представник/адвокат, виходячи з їх вихідних дат, звернулись тільки 10.01.2021 року та 14.01.2021 року відповідно. З огляду на викладене, Товариством з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро пропущено процесуальні строки на звернення з заявами та клопотаннями з процесуальних питань, які були встановлені апеляційною інстанцією в ухвалі про відкриття апеляційного провадження від 01.12.2020 року.

Отже, на думку відповідача, з огляду на приписи ст. 118, 266 Господарського процесуального кодексу України та ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.12.2020 року, скористатись правом на подачу доповнень до апеляційної скарги та заяв/клопотань з процесуальних питань щодо надання або витребування доказів апелянт може лише протягом вказаного строку, водночас, суд апеляційної інстанції не уповноважений під час розгляду апеляційної скарги змінювати такий строк.

Щодо клопотання скаржника та його представника стосовно долучення доказів відповідач зазначив, що воно також не підлягає задоволенню, оскільки апелянтом порушені вимоги ст. 80, п. 3 ч. 1 ст. 177, ч. 3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України.

25.01.2021 року електронною поштою до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро надійшла відповідь на заперечення Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса проти клопотань Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро про долучення доказів та про долучення до апеляційної скарги доказів, доповнення, інформації та пояснень (вх. № 3770/20/Д11), в яких скаржник просив суд залишити без розгляду вищевказані заперечення відповідача. Також у вказаних запереченнях скаржник зробив уточнення тексту своєї апеляційної скарги.

27.01.2021 року електронною поштою до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро надійшла заява, в якій скаржник, окрім того що було викладено в інших його заявах та клопотаннях, просив суд зменшити розмір витрат відповідача на професійну правничу допомогу по справі № 916/192/20, а також стягнути з відповідача на користь скаржника судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 91 563 грн. та витрат на професійну правничу допомогу.

29.01.2021 року та 16.02.2021 року (дублікат) електронною поштою до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро надійшло клопотання (вх. №3770/20Д13), в якому скаржник просив суд винести ухвалу, якою зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса надати суду лист компанії Hebei Duofeng and Export Trade Co., LTD, Китай від 11.03.2019 року або його завірену копію нотаріусом у Китаї згідно законів Китаю; у разі ненадання відповідачем листа компанії Hebei Duofeng and Export Trade Co., LTD, Китай від 11.03.2019 року або його завіреної копії нотаріусом у Китаї згідно законів КНР, винести ухвалу про недопустимість вказаного доказу.

16.02.2021 року електронною поштою до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро надійшло клопотання про долучення до апеляційної скарги (вх. № 3770/20Д14), в якому скаржником окрім раніше викладених обставин та доводів його апеляційної скарги було викладено нові обставини та надано до нього нові докази на їх підтвердження.

Також 16.02.2021 року електронною поштою до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро надійшли нові доповнення до апеляційної скарги (вх. № 3770/20Д15).

17.02.2021 року електронною поштою до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро надійшла заява (вх. № 3770/20/Д16), в якій скаржник просив суд стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса на його користь правничу допомогу у розмірі 46 300 грн.

19.02.2021 року електронною поштою до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м.Одеса надійшли письмові пояснення, в яких позивач за зустрічним позовом просив суд залишити без розгляду клопотання та заяви скаржника про долучення доказів, оскільки такі заяви подані із порушенням процесуальних норм Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні, в якому оголошувалась перерва, представники сторін підтримали свої доводи та заперечення щодо апеляційної скарги з мотивів, що викладені письмово.

Судовою колегією було розглянуті клопотання та заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро від 18.01.2021 року за № 3770/20/Д9 та вх. № 3770/20/Д10, від 16.02.2021 року вх. № 3770/20Д14 та вх. №3770/20Д15, за результатами чого судова колегія зазначає таке.

Дослідивши зміст вищезазначених клопотань та заяв, незважаючи на їх назви, судова колегія зазначає, що у вказаних заявах скаржник повторно неодноразово викладав своє бачення обставин справи, робив доповнення та уточнення своєї апеляційної скарги та просив суд долучити до матеріалів справи нові докази.

Щодо доповнень та уточнень до апеляційної скарги колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 266 Господарського процесуального кодексу України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження. У разі доповнення чи зміни апеляційної скарги особа, яка подала апеляційну скаргу, повинна подати докази надіслання копій відповідних доповнень чи змін до апеляційної скарги іншим учасникам справи; в іншому випадку суд не враховує такі доповнення чи зміни.

Право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ст. 118 Господарського процесуального кодексу України).

Так, в даному випадку повний текст рішення суду першої інстанції, що оскаржується, датований 19.10.2020 року, тому останнім днем його апеляційного оскарження, відповідно до ч. 2 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України було 09.11.2020 року. При цьому, апеляційну скаргу скаржником було направлено до Господарського суду Одеської області поштою 06.11.2020 року, що підтверджується поштовим конвертом, в якому остання надійшла на адресу суду.

Тобто, з огляду на приписи ч. 1 ст. 266 та ч. 2 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та враховуючи момент звернення із відповідною апеляційною скаргою у скаржника була наявна можливість доповнити або уточнити її зміст лише протягом трьох днів, а саме: з 06.11.2020 року по 09.11.2020 року, та відповідно направити такі уточнення чи доповнення до суду апеляційної інстанції, чого скаржником зроблено не було. Всі уточнення та доповнення до апеляційної скарги були отримані судом апеляційної інстанції вже у січні-лютому 2021 року, з очевидним пропуском передбаченого чинним процесуальним законодавством строку на вчинення таких процесуальних дій.

З огляду на викладене, всі доповнення та уточнення до апеляційної скарги, викладені в клопотаннях та заявах скаржника від 18.01.2021 року за вх. № 3770/20/Д9, від 16.02.2021 року вх. № 3770/20Д14 та вх. № 3770/20Д15 судова колегія не враховує.

Що стосується клопотань скаржника про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, викладених у його заявах від 18.01.2021 року за № 3770/20/Д9 та вх. №3770/20/Д10, від 16.02.2021 року вх. № 3770/20Д14, неможливість подання яких скаржник обґрунтовує тим, що вказані докази з`явились вже після вирішення справи судом першої інстанції, судова колегія зазначає таке.

У ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Тобто тягар доказування (onus probandi) лежить на сторонах.

Згідно з ч. 2 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу; у випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів (ч. 4, 5 вказаної статті).

Отже, за змістом вказаних норм всі докази, які підтверджують заявлені вимоги, мають бути подані позивачем одночасно з позовною заявою, а неможливість подання доказів у цей строк повинна бути письмово доведена позивачем до суду та належним чином обґрунтована.

Відповідно до ч. 3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Системний аналіз ст. 80, 269 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, повинні існувати на момент звернення до суду з відповідним позовом, і саме на позивача покладено обов`язок подання таких доказів одночасно з позовною заявою. Єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого строку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії (наприклад, якщо стороні не було відомо про існування доказів), тягар доведення яких також покладений на учасника справи.

Проте, як зазначає сам скаржник у своїх клопотаннях, докази, які він просить долучити, виникли вже після ухвалення рішення місцевим судом, тобто докази, яких взагалі не існувало на момент розгляду спору по суті судом першої інстанції.

Така обставина (відсутність доказів як таких на момент розгляду спору судом першої інстанції) взагалі виключає можливість прийняття апеляційної господарським судом додаткових доказів у порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України незалежно від причин їх неподання. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 21.01.2021 року у справі № 908/3359/19.

Крім того, судова колегія зауважує, що скаржник також просить долучити деякі докази, за змістом яких вони, хоч і існували на момент звернення до суду та розгляду справи в суді першої інстанції, проте з невідомих колегії суддів Південно-західного апеляційного господарського суду причин не були подані скаржником разом із позовом. Так, наприклад до клопотання від 16.02.2021 року вх. № 3770/20Д14 скаржником було долучено примірник додаткової угоди № 1 до укладеного у справі договору, який датовано 25.02.2019 року та підписано тільки зі сторони Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро. Тобто вказаний «доказ» відповідно до його змісту виник в один день із договором, правовідносини за яким є предметом розгляду вказаної справи, проте скаржник, звертаючись із позовом до суду ані за текстом своєї позовної заяви, ані в додатках до позову про таку додаткову угоду не згадував, під час розгляду справи в суді першої інстанції суду в якості доказу не надавав, хоча, як «сторона» вказаної додаткової угоди, мав всі можливості це зробити.

Судова колегія зауважує, що такий приклад є непоодиноким, оскільки скаржником до клопотань було додано безліч аналогічних «доказів», належне обґрунтування неможливості подання яких до суду першої інстанції відсутнє.

З огляду на викладене, колегією суддів клопотання скаржника про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, викладені в його заявах від 18.01.2021 року за №3770/20/Д9 та вх. № 3770/20/Д10, від 16.02.2021 року вх. № 3770/20Д14 відхиляються як необґрунтовані, а додані до таких заяв документи не приймаються в якості доказів по справі.

Що стосується відповіді скаржника на заперечення Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса проти клопотань Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро про долучення доказів та про долучення до апеляційної скарги доказів, доповнення, інформації та пояснень від 25.01.2021 року за вх. № 3770/20/Д11, судова колегія зазначає, що вказані заперечення відхиляються судом апеляційної інстанції як необґрунтовані з мотивів, що викладені вище.

Крім того, у вказаній відповіді, окрім самих заперечень, скаржником також було зроблено уточнення тексту своєї апеляційної скарги, яке також судовою колегією не враховане з мотивів, що викладені вище за текстом.

Також судовою колегією було розглянуто та відхилено клопотання скаржника від 29.01.2021 року вх. № 3770/20Д13 з проханням до суду винести ухвалу, якою зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса надати суду лист компанії Hebei Duofeng and Export Trade Co., LTD, Китай від 11.03.2019 року або його завірену копію нотаріусом у Китаї згідно законів Китаю; у разі ненадання відповідачем листа компанії Hebei Duofeng and Export Trade Co., LTD, Китай від 11.03.2019 року або його завірену копію нотаріусом у Китаї згідно законів Китаю, винести ухвалу про недопустимість вказаного доказу, з огляду на таке.

За загальними правилами судового процесу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 1 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Слід зазначити, що доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості.

Обов`язок доказування визначається предметом спору. За загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в ч. 2 та 3 ст. 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Так, відповідно до ч. 2, 3 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Тобто, відповідне клопотання повинно було подано скаржником ще під час розгляду справи в суді першої інстанції, чого останнім зроблено не було.

Оскільки наразі справа переглядаться судом апеляційної інстанції, то судова колегія зазначає, що відповідне клопотання за аналогією ст. 80 Господарського процесуального кодексу України мало бути подано разом з апеляційною скаргою, чого скаржником також зроблено не було, з огляду на що відповідне клопотання відхиляється.

До того ж, з матеріалів справи вбачається, що вказаний лист було подано первісним позивачем для формування та подачі пакету документів до державного органу для цілей митного контролю та митного оформлення вантажу, при цьому, вказаний лист засвідчено підписом генерального директора первісного позивача - Андрюхова С.Г., та печаткою підприємства, також посилання на вказаний лист є у листі самого позивача на адресу компанії Hebei Duofeng and Export Trade Co., LTD, Китай від 19.03.2019 року № 03, який надано суду в якості в якості доказу самим Товариством з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро, з огляду на що мотиви, викладені у вищезазначеному клопотанні скаржника, визнаються судовою колегією необґрунтованими.

Крім того, згідно з п. 3 резолютивної частини ухвали Південно-західного апеляційний господарського суду від 01.12.2020 року учасникам справи було роз`яснено про їх право протягом не пізніше 5-ти днів з дня вручення ухвали подати до суду заяви чи клопотання щодо процесуальних питань, зокрема, відводів складу суду тощо.

С матеріалів справи вбачається, що адвокат скаржника вказану ухвалу отримав 29.12.2020 року, тобто останнім днем для подання відповідних заяв чи клопотань було 04.01.2021 року, тоді як всі вищезазначені клопотання та заяви були подані скаржником із пропуском встановленого судом строку, тому підстав для їх врахування в частині уточнень, доповнень до апеляційної скарги немає і вони розглядаються судом тільки в частині письмових пояснень та заперечень на них щодо наявних вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів апеляційної скарги, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі перегляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню та матеріалів справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро потребує часткового задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 08.10.2020 року у справі № 916/192/20 потребує часткового скасування з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні первісного та зустрічного позовів в повному обсязі, виходячи з наступного.

Господарським судом Одеської області та Південно-західним апеляційним господарським судом було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини.

29.10.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро (покупець) та компанією Hebei Duofeng and Export Trade Co., LTD, Китай (продавець) було укладено контракт № 20181112, відповідно до якого покупець та продавець погодились укласти угоду по відношенню товарів у відповідності з міжнародними правилами перевезення та оформлення вантажів при торгівельних операціях INCOTERMS 2010 режим поставки CIF. Вказаним договором сторони узгодили поставку лому міді у кількості 20 т.

Також сторонами було укладено додаток № 1 до контракту (специфікація), відповідно до якого предмет договору - лом мідної проволоки у кількості 20 т.

Відповідно до наявного у матеріалах справи комерційного інвойсу, 08.01.2019 року компанія Hebei Duofeng and Export Trade Co., LTD, Китай з порту Тяньцзінь направило до Одеського морського порту обумовлений контрактом вантаж.

25.02.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса (експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро (клієнт) було укладено договір транспортного експедирування № 02/25-02, за умовами п. 1.2. якого клієнт доручає експедитору, а експедитор в інтересах клієнта забезпечує надання послуг з транспортно-експедиторського обслуговування вантажів, які перевозяться залежно від конкретного комбінованого транспортного ланцюга, який розробляється для перевезення кожної партії вантажу, морським (у тому числи контейнера), залізничним та автомобільним транспортом по території України, стан СНД та других держав. При цьому, на кожне перевезення вантажу, шляхом підписання додаткової угоди до договору відповідно до відповідної заявки клієнта, фіксуються умови перевезення, вид та найменування вантажу, вид транспорту, вартість послуг експедитора, пункти призначення та відвантаження вантажу, порядок узгодження змін маршруту, виду транспорту, вказівок клієнта, строки доставки вантажу, а також інші умови, які пов`язані з виконанням даного договору, угоджені між сторонами.

Пунктом 2.1. договору сторони погодили обов`язки експедитора, зокрема:

- відповідно з даним договором експедитор зобов`язується за рахунок і плату клієнта забезпечувати ТЕО, а також організацію перевезення вантажів клієнта різними видами транспорту по території України та за її межами, а також надавати інші послуги клієнту по узгодженню сторін (п. 2.1.1.);

- експедитор сплачує перевезення та інші послуги третіх осіб самостійно з подальшим відшкодуванням понесених витрат за рахунок клієнта тільки після попереднього узгодження з клієнтом (п. 2.1.3.);

- експедитор не несе відповідальності за кількість та/або якість вантажу та/або його пакування, доставленого в місце призначення вантажу при наявності непошкоджених пломб відправника, якими було опломбовано технічно справний та не маючий механічних ушкоджень контейнер та/або транспортний засіб на місці загрузки/митного оформлення вантажу (п. 2.1.9.);

- експедитор приймає на себе матеріальну відповідальність за збереження (втрату, пошкодження, недостачу) вантажу з моменту отримання експедитором або іншою особою, якій експедитор довірив право на отримання вантажу, вантажу до перевезення і до моменту передачі клієнту, або іншій особі, вказаною клієнтом, або вивантаження на СТЗ/ТС, відповідно до умов договору та чинного законодавства України (п. 1.1.11.);

- відповідальність за вантаж під час його морського перевезення несе морський перевізник згідно з правилами і умовами даного перевізника, викладених в його коносаменті чи інших його правилах/умовах. Відповідальність експедитора визначається з урахуванням положень коносаментів, на підставі яких експедирується вантаж (п. 2.1.12);

- за втрату, псування, пошкодження або недостачу вантажу, що сталася з вини експедитора, експедитор відшкодовує клієнту збитки в повному обсязі, на підставі оригінального акту незалежної експертизи про стан вантажу за участю представників Торгово-промислової штати країни вантажоодержувача, який встановлює факт настання шкоди, причини його виникнення і розмір заподіяної шкоди. Оплата послуг по незалежній експертизі відноситься на рахунок клієнта з подальшим віднесенням вищеназваних витрат на винну сторону. Клієнт зобов`язаний надати експедитору претензію з калькуляцією шкоди, а також інвойси на пошкоджений вантаж для підтвердження вартості вантажу. У разі відсутності таких документів претензії до розгляду не приймаються. Вантаж вважається втраченим після закінчення 60 днів з моменту закінчення терміну доставки (п.2.1.14.)

Відповідно до п. 2.2.8 договору експедитор має право на відшкодування додаткових витрат, які виникли в нього при виконанні даного договору, якщо такі витрати були здійснені в інтересах клієнта.

Згідно з п. 3.2.7 договору, клієнт несе відповідальність перед експедитором за користування контейнерним та іншим обладнанням понад встановлений строк (демередж або детеншн) відповідно до умов, встановлених судноплавною лінією, у власності якої перебуває таке обладнання.

Також сторони погодили, що експедитор має право залучати третіх осіб для виконання зобов`язань за вказаним договором (п. 2.2.11. договору).

Згідно з пунктом 3.7. договору клієнт несе відповідальність перед експедитором за користування контейнерним та іншим устаткуванням понад встановлений строк (demurrage та/або detention), навіть у разі зберігання вантажу в порту, у відповідності з умовами встановленої суднохідної лінії , власністю якої таке устаткування є.

У випадку відмови клієнта від вантажу, що прибув на його адресу, або відмови вантажоотримувача від вантажу, що прибув на його адресу від клієнта, клієнт сплачує всі фактичні витрати, які понесені експедитором/його субпідрядником/морським перевізником, вартість простою транспортних засобів, demurrage та/або detention суднохідної контейнерної лінії - власника контейнерного устаткування, а також витрати, необхідні для повернення вантажу вантажовідправнику або клієнту або видалення/утилізації вантажу (п. 3.2.10. договору).

Відповідно до п. 4.1. договору послуги експедитора сплачуються клієнтом на умовах 100% передоплати на підставі виставленого експедитором рахунку в строк, обумовлений п. 4.2. цього договору. У разі виникнення в експедитора додаткових витрат, сплати штрафів та проведення інших платежів в інтересах клієнта та пов`язаних з виконанням даного договору, експедитор виставляє клієнту додатковий рахунок, який підлягає оплаті клієнтом в строк, передбачений п. 4.2. даного договору.

Клієнт оплачує рахунки експедитора протягом 3-х банківських днів з дати його отримання шляхом перерахування вказаних коштів на розрахунковий рахунок експедитора (п. 4.2. договору).

Згідно з п. 4.3. договору за прострочення оплати рахунку експедитора клієнт сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє в період за який сплачується пеня, від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Відповідно до п.п. 5.2.1. договору, експедитор несе відповідальність за втрату чи пошкодження вантажу та/або його упаковки, викликані діями або бездіяльністю залученим ним автоперевізників при умові належного виконання клієнтом зобов`язань, передбачених п. 3.2.6. договору.

Експедитор не несе відповідальності за кількість та/або якість вантажу та/або його пакування, доставленого в місце призначення вантажу при наявності неушкоджених пломб, якими було опломбовано контейнер та/або транспортний засіб на місці завантаження/митного оформлення вантажу (п. 5.2.4. договору).

Договір підписано належним чином та скріплено печатками сторін в добровільному порядку, без заперечень та зауважень.

27.02.2020 року директором Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро була видана на ім`я Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса довіреність на експедирування в порту та оформлення всіх необхідних документів, отримання та доставку кінцевому отримувачу вантажу, який прибув на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро в контейнері № COSU143619380 в Одеський морський торгівельний порт.

В той же день Товариство з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м.Одеса виставило Товариству з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро рахунок на оплату № 18286 на загальну суму 45 600,60 грн.

Також 27.02.2019 року брокером Товариством з обмеженою відповідальністю «Брокерське Агентство «Каяніс» була оформлена митна Декларація UA70000/2019/900588.

04.03.2019 року, на виконання зобов`язань за договором, експедитор здійснив отримання від офіційного представника СOSCO SHIPPING CO., LTD в Україні Товариства з обмеженою відповідальністю «КОСКО ШИППІНГ ЛАЙНЗ КО., ЛДТ» та здійснив внутрішнє портове експедирування контейнера № COSU з вантажем, який прибув до Одеського морського торгівельного порту та був відвантажений з борта судна 02.03.2019-03.03.2019 року.

В цей же день, перевізник - ТОВ «ТЕЛК ЮВІС», визначений експедитором, надав під завантаження автомобіль марки DAF модель 95XF380, реєстраційний номер НОМЕР_1 та причіп з реєстраційним номером НОМЕР_2 , водієм якого був ОСОБА_1 , що підтверджується видатковим ордером № 0427984 від 04.03.2019 року, де вказано вагу вантажу нетто 20120 (кг). Контейнер з вантажем був завантажений на автомобіль, наданий перевізником. Передача вантажу від експедитора перевізнику була оформлена Міжнародною товарно-транспортною накладною СМR № 043670 від 04.03.2019 року. Перевізник отримав вантаж, а водій розписався про його отримання в обумовлений договором термін.

За твердженнями первісного позивача, після прибуття вантажу до Донецької митниці ДФС, за згодою клієнта та за вимогою менеджера з логістики Товариства з обмеженою відповідальністю «Брокерське Агентство «Каяніс» ОСОБА_3 , під митним наглядом Донецької митниці ДФС була проведена процедура попереднього фізичного (ідентифікаційного) огляду вантажу, первинна пломба № 7863252 була зламана та знята водієм без присутності представників Донецької митниці ДФС.

При відкритті контейнера № CSLU 2202446/211 з пломбою № J863252 працівниками Донецької митниці ДФС, в присутності генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро та менеджера з логістики Товариства з обмеженою відповідальністю «Брокерське Агентство «Каяніс» була виявлена невідповідність вантажу у контейнері вантажу, вказаному у товаросупровідних документах, про що було складено Акт про проведення фізичного (ідентифікаційного) огляду товарів та інших предметів б/н від 05.03.2019 року. Після проведення попереднього фізичного (ідентифікаційного) огляду вантажу Донецькою митницею ДФС була навішена нова пломба з відтиском «Митниця 700/156».

Також 05.03.2019 року посадовими особами Донецької митниці в присутності генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро, менеджера з логістики Товариства з обмеженою відповідальністю «Брокерське Агентство «Каяніс», було складено Акт б/н про невідповідність товарів відомостям, зазначеним у документах, необхідних для здійснення їх митного контролю, про пошкодження товарів, їх упаковки чи маркування або про їх втрату, яким, зокрема, було зафіксовано, що у контейнері № CSLU2202446/211 з пломбою №J863252, яка відповідає супровідним документам (к/с COSU), на вантажному автомобілі НОМЕР_1 / НОМЕР_3 , виявлено, що найменування товару, який зазначено в документах (лом (брухт) мідного дроту з рафінованої міді без сплавів, чистий від ізоляції та інших покриттів і сміття у кількості 20 шт., кількість вантажних місць - 20, вага брутто - 20120, вага нетто - 20000, країни походження - 156 Китай) не відповідає фактичному та зафіксовано, що наявною є - невідома речовина сипучого вигляду коричневого кольору у мішках, та зафіксовано також, зокрема, що фактична наявність товару не відповідає заявленому у товаросупровідних документах, пакування виявленого фактичного товару не порушено. Акт підписано директором Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро особисто.

Того ж дня, між Товариством з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГРАНД ТЕРРА ІНВЕСТ» було укладено договір на послуги з розміщення автотранспорту та вантажу у зоні митного контролю та на митному складі від 05.03.2019 року.

За твердженнями позивача, на наступний день, 06.03.2019 року було викликано представників Торгово-Промислової Палати України у м. Маріуполь для оформлення експертизи відповідності або невідповідності вантажу заявленому товару, внаслідок чого представниками митниці було знято пломбу Донецької митниці ДФС (700/156). Після проведення огляду та проведення експертизи ТППУ, головним інспектором митного посту „Маріуполь спеціалізований" Донецької митниці ДФС на контейнер № CSLU2202446 була навішена нова пломба з відтиском „Митниця 700/078".

11.03.2019 року Донецькою Торгово-Промисловою Палатою України складено акт експертизи № Є-48, яка була проведена на замовлення Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро. Вказаним актом зафіксовано, що вантаж, який фактично знаходиться в контейнері № CSLU2202446 не відповідає товаротранспортним документам та умовам контракту № 20181112 від 29.10.2018 року, додатку № 1 к контракту, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро та компанією Hebei Duofeng and Export Trade Co., LTD, Китай.

При цьому матеріали справи містять нотаріально засвідчений переклад копії листа компанії Hebei Duofeng and Export Trade Co., LTD, Китай від 11.03.2019 року, яким остання повідомила Товариство з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро, що за контрактом від 29.10.2018 року № 20181112 за коносаментом СOSU було помилково направлено інший вантаж. Вказаним листом компанія Hebei Duofeng and Export Trade Co., LTD, Китай також запропонувала Товариству з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м.Дніпро залишити помилково отриманий товар у своїй власності, оскільки його повернення економічно недоцільне та гарантувала, що обумовлений контрактом товар, а саме лом міді, буде направлено повторно.

19.03.2019 року Державним гемологічного центром України було проведено експертизу про визначення виду матеріалу вантажу, за результатами якої складено висновок № 23423/430304-Д, відповідно до якого було проведено експертне дослідження матеріал вогнетривкий (пісок) 18 т., код товару згідно з УКТВЕД, країна походження Китай, контракт від 20.10.2018 року № 20181112, проформа-інвойс від 15.03.2019 року № 2 та встановлено, що вартість товару складає 720,00 USD.

В зв`язку з вказаними обставинами, генеральним директором Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро Андрюховим С.Г. було прийнято рішення про повернення вантажу продавцю, який прибув за коносаментом СOSU через невідповідність товару, вказаному у товарно-розпорядчих документах вантажу.

Так, 19.03.2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро направило на адресу компанії Hebei Duofeng and Export Trade Co., LTD, Китай лист № 03, яким останню повідомлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро відмовляється від вантажу, отриманого від компанії Hebei Duofeng and Export Trade Co., LTD, Китай за контрактом від 29.10.2018 року № 20181112 за коносаментом СOSU, контейнер № CSLU2202446 в зв`язку з його невідповідністю.

Вказаний лист надано в якості доказу Товариством з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро.

Матеріали справи також містять нотаріально засвідчений переклад копії листа Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м.Дніпро на адресу компанії Hebei Duofeng and Export Trade Co., LTD, Китай від 19.03.2019 року № 03/17 з аналогічним змістом, яка надана в якості доказу у справі Товариством з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса.

Листом від 19.03.2019 року № 1903/19 Товариство з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса закликало, в т.ч. Товариство з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро, не проводити митне оформлення реекспорту помилково отриманого вантажу за коносаментом СOSU, контейнер № CSLU2202446, у зв`язку з відсутністю підтвердження від отримувача вантажу - компанії Hebei Duofeng and Export Trade Co., LTD, Китай, про отримання та оплату помилково відправленого вантажу.

В той де день, 19.03.2019 року, Товариство з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро направило на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса гарантійний лист № 10/15, відповідно до якого клієнт гарантував оплатити послуги з транспортно-експедиторського обслуговування по поверненню вантажу до Одеського морського торговельного порту, відповідно до умов договору.

Листом від 20.03.2019 року № 13/1 Товариство з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса повідомило Товариство з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро про відмову від прийняття вантажу до перевезення до надання листа від відправника про прийняття вантажу, а також вирішення всіх фінансових питань, оскільки як зазначив експедитор, клієнт відмовився від отримання товару та вирішив здійснити його реекспорт, незважаючи на наявний лист компанії Hebei Duofeng and Export Trade Co., LTD, Китай, в якому зазначено прохання не відправляти вантаж до Китаю, оскільки це дуже затратно, відсутністю підтвердження вказаної компанії на прийняття вантажу та покриття всіх витрат щодо його транспортування, що в свою чергу унеможливлює прийняття даного контейнеру лінійним агентом СOSCO SHIPPING CO., LTD до перевезення.

20.03.2019 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Брокерське Агентство «Каяніс» було зареєстровано митну декларацію UA700100/2019/001080, згідно якої Товариство з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м.Дніпро оформило повернення компанії Hebei Duofeng and Export Trade Co., LTD, Китай товару: вогнетривкий пісок вагою 18000 кг. у контейнері № CSLU2202446, в зв`язку з помилковою поставкою на підставі ст. 19 МКУ.

В подальшому менеджер з логістики Товариства з обмеженою відповідальністю «Брокерське Агентство «Каяніс» ОСОБА_3 також без відома клієнта у квітні 2019 року скасувала митну декларацію UA700100/2019/001080 у режимі реекспорту до настання 30 денного терміну декларації.

Листом від 17.04.2019 року № 1704/19 Товариство з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса погодилось на здійснення перевезення контейнеру № CSLU 2202446, та повідомило Товариство з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро про необхідність оформлення експортної декларації.

Того ж дня було оформлено Міжнародну товарно-транспортну накладну СМR б/н від 17.04.2019 року, відповідно до якої перевізником - Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕЛК ЮВІС», здійснювалось перевезення - вогнетривкий пісок вагою 18000 кг. у контейнері № CSLU2202446 з пломбою «Митниця 700/078», який завантажено на автомобіль з реєстраційним номером НОМЕР_1 та причіп з реєстраційним номером НОМЕР_2 , водієм якого був ОСОБА_1 .

19.04.2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м.Одеса звернулось з листом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАНД ТЕРРА ІНВЕСТ» з приводу автомобіля з реєстраційним номером НОМЕР_1 та причіп з реєстраційним номером НОМЕР_2 , який перевозив вогнетривкий пісок вагою 18000 кг. у контейнері № CSLU2202446, та знаходився на стоянці Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАНД ТЕРРА ІНВЕСТ» та просив надати рахунок на оплату вартості перебування вказаного автомобіля.

У відповідь на вказаний лист, листом № 54 Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРАНД ТЕРРА ІНВЕСТ» направило Товариству з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса рахунок від 19.04.2019 року № 699 на загальну суму 8 190,00 грн. за період перебування автомобілю з 21.03.2019 року до 19.04.2019 року, який Товариством з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м.Одеса того ж дня було оплачено, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням від 19.04.2019 року № 5297 на суму 8 190,00 грн.

19.04.2019 року автотранспорт експедитора з вантажем під митним контролем здійснив виїзд з території митного посту та вирушив у сторону митної зони Одеського морського торгівельного пору м. Одеса.

20.04.2019 року відповідно до приймального акту № 1407672 контейнер CSLU2202446 з пломбою «Митниця 700/078» водієм ОСОБА_1 було передано на зберігання Товариству з обмеженою відповідальністю «Бруклін-Київ Порт» в Одеському морському торгівельному порту.

20.04.2019 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Брокерське Агентство «Каяніс» було зареєстровано митну декларацію UA700100/2019/001769, згідно якої Товариство з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м.Дніпро повторно оформило повернення компанії Hebei Duofeng and Export Trade Co., LTD, Китай товару: вогнетривкий пісок вагою 18000 кг. у контейнері № CSLU 2202446, в зв`язку з помилковою поставкою на підставі ст. 19 МКУ.

Також 20.04.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕЛК ЮВІС» та Товариством з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса було складено та підписано акт надання послуг № 859 за послуги перевезення та простою автомобілю НОМЕР_1 / НОМЕР_2 на загальну суму 89 906,00 грн., які були оплачені Товариством з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса платіжним дорученням від 10.05.2019 року № 5531.

24.04.2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро листом вих. № 24/04 направило на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса претензію, в якій зазначило, що після прибуття автотранспорту з його вантажем в зону митного оформлення м.Маріуполь було виявлено, що вантаж, який знаходився в контейнері не відповідає вантажу, який було зазначено в коносаменті № COSU143619380, з огляду на що Товариство з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро почало нести додаткові витрати, вантаж не був прийнятий від експедитора та перевізника, клієнт відмовився від його отримання та розпочав процедуру повернення вантажу під митним контролем відправнику, експедитору та морському перевізнику-експедитору. При цьому, Товариство з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро також зазначило, що вищевказані обставини склались через неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м.Одеса, як експедитором, своїх зобов`язань за договором щодо контролю за вантажем, опломбування, забезпечення збереження вантажу та його доставки клієнту, що призвело до його втрати та відповідно клієнт поніс збитки у розмірі 1 387 048,00 грн., які мають бути відшкодовані Товариством з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса.

У відповідь на вказану претензію Товариство з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса листом від 15.05.2019 року вих. № 126/05 повідомило Товариство з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м.Дніпро про те, що експедитор належним чином виконав свої зобов`язання за договором, організував виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу, клієнтом не було доведено факт втрати вантажу перевізником, адже пломби були в справному вигляді, без пошкоджень, що належним чином підтверджується відповідними актами, підписаними клієнтом, співробітниками Донецької митниці ДФС та менеджером з логістики брокерської фірми. При цьому саме на продавця покладається відповідальність за помилкове направлення вантажу, що не був обумовлений між ним та клієнтом, з огляду на що підстави для відшкодування збитків саме експедитором відсутні.

22.05.2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м.Одеса листом № 128/05-19 направило на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро претензію, в якій зазначило, що Товариство з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса свої зобов`язання за договором транспортного експедирування від 25.02.2019 року № 02/25-02 виконало в повному обсязі, при цьому Товариство з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса в строк, обумовлений вказаним договором не оплатив виставлені експедитором рахунки від 08.05.2019 року № 21007 та від 15.05.2019 року №21236 на загальну суму 116 374,54 грн., з огляду на що експедитор повідомив клієнта про необхідність оплати вказаних коштів.

До вказаної претензії було додано акт надання послуг № 313 від 05.03.2019 року на суму 45 600,60 грн., акт надання послуг № 486 від 08.05.2019 року на суму 8 190,00 грн., акт надання послуг № 498 від 14.05.2019 року на суму 108 184,54 грн., а також відповідні рахунки.

Вказані акти наявні у матеріалах справи та не підписані зі сторони Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро.

У відповідь на вищевказаний лист Товариство з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро листом від 03.06.2019 року вих. №1/06 повідомило Товариство з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м.Одеса про те, що експедитором під час транспортування було втрачено вантаж клієнта, з огляду на що останній поніс додаткові витрати, тому вимагало сплатити збитки і відмовилось від оплати виставлених Товариством з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса рахунків.

Матеріали справи містять лист офіційного представника СOSCO SHIPPING CO., LTD в Україні Товариства з обмеженою відповідальністю «КОСКО ШИППІНГ ЛАЙНЗ КО., ЛДТ» від 09.09.2019 року № 192 наданий у відповідь на адвокатський запит Питель М.В., відповідно до якого контейнер № CSLU2202446 прибув неушкодженим на контейнерний термінал Одеського морського торгівельного порту з пломбою № J863252, огляд вантажу в контейнері не проводився, контейнер № CSLU 2202446 був виданий Товариству з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса згідно наряду №2346 від 27.02.2019 року, яке діяло на підставі доручення від вантажоотримувача - Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м.Дніпро.

Також матеріали справи, на підтвердження збитків, які понесло Товариство з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро, містять:

- уніфіковану митну квитанцію від 06.03.2019 року № 577214 на суму 2 425,53 грн. (плата за митне оформлення поза місцем розташування митного органу), виставлена Товариству з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м.Дніпро;

- акт виконаних робіт від 05.03.2019 року № 1 на суму 4 100,00 грн., складений та підписаний між Товариством з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро та Товариством з обмеженою відповідальністю «Брокерське агентство «Каяніс» щодо оформлення та складання ПП 700000/2019/900588 від 27.02.2019 рок, організації та проведення огляду, проведення робіт, пов`язаних з підготовкою документів;

- акт здачі-приймання виконаних послуг (робіт) від 11.03.2019 року на суму 3 507,84 грн., складений та підписаний між Товариством з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро та Донецькою торгівельно-промисловою палатою щодо виконаної експертизи з визначення якості/кількості продукції (відповідність відомостям зазначеним в документах);

- акт здачі-приймання робіт (наданих послуг) від 20.03.2019 року № 831 на суму 6000,00 грн., складений та підписаний між Товариством з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГРАНД ТЕРРА ІНВЕСТ» щодо послуг відповідно до договору на послуги з розміщення автотранспорту та вантажу у зоні митного контролю та на митному складі від 05.03.2019 року;

- акт здачі-приймання виконаних послуг (робіт) від 14.03.2019 року на суму 378,00 грн., складений та підписаний між Товариством з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро та Донецькою торгівельно-промисловою палатою щодо послуг з перекладу;

- рахунок на оплату експертизи товарної партії на суму 676,00 грн., виставлений Державним гемологічного центром України Товариству з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро;

- акт виконаних робіт від 20.03.2019 року № 2 на суму 6 700,00 грн., складений та підписаний між Товариством з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро та Товариством з обмеженою відповідальністю «Брокерське агентство «Каяніс» щодо складання та оформлення митної декларації UA700100/2019/001080 від 20.03.2019 року на реекспорт товару та консультаційних послуг;

- акт виконаних робіт від 19.04.2019 року № 3 на суму 500,00 грн., складений та підписаний між Товариством з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро та Товариством з обмеженою відповідальністю «Брокерське агентство «Каяніс» щодо оформлення та складання митної декларації UA700100/2019/001769 від 19.04.2019 року на реекспорт товару (повторно);

- акт здачі-приймання виконаних послуг (робіт) від 12.07.2019 року на суму 2 074,80 грн., складений та підписаний між Товариством з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро та Донецькою торгівельно-промисловою палатою щодо послуг з перекладу.

На підтвердження витрат, які понесло Товариство з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса матеріали справи також містять:

- акти здачі-приймання робіт (послуг) від 15.05.2019 року № 5898 на суму 43 082,48 грн. та № 5899 на суму 4 717,06 грн., складені та підписані між Товариством з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОСКО ШИППІНГ ЛАЙНЗ КО., ЛДТ» за демередж (наднормове використання контейнера) на користь судноплавної лінії (17.03.2019-17.04.2019 року), які оплачені Товариством з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням від 15.05.2019 року № 5596.

Норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи та мотиви, за якими суд апеляційної інстанції частково погодився з аргументами, викладеними скаржником у апеляційній скарзі та погодився з висновком суду першої інстанції в іншій частині.

За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 Цивільного кодексу України. За приписами ч. 2 цієї ж статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За змістом ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського Кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Зобов`язана сторона має право відмовитися від виконання зобов`язання у разі неналежного виконання другою стороною обов`язків, що є необхідною умовою виконання.

Статтями 525, 526 і 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 929 Цивільного кодексу України, яка узгоджується із положеннями ст. 316 Господарського кодексу України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Положення цієї глави поширюються також на випадки, коли обов`язки експедитора виконуються перевізником.

Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст. 932 Цивільного кодексу України експедитор має право залучити до виконання своїх обов`язків інших осіб. У разі залучення експедитором до виконання своїх обов`язків за договором транспортного експедирування інших осіб експедитор відповідає перед клієнтом за порушення договору.

За порушення обов`язків за договором транспортного експедирування експедитор відповідає перед клієнтом відповідно до глави 51 цього Кодексу (ст. 934 Цивільного кодексу України).

Правові та організаційні засади транспортно-експедиторської діяльності в Україні визначені Законом України "Про транспортно-експедиторську діяльність".

Статтею 1 вказаного Закону встановлено, що транспортно-експедиторська діяльність - це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів. Транспортно-експедиторська послуга - це робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування.

Відповідно до ч. 1, 8-10 ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони(клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Платою експедитору вважаються кошти, сплачені клієнтом експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування. У плату експедитору не включаються витрати експедитора на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання договору транспортного експедирування, на оплату зборів (обов`язкових платежів), що сплачуються при виконанні договору транспортного експедирування. Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади.

Згідно ст. 10 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» експедитор має право, зокрема, на відшкодування в погоджених з клієнтом обсягах додаткових витрат, що виникли в нього при виконанні договору транспортного експедирування, якщо такі витрати здійснювалися в інтересах клієнта; не приступати до виконання обов`язків за договором транспортного експедирування до отримання від клієнта всіх необхідних документів та іншої інформації щодо властивостей вантажу, умов його перевезення, а також іншої інформації, необхідної для виконання експедитором обов`язків, передбачених договором транспортного експедирування.

Частиною 2 ст. 11 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» передбачено, що клієнт зобов`язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.

Експедитор відповідає перед клієнтом за кількість місць, вагу, якщо проводилося контрольне зважування у присутності представника перевізника, що зафіксовано його підписом, належність упаковки згідно з даними товарно-транспортних документів, що завірені підписом представника перевізника, якщо інше не встановлено договором транспортного експедирування (ч. 2 ст. 14 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність»).

Предметом первісного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро є вимога про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса збитків за договором транспортного експедирування № 02/25-02 від 25.02.2019 року у розмірі 2360000,00 грн., до якої входять: 1 349 134,40 грн. - вартість товару, 940 562,07 грн. - сума упущеної вигоди, 70 306,53 грн. - сума вимушених витрат.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро фактично ґрунтуються на наступних твердженнях:

- експедитор проявив халатність, приймаючи вантаж, а саме, не зважив його, в зв`язку з чим не було своєчасно виявлено, що вантаж у прийнятому контейнері не відповідає вантажу, вказаному в товаротранспортних документах, з огляду на різницю в його вазі;

- під час перевезення вантажу його було втрачено, оскільки після прибуття контейнеру з товаром до місця призначення та його попереднього огляду була виявлена невідповідність вантажу товаросупровідним документам.

Вказані обставини призвели до того, що первісний позивач не отримав прибуток на який розраховував, а також поніс незаплановані витрати, пов`язані із поверненням помилкового вантажу, з огляду на що Товариство з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро вважає, що експедитор має відшкодувати вищезазначені збитки.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка (або порушення зобов`язання); шкідливий результат такої поведінки (шкода); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Як у випадку невиконання договору, так і за зобов`язанням, що виникає внаслідок заподіяння шкоди, чинне законодавство виходить з принципу вини контрагента або особи, яка завдала шкоду (ст. 614 та 1166 Цивільного кодексу України).

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Тобто, чинне законодавство виходить з принципу презумпції вини особи, яка допустила порушення зобов`язання.

Крім застосування принципу вини, при вирішенні спорів про відшкодування шкоди необхідно виходити з того, що шкода підлягає відшкодуванню за умови безпосереднього причинного зв`язку між неправомірними діями особи, яка завдала шкоду, і самою шкодою. Встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності шкоди. При цьому, доведенню підлягає те, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки. А відтак, доводячи склад цивільного правопорушення у діях відповідача, відповідач мав довести, що його поведінка була неправомірною та протиправною. Протиправною поведінкою є різновид правової поведінки, що характеризується як соціальне відхилення від норми, зловживання правом та правопорушенням. Протиправною поведінка вважається тоді, коли суб`єкт права свідомо порушує норму права.

Статтею 225 Господарського кодексу України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Відшкодуванню підлягають збитки, що стали безпосереднім, і що особливо важливо, невідворотним наслідком порушення боржником зобов`язання чи завдання шкоди. Такі збитки є прямими. Збитки, настання яких можливо було уникнути, які не мають прямого причинно-наслідкового зв`язку є опосередкованими та не підлягають відшкодуванню.

З аналізу вищевказаних норм законодавства, вбачається, що об`єктивною стороною правопорушення є наявність збитків в майновій сфері кредитора, протиправна поведінка, яка втілилась в невиконанні або неналежному виконанні боржником зобов`язання, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками. Відсутність хоч би одного з вищевказаних елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним зобов`язань, оскільки в даному випадку його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Таким чином, аналіз наведених вище норм матеріального права дає підстави для висновку, що особа, яка порушила зобов`язання, несе цивільно-правову відповідальність, зокрема, у виді відшкодування збитків. Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідною є наявність всіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправної поведінки боржника, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов`язання; наявності шкоди (збитки - це грошове вираження шкоди); причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою; вини боржника.

За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

При цьому, на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки з заподіяними збитками. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Так, як вбачається з матеріалів справи, 25.02.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса (експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро (клієнт) було укладено договір транспортного експедирування № 02/25-02, за умовами п.1.2. якого клієнт доручає експедитору, а експедитор в інтересах клієнта забезпечує надання послуг з транспортно-експедиторського обслуговування вантажів, які перевозиться залежно він конкретного комбінованого транспортного ланцюга, який розробляється для перевезення кожної партії вантажу, морським (у тому числи контейнера), залізничним та автомобільним транспортом по території України, стан СНД та других держав. При цьому, на кожне перевезення вантажу, шляхом підписання додаткової угоди до договору відповідно до відповідної заявки клієнта, фіксуються умови перевезення, вид та найменування вантажу, вид транспорту, вартість послуг експедитора, пункти призначення та відвантаження вантажу порядок узгодження змін маршруту, виду транспорту, вказівок клієнта, строки доставки вантажу, а також інші умови, які пов`язані з виконанням даного договору, угоджені між сторонами.

Разом з тим матеріали справи містять довіреність № 15, якою Товариство з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро уповноважило Товариство з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса на здійснення експедирування в порту та оформлення всіх необхідних документів, отримання та доставку кінцевому отримувачу вантажу, що прибув на адресу клієнта в контейнері № CSLU2202446.

Матеріалами справи також підтверджено, що відповідно до даних Коносаменту із порту Тяньцзінь (Хінганг), Китайська Народна Республіка до Одеського морського порту суднохідною лінією СOSCO SHIPPING CO., LTD було перевезено контейнері №CSLU2202446 із вантажем - лом мідного дроту в кількості 20120 кілограм. Вантажовідправник зазначеного вантажу - компанія Hebei Duofeng Import And Export Trade CO LTD (Китайська Народна Республіка), вантажоотримувач - Товариство з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС". Контейнер № CSLU2202446 був опломбований пломбою вантажовідправника № J1863252, про що міститься відповідна інформації в Коносаменті.

03.04.2019 року контейнер № CSLU2202446 було доставлено до Одеського морського порту, Одеською митницею ДФС контейнер № CSLU2202446 із вантажем за заявкою митного брокера Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", Товариства з обмеженою відповідальністю "Брокерське агентство "Каяніс", поставлено під митний контроль із місцем прибуття (призначення) для цілей митного оформлення - Донецька область, м. Маріуполь, вул. Купріна, 10, після чого на виконання умов укладеного між сторонами даного спору договору транспортного експедирування, первісним відповідачем було надано послуги з експедирування вищевказаного вантажу, а саме експедитор здійснив отримання від офіційного представника СOSCO SHIPPING CO., LTD в Україні Товариства з обмеженою відповідальністю «КОСКО ШИППІНГ ЛАЙНЗ КО., ЛДТ», здійснив внутрішнє портове експедирування контейнера № COSU з вантажем та передав вантаж перевізнику.

При цьому, укладеним між сторонами договору транспортного експедирування обов`язку експедитора зважити вантаж не передбачено, будь-якими доказами у справі не підтверджено, ані прохання/доручення клієнта здійснити зважування вантажу після його отримання від Товариства з обмеженою відповідальністю «КОСКО ШИППІНГ ЛАЙНЗ КО., ЛДТ», ані під час його внутрішнього портового експедирування. Доказів здійснення такого зважування матеріали справи також не містять.

З огляду на що, судова колегія вважає твердження первісного позивача щодо наявності в експедитора обов`язку зважити вантаж, такими, що не відповідають умовам укладеного між сторонами договору, та не можуть бути прийняті до уваги у спірних правовідносинах.

Що стосується твердження первісного позивача, що в подальшому вантаж було втрачено перевізником, судова колегія зазначає таке.

З матеріалів справи вбачається, що у період з 04.03.2019 року по 05.03.2019 року контейнер № CSLU2202446 із вантажем було перевезено із Одеського морського порту до пункту призначення - м. Маріуполь, вул. Купріна, 10, та вантаж знаходився під митним контролем, про що наявна відмітка Одеської митниці ДФС на CMR.

05.03.2019 року контейнер № CSLU2202446 був оглянутий співробітниками Донецької митниці ДФС, про що було складено акт про невідповідність товарів відомостям, зазначеним у документах, необхідних для здійснення їх митного контролю, про пошкодження товарів, їх упаковки чи маркування або про їх втрату б/н від 05.03.2019 року. У пункті пп. 4 п. 10 Акту про невідповідність товарів відомостям, зазначеним у документах, необхідних для здійснення їх митного контролю, про пошкодження товарів, їх упаковки чи маркування або про їх втрату б/н від 05.03.2019 року митницею зазначено, що: номер пломби відповідає заявленому у супровідних документах (к/с № COSU).

Вказане свідчить про те, що митницею було підтверджено цілісність пломби вантажовідправника № J863252 на момент доставки контейнера № CSLU2202446 в місце призначення.

При цьому, матеріалами справи також підтверджено, що під час огляду був присутній, в т.ч. генеральний директор Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро (первісного позивача), який підписав вказаний акт без зауважень та заперечень, чим підтвердив, які цілісність контейнера, в якому надійшов його вантаж, так і цілісність пломби відправника вантажу та відповідність її супровідним документам, а саме коносаменту № COSU.

Вказане також спростовує доводи апеляційної скарги щодо самостійного зриву пломби водієм транспортного засобу та інші доводи щодо пошкодження пломб, оскільки такі твердження будь-якими доказами не підтверджені, з огляду на що не можуть прийматись до уваги.

Відповідно до п. 2.1.9. договору, укладеного між сторонами договору передбачено, що експедитор не несе відповідальність за кількість та/або якість вантажу та/або його пакування, доставленого в місце призначення за умови наявності непошкоджених пломб відправника, якими був опломбований технічно справний та не маючий механічних пошкоджень контейнер.

Тобто, в даному випадку, оскільки вантаж первісного позивача прибув в місце призначення у непошкодженому контейнері та з непошкодженими пломбами, що підтверджується самим первісним позивачем, з огляду на що підстави покладати відповідальність за невідповідність вантажу супровідним документам на експедитора відсутні.

Крім того, відповідно до ст. 14 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність», експедитор відповідає перед клієнтом за кількість місць, вагу, якщо проводилося контрольне зважування у присутності представника перевізника, що зафіксовано його підписом, належність упаковки згідно з даними товарно-транспортних документів, що завірені підписом представника перевізника, якщо інше не встановлено договором транспортного експедирування.

Оскільки в даному випадку контрольне зважування не проводилось, судом першої інстанції вірно зауважено, що твердження позивача, що Товариством з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса було прийнято від морського перевізника без зауважень саме лом мідного дроту, вага брутто - 20 120,00 кг. необхідно оцінювати критично, що в свою чергу виключає можливість стверджувати, що під час перевезення вантажу його було втрачено/замінено тощо, як на те посилається первісний позивач, оскільки в пункт призначення було доставлено контейнер, вміст якого не перевірявся, при цьому, вказаний контейнер доставлено технічно справним, без механічних пошкоджень та з цілісними пломбами, які повністю відповідали товаросупровідним документам.

Крім того, матеріали справи містять інші докази на підтвердження того, що невідповідність вантажу, який знаходився у контейнері № CSLU2202446 товаросупровідним документам, виникла не з вини експедитора чи перевізника.

Так, матеріали справи містять нотаріально засвідчений переклад копії листа компанії Hebei Duofeng and Export Trade Co., LTD, Китай від 11.03.2019 року, яким остання повідомила Товариство з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро, що за контрактом від 29.10.2018 року № 20181112 за коносаментом СOSU було помилково направлено інший вантаж. Вказаним листом компанія Hebei Duofeng and Export Trade Co., LTD, Китай також запропонувала Товариству з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м.Дніпро залишити помилково отриманий товар у своїй власності, оскільки його повернення економічно недоцільне, та гарантувала, що обумовлений контрактом товар, а саме лом міді, буде направлено повторно.

Також матеріали справи містять лист Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро на адресу компанії Hebei Duofeng and Export Trade Co., LTD, Китай від 19.03.2019 року № 03, яким останню повідомлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м.Дніпро відмовляється від вантажу, отриманого від компанії Hebei Duofeng and Export Trade Co., LTD, Китай за контрактом від 29.10.2018 року № 20181112 за коносаментом СOSU, контейнер № CSLU 2202446 в зв`язку з його невідповідністю. У зазначеному листі первісним позивачем було повідомлено, що вантаж, який був помилково поставлений, має бути повернений на адресу вантажовідправника та просив вантажовідправника повідомити про готовність прийняти помилково поставлений вантаж згідно пункту 17 контракту від 29.10.2018 року № 20181112.

Вказані докази свідчать про те, що в даному випадку невідповідність отриманого вантажу товаросупровідним документам сталась через його помилкове направлення компанією Hebei Duofeng and Export Trade Co., LTD, Китай, як продавцем за міжнародним контрактом, укладеним між нею та первісним позивачем у справі.

При цьому, доводи апеляційної скарги щодо того, що лист компанії Hebei Duofeng and Export Trade Co., LTD, Китай від 11.03.2019 року не може бути доказом у справі, оскільки даний лист не містить всіх необхідних реквізитів, таких як вихідний номер, дата, інформація про підписанта та його повноваження, також не було отримано даний лист поштою в оригіналі з Китаю, також переклад даного листа, який було подано відповідачем не засвідчено нотаріально у Китаї та на нотаріальному бланку КНР з урахуванням перевірки існування цього листа та повноважень для його написання згідно законодавства Китайської Народної Республіки, та не надано інформації про особу яка здійснила даний переклад та наявність у такої особи спеціальних знань (диплом перекладача і.т.п.), судовою колегією відхиляються.

Так, по-перше, з матеріалів справи вбачається, що вказаний лист було подано первісним позивачем для формування та подачі пакету документів до державного органу для цілей митного контролю та митного оформлення вантажу, при цьому, вказаний лист засвідчено підписом генерального директора первісного позивача - Андрюхова С.Г., та печаткою підприємства, чим підтверджено, як факт його справжності так і факт його отримання від Китайської сторони.

По-друге, наданий відповідачем до господарського суду нотаріально засвідчений переклад листа компанії Нebеi Duofeng and Export Trade Со., LTD, (Китай) від 11.03.2019 року, містить інформацію як про особу, яка здійснила переклад, так і підтвердження перевірки нотаріусом кваліфікації перекладача, а тому твердження апелянта в частині не надання інформацію про особу, яка здійснила переклад є безпідставними.

По-третє, чинним законодавством України не вимагається надання перекладу будь-яких документів нотаріально засвічених країною їх походження, з огляду на що, доводи щодо того, що такий переклад не засвідчено нотаріально у Китаї та на нотаріальному бланку КНР є абсолютно безпідставними.

До того ж, обставини, які викладені у вказаному листі, фактично підтверджуються самим первісним позивачем, оскільки відображені у його ж листі на адресу компанії Hebei Duofeng and Export Trade Co., LTD, Китай від 19.03.2019 року № 03, який надано суду в якості в якості доказу самим Товариством з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро.

За загальними правилами судового процесу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 1 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Слід зазначити, що доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості.

Обов`язок доказування визначається предметом спору. За загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

З урахуванням вищевикладеного, дослідивши всі докази в їх сукупності, колегія суддів Південно-західного зазначає, що первісним позивачем належними та допустимими доказами по справі не підтверджено, що збитки, які він поніс в зв`язку з отриманням вантажу, який не було обумовлено міжнародним контрактом та всіма товаросупровджуючими документами, були заподіяні в зв`язку з протиправною поведінкою експедитора та за наявності його вини. Навпаки матеріали справи свідчать про те, що експедитором - Товариством з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м.Одеса обумовлені договором транспортного експедирування № 02/25-02 від 25.02.2019 року послуги були виконані належним чином, що свідчить про відсутність складу цивільного правопорушення та виключає покладання на відповідача за первісним позовом обов`язку з відшкодуванням заявлених до стягнення збитків.

З урахуванням викладеного, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні первісного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро в повному обсязі.

Що стосується зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро заборгованості в сумі 138 799,82 грн. судова колегія зазначає таке.

Позивач за зустрічним позовом - Товариство з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса просить суд стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро кошти, які за своєю правовою природою є додатковими витратами за договором транспортного експедирування.

При цьому позовні вимоги мотивовані тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро прийняло рішення про повернення вантажу продавцю (реекспорт), при цьому, компанія відправник не надала підтвердження на отримання невідповідного товару, лінійний агент-компанія також відмовилась приймати контейнер до перевезення, з огляду на що позивач за зустрічним позовом поніс додаткові витрати пов`язані із зберіганням вантажу, поверненням його до Одеського морського порту, понаднормовим використанням автотранспорту та морського контейнеру, які на його думку мають бути оплачені клієнтом.

Відповідно до ч. 1, 8-10 ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони(клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Платою експедитору вважаються кошти, сплачені клієнтом експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування. У плату експедитору не включаються витрати експедитора на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання договору транспортного експедирування, на оплату зборів (обов`язкових платежів), що сплачуються при виконанні договору транспортного експедирування. Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади.

Статтею 12 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" передбачено обов`язок клієнта у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.

Тобто, вказаними статтями передбачене право експедитора на відшкодування в погоджених з клієнтом обсягах додаткових витрат, що виникли в нього при виконанні договору транспортного експедирування, якщо такі витрати здійснювались в інтересах клієнта, однак між позивачем та відповідачем немає погодження щодо обсягів додаткових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що обумовлена п. 1.2. договору заявка клієнта, тобто Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м.Дніпро до первісного відповідача не надходила, а відповідна додаткова угода також між сторонами укладена не була. Тобто, сторони взагалі не узгоджували в даному випадку необхідність надання додаткових послуг за договором відповідно до його умов, в матеріалах справи відсутні належні докази оформлення сторонами конкретного завдання клієнта експедитору у вигляді заявки, додаткової угоди до договору тощо.

Так, обов`язки клієнта визначені укладеним між сторонами договором від 25.02.2019 року № 02/25-02, зокрема, відповідно п. 2.2.8 якого експедитор має право на відшкодування додаткових витрат, які виникли в нього при виконанні даного договору, якщо такі витрати були здійснені в інтересах клієнта.

При цьому, п. 3.2.10. договору сторони також погодили, що у випадку відмови клієнта від вантажу, що прибув на його адресу, або відмови вантажоотримувача від вантажу, що прибув на його адресу від клієнта, клієнт сплачує всі фактичні витрати, які понесені експедитором/його субпідрядником/морським перевізником, вартість простою транспортних засобів, demurrage та/або detention суднохідної контейнерної лінії - власника контейнерного устаткування, а також витрати, необхідні для повернення вантажу вантажовідправнику або клієнту або видалення/утилізації вантажу.

Тобто дійсно експедитор за умовами укладеного між сторонами даної справи договору транспортного експедирування має право на відшкодування додаткових витрат, обумовленим повернення вантажу вантажовідправнику, що і відбулось у даному випадку.

Разом з тим, судова колегія вважає за необхідне наголосити, що з матеріалів справи вбачається, що рішення про повернення вантажу вантажовідправнику Товариством з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро було прийнято 19.03.2019 року. Того ж дня, Товариство з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро направило на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса гарантійний лист № 10/15, відповідно до якого клієнт гарантував оплатити послуги з транспортно-експедиторського обслуговування по поверненню вантажу до Одеського морського торговельного порту, відповідно до умов договору.

Разом з тим, листом від 20.03.2019 року № 13/1 Товариство з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса повідомило Товариство з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро про відмову від прийняття вантажу до перевезення до надання листа від відправника про прийняття вантажу, а також вирішення всіх фінансових питань.

Тобто, Товариство з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса вказаним листом фактично відмовилось від організації зворотнього перевезення вантажу до Одеського морського порту.

При цьому, після вказаної дати, як вбачається з матеріалів справи, майже місяць автомобіль з реєстраційним номером НОМЕР_1 та причіп з реєстраційним номером НОМЕР_2 , на якому знаходився вантаж клієнта - контейнер № CSLU2202446, знаходився на стоянці Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАНД ТЕРРА ІНВЕСТ», і тільки 19.04.2019 року виїхав до Одеського морського порту.

Як вбачається з матеріалів справи, організацію зворотнього перевезення вантажу та оплату всіх пов`язаних з цим додаткових витрат, здійснювало Товариство з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса.

Відповідно до п. 1.2. договору транспортного експедирування від 25.02.2019 року №02/25-02 клієнт доручає експедитору, а експедитор в інтересах клієнта забезпечує надання послуг з транспортно-експедиторського обслуговування вантажів…..; на кожне перевезення вантажу, шляхом підписання додаткової угоди до договору відповідно до відповідної заявки клієнта, фіксуються умови перевезення, вид та найменування вантажу, вид транспорту, вартість послуг експедитора, пункти призначення та відвантаження вантажу порядок узгодження змін маршруту, виду транспорту, вказівок клієнта, строки доставки вантажу, а також інші умови, які пов`язані з виконанням даного договору, угоджені між сторонами.

Тобто сторони в укладеному між ними договорі погодили, що кожне перевезення вантажу має бути здійснено саме за дорученням клієнта на підставі відповідної заявки клієнта, проте ані відповідного доручення (довіреності), ані відповідної заявки, ані відповідної додаткової угоди на здійснення організації перевезення (повернення) вантажу до Одеського морського порту саме в квітні 2019 року матеріали справи не містять, з огляду на що суд апеляційної інстанції вважає, що відмовившись від організації повернення вантажу 20.03.2019 року, тоді коли на відповідному поверненні наполягав клієнт, експедитор - позивач за зустрічним позовом, не маючи відповідного доручення на здійснення такого повернення у квітні 2019 року (19.04.2020 року) (за відсутності доказів протилежного) здійснив таке перевезення за власною ініціативою, з огляду на що підстав для відшкодування додаткових витрат, понесених експедитором в зв`язку із організацією такого перевезення, не вбачається.

До того ж варто зазначити, що з доказів, якими Товариство з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса обґрунтовує розмір понесених ним додаткових витрат вбачається, що позивач за зустрічним позовом, окрім послуг перевізника, оплатив демередж (наднормове використання контейнера) на користь судноплавної лінії, простій автомобіля, оренду паркомісця, понаднормове використання автомобіля тощо, тобто витрати, які пов`язані із відмовою експедитора вчасно за дорученням клієнта повернути вантаж до Одеського морського порту, тобто виникли за вини самого експедитора.

Що стосується наявних у матеріалах справи актів надання послуг між сторонами у справі № 313 від 05.03.2019 року на суму 45 600,60 грн., № 486 від 08.05.2019 року на суму 8 190,00 грн., № 498 від 14.05.2019 року на суму 108 184,54 грн., якими позивач за зустрічним позовом обґрунтовує понесені ним витрати, то судова колегія зазначає, що вказані акти не підписані зі сторони Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро, що додатково свідчить про відсутність погодження Товариством з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро вищезазначених додаткових витрат.

Тобто, за своєю правовою природою заявлені до стягнення грошові кошти за зустрічним позовом не є заборгованістю за вищезазначеним договором транспортного експедирування, а можуть бути предметом розгляду в суді при зверненні з вимогами про стягнення понесених додаткових витрат за законом та цивільним законодавством. Матеріали справи не містять доказів зміни позивачем за зустрічним позовом ані предмету, ані підстави заявлених вимог для можливості вирішення питання про їх стягнення у даній справі, оскільки відповідно чинного процесуального законодавства суд позбавлений можливості самостійно виходити за межі заявлених позовних вимог, так як їх визначення належить до дискреційних повноважень саме позивача.

З урахуванням викладеного судова колегія не може погодитись із висновком суду першої інстанції про задоволення зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса, а тому рішення Господарського суду Одеської області від 08.10.2020 року у справі № 916/192/20 в цій частині підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог в повному обсязі.

Що стосується розподілу судових витрат між сторонами, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу, який було зроблено в суді першої інстанції, а також клопотань скаржника про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, заявлених скаржником в суді апеляційної інстанції, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ст. 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду;

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 цього Кодексу).

За змістом ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

За змістом ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Враховуючи викладене, в силу приписів наведених вище норм, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу).

Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.

Разом з тим, ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Враховуючи викладене, в силу приписів наведених вище норм, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу).

Разом з тим, положеннями п. 2 ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат (така ж правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі об`єднаної палати від 03.10.2019 зі справи № 922/445/19).

Водночас, згідно з ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам ст. 75-79 Господарського процесуального кодексу України.

Так, як вбачається з матеріалів справи під час розгляду справи в суді першої інстанції Товариством з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса було подано клопотання про відшкодування йому витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 106772,50 грн., з яких 72 391,25 грн. за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро до Товариство з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса та 34 381,25 грн. за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса до Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро.

Також, Товариством з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса було надано до суду детальний опис робіт (наданих послуг), наданих Адвокатським об`єднанням „К.С.К. Партнер" при розгляді справи № 916/192/20 від 04.08.2020 року, рахунок на оплату від 26.02.2020 року, рахунок на оплату від 14.04.2020 року, рахунок на оплату від 25.06.2020 року, рахунок на оплату від 31.07.2020 року, Акт наданих послуг (виконання робіт) від 26.02.2020 року, Акт наданих послуг (виконання робіт) від 14.04.2020 року, Акт наданих послуг виконання робіт) від 25.06.2020 року, Акт наданих послуг виконання робіт) від 31.07.2020 року, платіжне доручення № 726 від 27.02.2020 року, платіжне доручення № 1259 від 15.04.2020 року, платіжне доручення № 2127 від 01.07.2020 року, платіжне доручення № 2496 від 31.07.2020 року.

Відповідно до детального опису робіт (наданих послуг), наданих адвокатським об`єднанням „К.С.К. Партнерс" при розгляді справи № 916/192/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „"НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро до Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса вбачається наступне: ознайомлення з матеріалами справи 13.02.2020р. (1 година) - 3705,00 грн., складання та оформлення відзиву по справі (6 годин) - 22230,00 грн., підготовка та направлення адвокатських запитів для збирання доказів (2 години) - 7410,00 грн., участь у судовому засіданні 02.03.2020р. (0,25 годин) - 1023,75 грн., складання та подання заяви про долучення документів по справі (1 година) - 4095,00 грн., складання, оформлення та подання заперечень (5 годин) - 20475,00грн., участь у судовому засіданні 22.04.2020р. (0,25 годин) - 1005,00 грн., складання, оформлення та подання клопотання (0,5 годин) - 2010,00 грн., участь у судовому засіданні 18.05.2020р. (0,25 годин) - 1005,00 грн., участь у судовому засіданні 29.05.2020р. (0,5 годин) - 2010,00 грн., участь у судовому засіданні 22.06.2020р. (0,5 годин) - 2010,00 грн., складання, оформлення та подання заяви (1,0 годин) - 4020,00 грн. та участь у судовому засіданні 30.06.2020р. (0,33 годин) - 1392,50 грн.

Відповідно до детального опису робіт (наданих послуг), наданих адвокатським об`єднанням „К.С.К. Партнерс" при розгляді справи № 916/192/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „"МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса до Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро вбачається наступне: ознайомлення з матеріалами справи (1 година) - 3705,00 грн., складання та оформлення зустрічного позову по справі (6 годин) - 22230,00 грн., участь у судовому засіданні 02.03.2020р. (0,25 годин) - 1023,75 грн., участь у судовому засіданні 22.04.2020р. (0,25 годин) - 1005,00 грн., участь у судовому засіданні 18.05.2020р. (0,25 годин) - 1005,00 грн., участь у судовому засіданні 29.05.2020р. (0,5 годин) - 2010,00 грн., участь у судовому засіданні 22.06.2020р. (0,5 годин) - 2010,00 грн., участь у судовому засіданні 30.06.2020р. (0,33 години) - 1392,50 грн.

Розглянувши вказані документі, а також з урахуванням того, що судом першої інстанції було вирішено відмовити у задоволенні первісного позову та задоволено зустрічний позов, місцевий господарський суд дійшов висновку про стягнення витрат на професійну правову допомогу, понесених Товариством з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса, в повному обсязі з Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро.

Разом з тим, оскільки після апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції судова колегія дійшла висновку про відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог, відповідно витрати позивача за зустрічним позовом - Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса, пов`язані із отриманням професійної правничої допомоги за ним у розмірі 34 381,25 грн., як і сума сплаченого ним судового збору, стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро не підлягають, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині також підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у стягненні з Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м.Дніпро витрат на професійну правничу допомогу у сумі 34 381,25 грн. та понесених судових витрат за подання зустрічного позову у розмірі 2 102 грн.

Що стосується клопотання скаржника від 27.01.2021 року за вх. № 3770/20/Д12, в якому Товариство з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро просило суд апеляційної інстанції зменшити розмір витрат відповідача на професійну правничу допомогу по справі № 916/192/20 до нуля, судова колегія зазначає таке.

Частино 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, у розумінні положень ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

При цьому, судова колегія зауважує, що таке клопотання має бути заявлено суду, який вирішує питання про розподіл судових витрат, тобто скаржник - Товариство з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро мало подати таке клопотання суду першої інстанції, чого скаржником зроблено не було, а тому і підстави для розгляду такого клопотання в суді апеляційної інстанції, та відповідно скасування рішення суду першої інстанції у цій частині наразі відсутні, з огляду на що клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро від 27.01.2021 року за вх. № 3770/20/Д12 судовою колегією залишається без розгляду.

Відповідно до діючого законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Рішення суду має прийматися у цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних та допустимих доказів у конкретній справі.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Обґрунтованим визнається рішення суду, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Приймаючи до уваги вищенаведені обставини справи в їх сукупності, судова колегія вважає, що аргументи, викладені в апеляційній скарзі, частково знайшли свої підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, з огляду на що Південно-західний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м.Дніпро на рішення Господарського суду Одеської області від 08.10.2020 року у справі №916/192/20 потребує часткового задоволення, рішення суду - часткового скасування, з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса до Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро про стягнення 138799 грн. 82 коп., із залишенням рішення Господарського суду Одеської області від 08.10.2020 року у справі № 916/192/20 в іншій частині без змін.

Що стосується клопотання скаржника від 17.02.2021 року за вх. № 3770/20/Д16, в якому Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро просило суд стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса на його користь правничу допомогу у розмірі 46 300 грн., судова колегія зазначає таке.

До вказаного клопотання скаржником було надано наступні документи:

- договір про надання юридичних послуг від 11.12.2019 року № 08-12-19, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро (замовник) та ФОП Оришич С.О. (виконавець), відповідно до п. 1 якого виконавець зобов`язався за завданням замовника надати юридичні послуги в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро в Господарському суді Одеської області з метою вирішення спору, що виник у замовника та Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса з договору транспортного експедирування від 25.02.20219 року № 02/25-02;

- акт надання послуг від 23.11.2020 року № 2, складений між Товариством з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро та ФОП Оришич С.О. (представлення інтересів замовника у Господарському суду Одеської області з метою вирішення спору, що склався у замовника та Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса з договору транспортного експедирування від 25.02.20219 року № 02/25-02) на суму 30 000 грн.;

- договір про надання правової допомоги від 23.10.2020 року № 23/10/2020-3, укладений між Адвокатського об`єднання «РЕВЕЛІН ІНФОРМЕЙШН ГРУП» (адвокатське об`єднання) та Товариством з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро (клієнт), відповідно до якого клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну (правову/правничу) допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором;

- додаткова угода від 23.10.2020 року до договору про надання правової допомоги від 23.10.2020 року № 23/10/2020-3, укладена між Адвокатського об`єднання «РЕВЕЛІН ІНФОРМЕЙШН ГРУП» та Товариством з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро, відповідно до п. 1 якої суми винагороди, яку клієнт зобов`язався сплатити Адвокатському об`єднанню «РЕВЕЛІН ІНФОРМЕЙШН ГРУП» за надання правової допомоги (гонорар) за представництво інтересів клієнта в судів апеляційної інстанції у справі № 916/192/20 становить 16 300 грн.;

- акт надання послуг від 23.10.2020 року № 29, складений між Товариством з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро та Адвокатським об`єднанням «РЕВЕЛІН ІНФОРМЕЙШН ГРУП» (юридичні послуги відповідно до додаткової угоди від 23.10.2020 року до Договору про надання правової допомоги від 23.10.2020 року № 23/10/2020-3 на суму 5 000 грн.;

- акт надання послуг від 30.11.2020 року № 35, складений між Товариством з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро та Адвокатським об`єднанням «РЕВЕЛІН ІНФОРМЕЙШН ГРУП» (юридичні послуги відповідно до додаткової угоди від 23.10.2020 року до договору про надання правової допомоги від 23.10.2020 року № 23/10/2020-3 на суму 7 000 грн.;

- акт надання послуг від 21.01.2021 року № 1, складений між Товариством з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро та Адвокатським об`єднанням «РЕВЕЛІН ІНФОРМЕЙШН ГРУП» (юридичні послуги відповідно до додаткової угоди від 23.10.2020 року до договору про надання правової допомоги від 23.10.2020 року № 23/10/2020-3 на суму 4 300 грн.;

- рахунок Адвокатського об`єднання «РЕВЕЛІН ІНФОРМЕЙШН ГРУП» від 23.10.2020 року № 43 на оплату юридичних послуг відповідно до додаткової угоди від 23.10.2020 року до договору про надання правової допомоги від 23.10.2020 року №23/10/2020-3 на суму 5 000 грн., виставлений Товариству з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро;

- рахунок Адвокатського об`єднання «РЕВЕЛІН ІНФОРМЕЙШН ГРУП» від 04.11.2020 року № 47 на оплату юридичних послуг відповідно до Додаткової угоди від 23.10.2020 року до договору про надання правової допомоги від 23.10.2020 року №23/10/2020-3 на суму 7 000 грн., виставлений Товариству з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро;

- рахунок Адвокатського об`єднання «РЕВЕЛІН ІНФОРМЕЙШН ГРУП» від 21.01.2021 року № 7 на оплату юридичних послуг відповідно до додаткової угоди від 23.10.2020 року до договору про надання правової допомоги від 23.10.2020 року №23/10/2020-3 на суму 4 300 грн., виставлений Товариству з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро.

Дослідивши вказані докази, судова колегія зазначає, що відповідно до договору про надання юридичних послуг від 11.12.2019 року № 08-12-19, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро та ФОП Оришич С.О. правова допомога у вказаній справі надавалась в суді першої інстанції. Вказане також підтверджується актом надання послуг від 23.11.2020 року № 2 на суму 30000 грн.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Тобто, відповідно до приписів чинного господарського процесуального кодексу особа, яка заінтересована у відшкодуванні понесених нею витрат на професійну правничу допомогу має заявити відповідне клопотання суду, який розглядає справу та до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду надати відповідні докази.

В даному випадку до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду першої інтонації скаржником відповідне клопотання заявлено не було, докази також надані суду першої інстанції не були, відповідне клопотання заявлено лише суду апеляційної інстанції, з огляду на що підстав для стягнення за таким клопотанням з Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса понесених Товариством з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м.Дніпро судових витрат на правничу правову допомогу в суді першої інстанції у сумі 30 000 грн. наразі не вбачається.

Що стосується витрат Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 16 300 грн., судова колегія зазначає, що вказана сума підтверджена належними та допустимими доказами, заявлена сума витрат співмірна зі складністю справи та ціною позову, з огляду на що судова колегія дійшла висновку про задоволення клопотання скаржника про стягнення вищезазначеної суми з Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса на його користь.

При цьому, будь-яких заперечень щодо заявленої до стягнення суми або її обґрунтованості й розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката, від Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса до Південно-західного апеляційного господарського суду не надійшло, а відтак і підстав для відмови у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро про стягнення витрат на професійну правничу допомогу за результатом розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м.Дніпро на рішення Господарського суду Одеської області від 08.10.2020 року у справі №916/192/20 або зменшення розміру цих витрат у колегії Південно-західного апеляційного господарського суду відсутні.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. 129, 240, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро на рішення Господарського суду Одеської області від 08.10.2020 року у справі № 916/192/20 - задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Одеської області від 08.10.2020 року у справі №916/192/20 - скасувати частково.

Відмовити у задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м. Одеса до Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро про стягнення 138799 грн. 82 коп.

В іншій частині рішення Господарського суду Одеської області від 08.10.2020 року у справі № 916/192/20 - залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", м.Одеса (65082, м. Одеса, вул. Софіївська, буд. 7А; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", м. Дніпро (49051, м. Дніпро, вул. Журналістів, 13; ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 153 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 16 300 грн.

Доручити Господарському суду Одеської області видати наказ.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Вступна і резолютивна частина постанови проголошені в судовому засіданні 22.02.2021 року.

Повний текст постанови складено 24 лютого 2021 року.

Головуючий суддя Г.І. Діброва
Судді Н.М. Принцевська
А.І. Ярош