УХВАЛА

16 лютого 2021 року

м. Київ

Справа № 910/701/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Булгакової І.В. (головуючий), Львова Б.Ю. і Селіваненка В.П.,

за участю секретаря судового засідання Шевчик О.Ю.,

представників учасників справи:

позивача - товариства з обмеженою відповідальністю "Золотий екватор" - Слісарчук І.О., адвокат (довіреність від 31.12.2020 б/н),

відповідача - Антимонопольного комітету України - Максименко А.П. (в порядку самопредставництва),

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Золотий екватор"

на рішення господарського суду міста Києва від 17.07.2018 (суддя Мандриченко О.В.)

та постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2020 (колегія суддів: Агрикова О.В. (головуючий), судді Чорногуз М.Г. і Мальченко А.О.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Золотий екватор" (далі - Товариство)

до Антимонопольного комітету України (далі - АМК)

про визнання недійсним рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про визнання недійсними пункту 1, підпункту 2.1 резолютивної частини рішення АМК від 28.10.2016 № 480-р зі справи № 128-26.13/112-16 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" (далі - Рішення АМК) у частині, що стосується позивача.

Позовні вимоги мотивовано тим, що АМК неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, недоведенням обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими.

Рішенням господарського суду міста Києва від 20.03.2017, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.08.2017, позов задоволено повністю.

Верховний Суд постановою від 06.02.2018 касаційну скаргу АМК задовольнив частково. Рішення господарського суду міста Києва від 20.03.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.08.2017 зі справі № 910/701/17 скасував, а справу передав на новий розгляд до господарського суду міста Києва. Зокрема, Верховний Суд зазначив, що судами не було надано належної правової оцінки здійсненому АМК економічному аналізу ринку через застосування коефіцієнта кореляції та правової оцінки доводам та доказам АМК щодо відсутності у суб`єктів господарювання об`єктивних причин для вчинення схожих дій та, доводам Товариства на їх спростування, а саме не перевірено, чи могли інші фактори разом з визначеними об`єктивними факторами спричинити схожу поведінку між відповідачами у справі АМК, в тому числі Товариства, тобто чи були ці інші фактори також настільки однаковими для різних суб`єктів господарювання, щоб мати наслідком встановлення і підтримання на інформаційних табло стаціонарних АЗС подібних між собою роздрібних цін на бензин марки А-95 та дизельне паливо.

Після нового розгляду справи господарський суд міста Києва рішенням від 17.07.2018, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2020, у задоволенні позову Товариства відмовив.

Судові рішення мотивовані тим, що АМК дотримано вимоги Закону України "Про захист економічної конкуренції", Правил розгляду справ, які затверджено розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 №5, у зв`язку з чим всебічно, повно і об`єктивно розглянуто обставини справи №128-26.13/112-16, досліджено подані документи, належним чином проаналізувало відносини сторін. Викладені в оскаржуваному рішенні висновки АМК відповідають фактичним обставинам справи №128-26.13/112-16, нормам матеріального права, є законними та обґрунтованими.

При ухваленні рішень судами зазначено, що шляхом кореляційного аналізу Комітетом встановлено, що ступінь зв`язку між рядами цін придбання (отримання на реалізацію) відповідачами (у т.ч. і ТОВ «Золотий екватор») бензину марки А-95 та дизельного пального є значно нижчим, ніж ступінь зв`язку між рядами роздрібних цін на бензин марки А-95 та дизельне паливо, які встановлювали відповідачі по справі Комітету (у т.ч. ТОВ «Золотий екватор») на інформаційних табло протягом досліджуваного періоду.

У свою чергу, Товариство, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права та з підстав, визначених пунктом 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 17.07.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.11.2020 у справі № 910/701/17 та ухвалити нове рішення, яким позов Товариства до АМК про скасування Рішення АМК в частині, що стосується Товариства - задовольнити. Стягнути з АМК судові витрати, зумовлені розглядом цієї справи.

Серед іншого, Товариство у касаційній скарзі зазначало, що судами попередніх інстанцій не надано оцінки висновку експертів "Дослідження ринку роздрібної торгівлі світлими нафтопродуктами через мережу автозаправних станцій в період з січня 2013 по січень 2016 року", який був поданий позивачем як доказ у справі.

Такий експертний висновок був складений експертами Державного підприємства "Укрпромзовнішекспертиза" у січні 2018 року, тобто після прийняття Рішення АМК, на замовлення Товариства для подання до господарського суду міста Києва як доказ у справі.

При цьому, апеляційний господарський суд, відхиляючи доводи Товариства про обмеження його права на подання висновку експерта як доказу у справі, посилався на висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 19.08.2019 у справі № 910/12487/18 та від 30.01.2020 у справі № 910/14949/18 та зазначив, що докази, які не були надані позивачам Антимонопольному комітету України в межах розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції не можуть оцінюватись судом на підтвердження наявності підстав для скасування рішення Антимонопольного комітету України, у тому числі докази, отриманні безпосередньо під час розгляду справи у суді, зокрема шляхом проведення судової експертизи.

Водночас у постановах Верховного Суду від 19.08.2019 у справі № 910/12487/18 (колегія суддів у складі: Бенедисюка І.М. -головуючого, Колос І.Б., Селіваненка В.П.) ,та від 30.01.2020 у справі № 910/14949/18(колегія суддів у складі: Малашенкової Т.М.. -головуючого, Львова Б.Ю., Селіваненка В.П.), на які також посилається суд апеляційної інстанції, зазначено, що згідно з Правилами розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, затвердженими розпорядженням АМК від 19.04.1994 № 5 (у редакції розпорядження АМК від 29.06.1998 № 169-р), зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 06.05.1994 за № 90/299, сторони справи про захист економічної конкуренції можуть надати пояснення, які органом АМК розглядаються як доказ. Відповідно до змісту статті 59 Закону № 2210 суд може визнати недійсним рішення органу АМК, зокрема внаслідок неповного з`ясування органом АМК у його рішенні обставин, які мають значення для справи, недоведення ним обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи або у зв`язку із порушенням або неправильним застосування норм матеріального чи процесуального права. Отже, судом не можуть досліджуватись та оцінюватись додаткові пояснення сторін, які стосуються кваліфікації встановленого органом АМК порушення конкурентного законодавства, які не надавались у межах розгляду справи про порушення конкурентного законодавства.

Разом з тим у постанові Верховного Суду від 30.01.2020 у справі № 910/14949/18 зазначено таке : за змістом статті 35 Закону України "Про захист економічної конкуренції" при розгляді справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Комітету збирають і аналізують документи, висновки експертів, пояснення осіб, іншу інформацію, що є доказом у справі, та приймають рішення у справі в межах своїх повноважень; з огляду на наведені норми, питання щодо збору, оцінки та аналізу доказів у справі є, в силу Закону України "Про захист економічної конкуренції", виключною компетенцією Комітету, а тому виходить за межі повноважень судів; у вирішенні відповідних спорів суди не повинні перебирати на себе непритаманні судам функції органів Антимонопольного комітету України, зокрема, самостійно доводити замість відповідного органу певні обставини; саме на орган Антимонопольного комітету України покладено обов`язок навести відповідні докази у своєму рішенні на підставі яких орган дійшов висновку про обставини справи, а суд покликаний дослідити та оцінити наведені органом докази, і, в разі їх підтвердження, вони можуть бути достатніми для висновків органу, викладених у Рішенні АМК.

Поряд з тим за приписами частини третьої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до приписів частини першої статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з приписами частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Приписами частини першої статті 302 ГПК України унормовано, що суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, передає справу на розгляд палати, до якої входить така колегія, якщо ця колегія вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з цієї ж палати або у складі такої палати.

Виконання завдань судочинства залежить від встановлення судом у справі об`єктивної істини та правильного застосування судом норм матеріального та процесуального права. Завданням судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів учасників судового процесу. На суд покладено обов`язок створювати необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи, зокрема, в результаті здійснення судом і особами які беруть участь у справі, доказування і пізнання у встановленому процесуальному порядку. Особливість доказування полягає в тому, що воно є як правом так і обов`язком осіб, які беруть участь у справі. Вони мають право подавати докази, брати участь в їх дослідженні, давати усні й письмові пояснення суду , подавати свої доводи, міркування та заперечення, тобто мають право на доказування.

Враховуючи викладене та беручи до уваги фактичний зміст принципу доказування у судовому процесі, Верховний Суд вважає за необхідне: передати справу на розгляд палати для розгляду справ щодо захисту прав інтелектуальної власності, а також пов`язаних з антимонопольним та конкурентним законодавством Касаційного господарського суду та уточнити, що інші учасники процесу, крім АМК, і суди не зв`язані доказами, що раніше були надані до АМК під час розгляду ним справи; відступити від висновків щодо неможливості дослідження та оцінки судом додаткових доказів, які стосуються кваліфікації встановленого органом АМК порушення конкурентного законодавства і не надавались у межах розгляду справи про порушення конкурентного законодавства у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухвалених рішеннях Верховного Суду від 19.08.2019 у справі № 910/12487/18 та від 30.01.2020 у справі № 910/14949/18.

На підставі викладеного та керуючись статтями 234, 235, 302 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Справу № 910/701/17 разом з касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Золотий екватор" на рішення господарського суду міста Києва від 17.07.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2020 передати на розгляд палати для розгляду справ щодо захисту прав інтелектуальної власності, а також пов`язаних з антимонопольним та конкурентним законодавством Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Булгакова

Суддя Б. Львов

Суддя В. Селіваненко