ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2021 р. Справа № 911/2876/20

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., за участю секретаря судового засідання Литовки А.С., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Вест»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бориспільський комбікормовий завод»

про стягнення 958822,49 грн

за участю представників

позивача: Сергєєв П.О. предст. за дов. № 1 від 29.09.2020;

відповідача: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Київської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро Вест» (далі ТОВ «Агро Вест») з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бориспільський комбікормовий завод» (далі відповідач, ТОВ «БКЗ») про стягнення 1979580,89 грн, з яких: 1876914,00 грн основного боргу, 11356,00 грн 3% річних та 91310,89 грн пені.

В обґрунтування підстав позову позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором поставки кукурудзи № 43/БКЗ від 21.03.2019 в частині повної та своєчасної оплати вартості поставленого позивачем товару.

Одночасно з позовною заявою ТОВ «Агро Вест» звернулось до суду з заявою за вих. № 1/10-2 від 01.10.2020 про забезпечення позову, у якій заявник просить суд накласти арешт на грошові кошти ТОВ «Бориспільський комбікормовий завод» у сумі 1979580,89 грн, що знаходяться на будь-яких (всіх) рахунках ТОВ «Бориспільський комбікормовий завод», відкритих в будь-яких фінансових (у т.ч. банківських) установах, що будуть виявлені виконавцем під час виконання ухвали про забезпечення позову, та, зокрема, які знаходяться на рахунку ТОВ «Бориспільський комбікормовий завод» № , який відкритий у філії АТ «Перший Український Міжнародний Банк», м. Київ, МФО 334851.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 02.10.2020 відмовлено ТОВ «Агро Вест» у задоволенні заяви за вих. № 1/10-2 від 01.10.2020 про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 21.10.2020 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 16.11.2020.

Ухвалою суду від 16.11.2020 підготовче засідання відкладено на 07.12.2020.

ТОВ «БКЗ» подано до суду відзив на позовну заяву № 01-26/11/20 від 26.11.2020, у якому відповідач повідомляє суд, що до відкриття провадження у справі ним сплачено на користь позивача основний борг в розмірі 1158926,40 грн, у зв`язку з чим ТОВ «БКЗ» заявляє про закриття провадження в частині вимог про стягнення вказаної суми.

Також відповідач не погодився з розрахунками пені та 3% річних, які здійснено позивачем, з огляду на що ТОВ «БКЗ» надано власні контррозрахунки.

ТОВ «Агро Вест» подано до суду заяву про зменшення позовних вимог за вих. № 26/11 від 26.11.2020, у якій позивач заявляє до стягнення з відповідача 958822,49 грн, з яких: 856155,60 грн основного боргу, 11356,00 грн 3% річних та 91310,89 грн пені.

На підставі ухвали Господарського суду Київської області від 07.12.2020 вказана заява про зменшення позовних вимог прийнята судом до розгляду.

Ухвалою суду від 07.12.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.01.2021.

Ухвалою суду від 11.01.2021 розгляд справи по суті відкладено на 25.01.2021.

У судовому засіданні 25.01.2021 представник позивача обґрунтував в усному порядку заявлені вимоги та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідачі, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, явку уповноважених представників в судові засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив.

Судом враховано, що за приписами ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 ГПК України, суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Після виходу з нарадчої кімнати, відповідно до ст. 240 ГПК України, 25.01.2021 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між ТОВ «Агро Вест» (постачальник) та ТОВ «БКЗ» (покупець) 21.03.2019 укладено договір поставки кукурудзи № 43/БКЗ (далі Договір), відповідно до п. 1.1. якого постачальник бере на себе зобов`язання здійснити поставку товару, який не обтяжений правами третіх осіб, та передати його у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити поставлений постачальником товар належної якості та в обумовлені сторонами строки.

Пунктом 1.2. Договору обумовлено, що предметом даного Договору є поставка зерна кукурудзи, що вирощується на полях (далі товар).

Поставка Товару здійснюється постачальником на умовах терміну «DAP DELIVERED AT PLACE» за адресою: 08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Привокзальна, 46 (п. 3.1. Договору).

Згідно з п. 3.8. Договору право власності на товар, що поставляється, переходить від постачальника до покупця в момент передачі товару та підписання уповноваженою особою покупця товарно-транспортної накладної.

За умовами п. 5.2. Договору розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються покупцем у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

У пункті 5.3. Договору сторони обумовили, що для отримання оплати є необхідність виконання наступних умов: постачальник передає покупцю всю кількість товару згідно рахунку-фактури; сторони підписують належним чином оформлену видаткову накладну; постачальник передає покупцю повний пакет оригіналів документів зазначених в п. 3.4. та п. 3.5. даного Договору.

Відповідно до п. 5.4. Договору після виконання останньої з умов, зазначених в п. 5.3.: покупець сплачує 80% оплати вартості Товару на розрахунковий рахунок постачальника протягом 7 (сім) робочих днів; остаточний розрахунок в розмірі 20% оплати вартості замовленого товару здійснюється протягом 3 (три) робочих днів після того, як постачальник в строки передбачені чинним законодавством засобами електронного зв`язку надіслав покупцю податкову накладну, зареєстровану у Єдиному реєстрі податкових накладних, але в будь-якому разі не раніше строку, вказаного в пункті 5.4.1. даного Договору.

Ціна Договору складається з вартості поставленого товару протягом строку дії даного Договору (п. 5.7. Договору).

Згідно з п. 8.1. Договору останній вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2022.

Між сторонами також узгоджено та підписано додаток № 1 до Договору «Зразки відтиску факсиміле» і додаток № 2 до Договору «Якісні показники товару».

У період з 03.07.2019 по 23.07.2020 постачальник передав, а покупець отримав у власність обумовлений Договором товар на загальну суму 48570785,00 грн, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями видаткових накладних.

Зі свого боку покупець у період з 26.07.2019 по 20.08.2020 перерахував на користь постачальника грошові кошти в загальній сумі 46555703,00 грн, на підтвердження чого до позовної заяви долучено копії відповідних платіжних доручень та банківських виписок по рахунку ТОВ «Агро Вест».

Водночас установлено, що 10.07.2020 між ТОВ «БКЗ» та ТОВ «Агро Вест» укладено додаткову угоду № 1 до Договору, у якій сторони, зокрема: встановили та підтверджують, станом на 10.07.2020 суму основного боргу покупця перед постачальником за поставлений товар по Договору поставки кукурудзи № 43/БКЗ від 21.03.2019 в загальному розмірі 2404952,00 грн; погодили, що заборгованість покупця перед постачальником за поставлений товар відповідно до Договору поставки кукурудзи № 43/БКЗ від 21.03.2019 підлягає оплаті у повному обсязі в сумі 2404952,00 грн, в строк до 27.08.2020, відповідними частинами згідно з графіком, який викладено у цій додатковій угоді.

Додатковою угодою № 2 від 10.08.2020 до Договору сторони, зокрема: погодили суму та терміни оплати покупцем товару, на загальну суму 1390216,00 грн, в тому числі ПДВ, поставленого товару відповідно до видаткової накладної, за вирахуванням суми боргу, вказаної в додатковій угоді № 1 від 10.07.2020 до Договору; сторони погодили, що заборгованість покупця перед постачальником за поставлений товар відповідно до Договору поставки кукурудзи № 43/БКЗ від 21.03.2019 підлягає оплаті у повному обсязі в сумі 1390216,00 грн в строк до 05.10.2020.

Зі змісту пункту 2 додаткової угоди № 2 від 10.08.2020 вбачається, що сторони погодили графік погашення покупцем заборгованості за наступними видатковими накладними:

- № 200 від 27.06.2020 на суму 400736,00 грн; строк платежу 10.09.2020;

- № 206 від 02.07.2020 на суму 388192,00 грн; строк платежу 17.09.2020;

- № 210 від 03.07.2020 на суму 139776,00 грн; строк платежу 24.09.2020;

- № 211 від 04.07.2020 на суму 190960,00 грн; строк платежу 28.09.2020;

- № 218 від 12.07.2020 на суму 132384,00 грн; строк платежу 30.09.2020;

- № 230 від 23.07.2020 на суму 138168,00 грн; строк платежу 05.10.2020.

Матеріали справи свідчать про те, що ТОВ «Агро Вест» неодноразово направляло на адресу ТОВ «БКЗ» вимоги щодо сплати боргу за поставлений за договором поставки кукурудзи № 43/БКЗ від 21.03.2019 товар, а саме: № 24.06-1 від 24.06.2020; № 23/07-1 від 23.07.2020; № 28/08-1 від 28.08.2020.

Звертаючись до суду з позовною заявою, ТОВ «Агро Вест» стверджує про те, що з урахуванням погоджених сторонами нових строків оплати та здійснених ТОВ «БКЗ» оплат, станом на дату написання даного позову, сума заборгованості відповідача перед позивачем загалом становить 2015082,00 грн, при цьому прострочена заборгованість, строк оплати якої настав, становить 1876914,00 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач не заперечив факт поставки позивачем та прийняття відповідачем без зауважень та заперечень щодо якості/кількості зазначеного вище товару за договором поставки кукурудзи № 43/БКЗ від 21.03.2019.

Водночас відповідач повідомив суд, що до відкриття провадження у справі ТОВ «БКЗ» сплачено на користь ТОВ «Агро Вест» основний борг у сумі 1158926,40 грн, з огляду на що відповідач вважає, що предмет спору у цій справі в частині стягнення з ТОВ «БКЗ» 1158926,40 грн відсутній.

В рамках підготовчого провадження позивачем було подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, у якій ТОВ «Агро Вест» зазначило, що з моменту звернення до суду з позовом відповідач сплатив на користь позивача грошові кошти загалом в розмірі 1158926,40 грн.

Наданими до заяви про зменшення розміру позовних вимог копіями банківських виписок по рахунку ТОВ «Агро Вест» підтверджується факт перерахування в період з 08.10.2020 по 16.10.2020 ТОВ «БКЗ» на користь ТОВ «Агро Вест» грошових коштів у загальній сумі 1158926,40 грн.

За твердженнями позивача, в рахунок погашення заборгованості, що становила предмет позову, було сплачено лише 1020758,40 грн, різниця в сумі 138168,00 грн є оплатою за товар отриманий згідно з видатковою накладною № 230 від 23.07.2020, яка не була предметом позову. За таких обставин позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 856155,60 грн основного боргу.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України, ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання, зокрема, припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Спір між сторонами виник внаслідок неналежного виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором поставки поставки кукурудзи № 43/БКЗ від 21.03.2019.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Як установлено судом та не було заперечено відповідачем, у період з 03.07.2019 по 23.07.2020 ТОВ «Агро Вест» поставлено на користь ТОВ «БКЗ» товар на загальну суму 48570785,00 грн. У свою чергу ТОВ «БКЗ», у період з 26.07.2019 по 20.08.2020, перераховано на користь ТОВ «Агро Вест» 46555703,00 грн, отже сума заборгованості станом на дату звернення позивача з даним позовом до суду склала 2015082,00 грн (48570785,00 грн 46555703,00 грн).

При цьому, зважаючи на те, що за умовами додаткової угоди № 2 від 10.08.2020 строк оплати вартості отриманого відповідачем товару за видатковою накладною № 230 від 23.07.2020 на суму 138168,00 грн, станом на дату подання позову у відповідача не настав, прострочена заборгованість склала в сумі 1876914,00 грн.

Водночас, у період з 08.10.2020 по 16.10.2020, відповідач здійснив перерахування на користь позивача грошових коштів у загальній сумі 1158926,40 грн.

З наданої позивачем копії банківської виписки за період з 06.10.2020 по 16.11.2020 вбачається, зокрема, що 08.10.2020 ТОВ «БКЗ» здійснено дві часткові оплати в загальній сумі 138168,00 грн (27633,60 грн та 110534,40 грн) з призначенням платежу в якості оплати згідно з видатковою накладною № 230 від 23.07.2020.

З огляду на те, що заборгованість за поставлений товар за видатковою накладною № 230 від 23.07.2020 на суму 138168,00 грн не є предметом даного позову та не заявлялась позивачем до стягнення з відповідача, суд дійшов висновку, що в рахунок часткового погашення спірної заборгованості в сумі 1876914,00 грн зараховуються оплати в загальному розмірі 1020758,40 грн.

Таким чином судом установлено, що на момент ухвалення рішення у даній справі основна заборгованість відповідача перед позивачем складає 856155,60 грн, докази оплати якої у матеріалах справи відсутні.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги, що відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами, позовні вимоги про стягнення заборгованості в розмірі 856155,60 грн, які неоплачені відповідачем станом на день розгляду спору, підлягають задоволенню в повному обсязі як обґрунтовано заявлені та підтверджені матеріалами справи.

У зв`язку з простроченням відповідачем зобов`язання з оплати вартості отриманого товару позивач заявив до стягнення з ТОВ «БКЗ» 11356,00 грн 3% річних та 91310,89 грн пені.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Статтею 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно положеннями Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 6.4. Договору обумовлено, що покупець за несвоєчасну оплату товару сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, за кожен день прострочення, але не більше 5 (п`ять) % від загальної вартості неоплаченого товару.

Водночас судом враховано, що у пункті 5 додаткової угоди № 2 від 10.08.2020 до Договору сторони домовились, що в разі порушення строків оплати, зазначених в п. 2 (два) додаткової угоди до Договору, умови щодо незастосування штрафних санкцій за Договором п. 3 (три) додаткової угоди до Договору втрачають свою юридичну силу та постачальник має право нарахувати всі штрафні санкції за Договором та законодавством України до простроченої оплати поставленого товару згідно умов до Договору поставки кукурудзи № 43/БКЗ від 21.03.2019.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

До позовної заяви долучено детальний розрахунок 3% річних та пені, з якого вбачається, що відповідні нарахування позивач здійснив наступним чином:

- від видаткової накладної № 197 від 22.06.2020 на суму 201264,00 грн за період з 10.07.2020 по 01.10.2020 3% річних складають 1373,00 грн, пеня 11038,97 грн;

- від видаткової накладної № 199 від 24.06.2020 на суму 390656,00 грн за період з 15.07.2020 по 01.10.2020 3% річних складають 2504,00 грн, пеня 20136,02 грн;

- від видаткової накладної № 200 від 27.06.2020 на суму 400736,00 грн за період з 15.07.2020 по 01.10.2020 3% річних складають 2569,00 грн, пеня 20655,58 грн;

- від видаткової накладної № 206 від 02.07.2020 на суму 388192,00 грн за період з 22.07.2020 по 01.10.2020 3% річних складають 2265,00 грн, пеня 18213,33 грн;

- від видаткової накладної № 210 від 03.07.2020 на суму 139776,00 грн за період з 27.07.2020 по 01.10.2020 3% річних складають 758,00 грн, пеня 6096,22 грн;

- від видаткової накладної № 211 від 04.07.2020 на суму 190960,00 грн за період з 22.07.2020 по 01.10.2020 3% річних складають 1114,00 грн, пеня 8959,53 грн;

- від видаткової накладної № 218 від 12.07.2020 на суму 132384,00 грн за період з 22.07.2020 по 01.10.2020 3% річних складають 773,00 грн, пеня 6211,24 грн.

Не погоджуючись з правильністю здійснених позивачем розрахунків, відповідач у відзиві виклав контррозрахунки 3% річних та пені, які здійснено наступним чином:

- від видаткової накладної № 197 від 22.06.2020 на суму 201264,00 грн за період з 10.07.2020 по 01.10.2020 3% річних складають 1385,75 грн, пеня 5543,01 грн;

- від видаткової накладної № 199 від 24.06.2020 на суму 390656,00 грн за період з 15.07.2020 по 01.10.2020 3% річних складають 2529,66 грн, пеня 10118,63 грн;

- від видаткової накладної № 200 від 27.06.2020 на суму 400736,00 грн за період з 15.07.2020 по 01.10.2020 3% річних складають 2594,93 грн, пеня 10379,72 грн;

- від видаткової накладної № 206 від 02.07.2020 на суму 388192,00 грн за період з 22.07.2020 по 01.10.2020 3% річних складають 2290,97 грн, пеня 9163,88 грн;

- від видаткової накладної № 210 від 03.07.2020 на суму 139776,00 грн за період з 27.07.2020 по 01.10.2020 3% річних складають 767,62 грн, пеня 3070,49 грн;

- від видаткової накладної № 211 від 04.07.2020 на суму 190960,00 грн за період з 28.07.2020 по 01.10.2020 3% річних складають 1033,06 грн, пеня 4132,25 грн;

- від видаткової накладної № 218 від 12.07.2020 на суму 132384,00 грн за період з 28.07.2020 по 01.10.2020 3% річних складають 716,18 грн, пеня 2864,70 грн.

Загалом, за контррозрахунками відповідача, 3% річних становлять 11318,17 грн, пеня 45272,68 грн.

Дослідивши подані позивачем розрахунки, з урахуванням контррозрахунків відповідача, суд зазначає, що позивач припустився помилок при визначенні початку перебігу строку для здійснення нарахування 3% річних та пені за накладними № 211 від 04.07.2020 та № 218 від 12.07.2020.

Так, умовами Договору передбачено, що остаточний розрахунок здійснюється протягом трьох робочих днів після того, як постачальник в строки передбачені чинним законодавством засобами електронного зв`язку надіслав покупцю податкову накладну, зареєстровану у Єдиному реєстрі податкових накладних (пп. 5.4.2. Договору).

Позивачем в розрахунку вірно вказано дату доставляння контрагенту інформації про реєстрацію податкових накладних на відповідні суми поставок за видатковими накладними № 211 від 04.07.2020 та № 218 від 12.07.2020, а саме 22.07.2020. Отже прострочення в оплаті за такими видатковими накладними, з урахуванням умов пп. 5.4.2. Договору, настало 28.07.2020, а не 22.07.2020, як вказано позивачем у відповідних розрахунках.

З урахуванням викладеного вище, здійснивши перерахунок належних до сплати 3% річних та пені по кожній накладній окремо, за період з наступного дня після спливу строку виконання грошового зобов`язання по 01.10.2020, а також врахувавши, що пеня за кожною із спірних накладних не може перевищувати 5% боргу, суд встановив, що вірно розрахований розмір 3% річних становить 11318,17 грн, пені 45272,68 грн, з огляду на що вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

З огляду на викладене вище, а також те, що факт порушення відповідачем договірних зобов`язань судом встановлений і по суті останнім не спростований, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково та з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення: 856155,60 грн основного боргу, 11318,17 грн 3% річних та 45272,68 грн пені.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, суд керується п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, відповідно до якого судовий збір покладається, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Що стосується заявлених позивачем у позовній заяві витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 150000,00 грн суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, але не виключно, витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами ст. 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Судом установлено, що у прохальній частині позовної заяви позивач просив суд покласти на ТОВ «БКЗ» витрати на правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи в суді першої інстанції в розмірі 150000,00 грн, відповідно до поданих, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, документів, згідно зі ст. 129 ГПК України.

З цього приводу суд зазначає, що згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Отже питання про судові витрати позивача на професійну правничу допомогу буде вирішено судом за наявності відповідних доказів, поданих до суду у встановлений наведеними вище нормами строк.

Керуючись ст. 73, 74, 76-80, 129, 237, 238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бориспільський комбікормовий завод» (08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Привокзальна, буд. 46; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Вест» (04080, м. Київ, вул. Турівська, буд. 38; ): 856155 (вісімсот п`ятдесят шість тисяч сто п`ятдесят п`ять) грн 60 коп. основного боргу, 11318 (одинадцять тисяч триста вісімнадцять) грн 17 коп. 3% річних, 45272 (сорок п`ять тисяч двісті сімдесят дві) грн 68 грн пені та 13691 (тринадцять тисяч шістсот дев`яносто одну) грн 20 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 19.02.2021.

Суддя О.В. Щоткін