ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11.02.2021 Справа № 905/2201/20

Господарський суд Донецької області у складі судді Сковородіної О.М.,

секретар судового засідання Доннік Н.В.

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім БІОІЛ (61046, Харківська обл., м. Харків, пр. Олександрівський, буд.2, )

до відповідача: Дочірнього підприємства Донецький облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України (вул. Захисників України, 2, м. Покровськ, Донецька область, )

про стягнення 35 200,81 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Каблучко Д.О. за довіреністю;

від відповідача: не з`явився;

Товариство з обмеженою відповідальністю Торговий дім БІОІЛ звернулось з позовною заявою до Дочірнього підприємства Донецький облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України про стягнення 35 200,81 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору купівлі-продажу (поставки) товарів (з доставкою) №45/2020 від 23.03.2020 щодо оплати вартості поставленого товару.

Ухвалою суду від 28.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов та заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження 15 днів з дати отримання ухвали; явку представників сторін визнано не обов`язковою.

21.01.2021 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву №01-13/85 від 18.01.2021, в якому останній просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Строк оплати за отриманий товар не настав, так як відсутній повний пакет документів, який має додаватись до товару.

08.02.2021 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив б/н від 03.02.2021, в кому останній заперечує щодо доводів відповідача, викладених у відзиві та просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Дослідивши документи, наявні в матеріалах справи, судом встановлено.

23.03.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Торговий дім БІОІЛ (далі постачальник або позивач) та Дочірнім підприємством Донецький облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України (далі покупець або відповідач) було укладено договір купівлі-продажу (поставки) товарів (з доставкою) №45/2020 (далі договір).

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язується поставляти та передавати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити мінеральний порошок (товар).

За приписами п. 3.1 договору ціна договору становить 810 000,00 грн., в тому числі ПДВ.

Як вбачається з п.п. 4.1, 4.3 договору розрахунки за поставлений товар проводяться шляхом оплати покупцем рахунку постачальника за умови отримання від нього всіх документів, зазначених у п. 4.2 договору, проте у будь-якому випадку після отримання покупцем нового розрахунку від замовника на відповідні цілі.

Рахунок приймається до оплати при отриманні товару та всіх документів, що підтверджують належну якість товару (сертифікат або паспорт якості), видаткових накладних у яких вказуються дані про виробничий підрозділ покупця, який безпосередньо отримав партію товару, ТТН та інших первинних документів, передбачених для даного виду товару постачальник має зареєструвати податкову накладну в єдиному електронному реєстрі у передбачені чинним законодавством строки.

Сторони свідчать, що покупець зобов`язується розрахуватись з постачальником за отриманий товар на протязі 30-60 календарних днів, з моменту отримання від постачальника документів, визначених в п 4.1., п. 4.2. договору.

Згідно з п. 5.5 договору, датою передачі товару від продавця покупцю, вважається дата підписання видаткової накладної на товар, що засвідчує реальне отримання товару за кількістю та якістю матеріально-відповідальними (уповноваженими) особами, які визначені сторонами та виконання постачальником умов договору.

Пунктом 10.1 договору встановлено, що даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2020.

31.03.2020 постачальник поставив, а покупець прийняв товар: порошок мінеральний неактивований МП-1 для асфальтобетонних та органо-мінеральних сумішей кількістю 30,18 тон, сумарною вартістю 40 743,00 грн.

Вказане підтверджується рахунком на оплату №27 від 31.03.2020, видатковою накладною №27 від 31.03.2020, товарно-транспортною накладною, податковою накладною.

Видаткова накладна №27 від 31.03.2020 без зауважень підписана з боку відповідача Сербіним Ф.Ж. за довіреністю №138 від 24.03.2020 та скріплена печаткою.

28.05.2020 постачальник поставив, а покупець прийняв товар: порошок мінеральний МП-1 для асфальтобетонних та органо-мінеральних сумішей кількістю 13,815 тон, сумарною вартістю 18650,26 грн.

Вказане підтверджується рахунком на оплату №122 від 28.05.2020, видатковою накладною №140 від 28.05.2020, товарно-транспортною накладною, податковою накладною.

Видаткова накладна №140 від 28.05.2020 без зауважень підписана з боку відповідача Чухраєвим О.В. за довіреністю №322 від 28.05.2020.

Відповідач свої зобов`язання за договором виконав неналежним чином, оплатив вартість поставленого товару частково в розмірі 25 371,50 грн., внаслідок чого, виникла заборгованість в сумі 34021,76 грн.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання згідно із ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору.

Оцінивши зміст даного договору з якого виникли цивільні права та обов`язки сторін, суд дійшов висновку, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм статті 712 Цивільного кодексу України та статей 264-271 Господарського кодексу України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 Цивільного кодексу України).

Як встановлено ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у власність у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому, приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Відповідач заперечуючи проти позовних вимог вказує, що позивачем при здійснені поставки товару не було надано повного пакету документів (відсутній паспорт якості товару), у зв`язку з чим, строк оплати не настав та надав копії електронного листування з позивачем відносно надання паспортів якості.

Доводи відповідача спростовуються матеріалами справи.

Так, відповідно до п. 5.5 договору, датою передачі товару від продавця покупцю, вважається дата підписання видаткової накладної на товар, що засвідчує реальне отримання товару за кількістю та якістю матеріально-відповідальними (уповноваженими) особами, які визначені сторонами та виконання постачальником умов договору.

На видаткових накладних №27 від 31.03.2020 та №140 від 28.05.2020 відсутні будь-які заперечення з боку відповідача щодо якості товару або неповного пакету документів.

Тобто, в момент підписання видаткових накладних №27 від 31.03.2020 та №140 від 28.05.2020 відповідач погодився з належною якістю поставленого товару.

Роздруківка електронного листування не може вважатись електронним документом (копіями електронних документів) в розумінні частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», відповідно до якої електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Відповідно до частин першої, другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, яка використовується для ідентифікації автора та/або підписування електронного документа іншим суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершує створення електронного документа.

Головним реквізитом реквізитом електронного документа є електронно-цифровий підпис, відсутність такого реквізиту в електронному документі виключає підстави вважати його оригінальним.

Тому, суд не приймає в якості доказу копії електронного листування відповідача з позивачем відносно надання паспортів якості на поставлений товар.

Відповідачем доказів оплати заборгованість в сумі 34021,76 грн. не було надано, позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому, підлягають задоволенню у повному обсязі.

Позивачем заявлені до стягнення 3% річних за період з 17.06.2020 по 18.12.2020 на суму 15 371, 00 грн. в розмірі 233,08 грн.; за період з 29.06.2020 по 18.12.2020 на суму 18650, 00 грн. в розмірі 264,46 грн. та інфляційні втрати за період з 01.07.2020 по 30.11.2020 на суму 15 371, 00 грн. в розмірі 307,91 грн.; за період з 01.07.2020 по 30.11.2020 на суму 18650, 00 грн. в розмірі 373,60 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд звертає увагу позивача, що розрахунок 3% річних та інфляційних втрат на суму 18650, 00 грн. здійснено невірно в частині визначення дати виникнення заборгованості.

За приписами п. 4.3 договору сторони свідчать, що покупець зобов`язується розрахуватись з постачальником за отриманий товар на протязі 30-60 календарних днів, з моменту отримання від постачальника документів, визначених в п 4.1., п. 4.2. договору.

Позивач за поставкою на суму 18650, 00 грн. починає відлік прострочення заборгованості після спливу 30 днів, що є помилковим, оскільки, відповідач має право на розрахунок впродовж 60 днів.

Тому, суд здійснює на суму 18650, 00 грн. розрахунок 3% річних за період з 28.07.2020 по 18.12.2020 та інфляційних втрат за період 01.08.2020 по 30.11.2020.

Розрахунок 3% річних за період з 17.06.2020 по 18.12.2020 на суму 15 371, 00 грн. в розмірі 233,08 грн. та інфляційних втрат за період з 01.07.2020 по 30.11.2020 на суму 15371, 00 грн. в розмірі 307,91 грн. здійснено вірно, тому, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

За розрахунком суду на суму 18650, 00 грн. 3% річних за період з 28.07.2020 по 18.12.2020 становлять 220,13 грн. та інфляційні втрати за період 01.08.2020 по 30.11.2020 становлять 488,43 грн.

З урахуванням того, що позивачем заявлена менша сума інфляційних втрат на суму 18650, 00 грн. - 373,60 грн., до стягнення з відповідача підлягають 3% річних за період з 28.07.2020 по 18.12.2020 в розмірі 220,13 грн. та інфляційні втрати за період 01.08.2020 по 30.11.2020 в розмірі 373,60 грн.

У відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у разі часткового задоволення позову сума судового збору розподіляється пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім БІОІЛ до Дочірнього підприємства Донецький облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України про стягнення: основного боргу в сумі 34 021,76 грн. задовольнити; 3% річних в сумі 497,54 грн. задовольнити частково в сумі 453,21 грн.; інфляційних втрат в сумі 681,51 грн. задовольнити.

Стягнути з Дочірнього підприємства Донецький облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім БІОІЛ основний борг в сумі 34 021,76 грн., 3% річних в сумі 453,21 грн., інфляційні втрати в сумі 681,51 грн., витрати на оплату судового збору в розмірі 2 099,35 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У судовому засіданні 11.02.2021 складено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 16.02.2021.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Торговий дім БІОІЛ (61046, Харківська обл., м. Харків, пр. Олександрівський, буд.2, ).

Відповідач: Дочірнє підприємство Донецький облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України (вул. Захисників України, 2, м. Покровськ, Донецька область, ).

Суддя О.М. Сковородіна