ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"17" лютого 2021 р.м. Одеса Справа № 916/3607/20

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

При секретарі судового засідання Тарасенко Ю.Г.,

розглядаючи справу №916/3607/20,

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вулиця Єжи Ґедройця, будинок 5, місто Київ, 03150, )

в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (проспект Дмитра Яворницького, будинок 108, місто Дніпро, 49602, код ЄДРПОУ ВП 40081237)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Морське транспортне агентство "МТА СЕРВІС ЛТД" (вулиця Хантадзе, будинок 2/66-Н, місто Чорноморськ, Одеська область, 68001, )

про стягнення 113400,00 грн.

представники сторін:

від позивача: Хлабистін Д.М.;

від відповідача: Пилипчук В.В.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до господарського суду Одеської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Морське транспортне агентство "МТА СЕРВІС ЛТД" про стягнення 113400,00 грн. штрафу.

Ухвалою від 21.12.2020 позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачеві строк для усунення недоліків. Заявою (вх.№34648/20 від 28.12.2020) встановлені ухвалою суду недоліки було усунуто.

29.12.2020 відкрито провадження у справі, клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження задоволено, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 27.01.2021.

18.01.2021 до суду надійшов відзив (вх.№1245/21).

27.01.2021 розгляд справи відкладено на 17.02.2021.

29.01.2021 позивачем подано відповідь на відзив (вх.№2614/21).

10.02.2021 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив (вх.№3731/21).

17.02.2021 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

В обґрунтування вимог позивач зазначає, що у серпні 2020 зі станції Чорноморська (експ. для ТІС) Одеської залізниці Товариство з обмеженою відповідальністю Морське транспортне агентство «МТА СЕРВІС ЛТД» (відповідач) здійснило групову відправку вагонів згідно з накладною №42074229 на станцію Нижньодніпровськ Пристань Придніпровської залізниці, одержувач вантажу Приватне акціонерне товариство «Судноплавна компанія «Укррічфлот». Відправник надав станції навантаження заповнену накладну, у якій представником відправника в графі 5 «Код одержувача» було вказано код 4362. По прибутті вагонів на станцію призначення виявлено, що у перевізному документі невірно зазначено код одержувача. Згідно з телеграмою станції Чорноморська (експ. для ТІС) Одеської залізниці №НР 13 від 04.08.2020 по станції призначення у накладній зроблено виправлення коду одержувача (з 4362 на 9120).

Вказує, що факт неправильного зазначення відправником коду одержувача був засвідчений актом загальної форми №260 від 05.08.2020.

Просить стягнути штраф у п`ятикратному розмірі від провізної плати відповідно до п.п.118, 122 Статуту залізниць України у розмірі 113400,00 грн.

У відзиві відповідач вказує, що відразу після відправлення вантажу 04.08.2020 в 16:05 телеграмою ОД НР 13 ТОВ «МТА СЕРВІС» повідомило позивача про зміну коду одержувача на 9120 (АСК «Укррічфлот»). Тобто зміна коду одержувача відбулася в путі, ще до прибуття вантажу до місця призначення та здійснення вивантаження. Акт загальної форми складено тільки 05.08.2020 вже після прибуття вантажу. Позивач посилається на п.1.3 Правил оформлення перевізних документів, однак зміна одержувача відбулась під час перевезення, у такому разі застосовується п.4.5. Правил оформлення перевізних документів, статтею 43 Статуту залізниць України передбачено право змінити зазначеного у накладній одержувача без зміни станції призначення. Також посилається на п.36 Правил видачі вантажів та зазначає, що діяв саме в порядку, визначеному п.36 Правил видачі вантажів, ст. 43 Статуту залізниць України, п.4.5. Правил оформлення перевізних документів. Внаслідок дій відповідача не було порушено порядку здійснення зміни коду одержувача та не було нанесено збитків позивачу.

Зазначає, що позивачем не надано доказів наявності збитків, які виникли внаслідок неправильного зазначення коду вантажоодержувача у накладній. Посилається на те, що відповідно до додатку №6 до Договору доручення №2018-16 від 01.04.2018, укладеного між ТОВ «МТА СЕРВІС ЛТД» та ТОВ «ТІС-КП», за оформлення накладної ТОВ «МТА СЕРВІС ЛТД» повинен одержати плату в розмірі еквівалентом 5 доларів США, що станом на 15.01.2021 за курсом НБУ становить 140,30 грн. При цьому позивач просить стягнути 113400,00 грн. штрафу, що значно перевищує розмір плати, яку відповідач повинен отримати за надання послуг з оформлення накладної, і що вплине на фінансовий стан відповідача. Зазначає, що суму штрафу має бути зменшено до однократного розміру провізної плати 22680,00 грн.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що Статут залізниць України затверджений Постановою Кабінету Міністрів України, постанови Кабінету Міністрів України відповідно до ст. 117 Конституції України є обов`язковими до виконання. Штрафна санкція не є договірною, а випливає з положень Статуту, підстави для зменшення штрафу відсутні.

Щодо переадресування вантажу зазначає, що відповідно до ст.43 Статуту залізниць України вантажовідправник має право змінити зазначеного у накладній вантажоодержувача без зміни станції призначення, втім, заява про зміну вантажоодержувача подається у встановленому порядку, який не був дотриманий відповідачем. Також посилається на положення Правил переадресування вантажів (пп.2,3,4). Зазначає, що переадресування вантажу здійснюється на підставі типової заяви вантажовідправника з додаванням вантажної квитанції чи копії письмового або телеграфного повідомлення на адресу першого вантажоодержувача про таку зміну, за результатами розгляду такої заяви видається наказ. Послуга з оформлення переадресування вантажів є платною. Таким чином, відповідач не надавав заяви у встановленому порядку, а також не сплачував відповідний тариф. У даному випадку мало місце саме виправлення реквізитів, а не переадресування вантажу.

У запереченні відповідач вказує, що у даному випадку штрафні санкції не відносяться до штрафних санкцій, які не можуть бути зменшені. Посилається на ст.908 ЦК України, відповідно до якої загальні умови перевезення визначаються цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Також вказує, що положення ст.ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України є застосовними у даному випадку. Щодо процедури зазначає, що мала місце саме переадресація вантажу, несплата грошових коштів не спростовує існування факту прийняття переадресування. Відразу після здійснення групової відправки вагонів 04.08.2020 16:05 телеграмою було повідомлено про зміну коду одержувача. Акт загальної форми складено тільки 05.08.2020 вже після прибуття вантажу. Посилання на п.1.3. Правил оформлення перевізних документів є недоречним, оскільки зміна одержувача відбулась вже під час перевезення. Для такого випадку передбачено положення п.4.5. Правил оформлення перевізних документів. Також вказує, що згідно з п.36 Правил видачі вантажів зміна одержувача вантажу на станції призначення здійснюється відповідно до ст. 43 Статуту після отримання телеграфного повідомлення станції відправлення, якщо вантаж не видано одержувачу, зазначеному в накладній.

Зазначає, що діяв саме у порядку, передбаченому ст. Статуту залізниць України, п.36 Правил видачі вантажів, п.4.5 Правил оформлення перевізних документів.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд встановив наступне.

У серпні 2020 року зі станції Чорноморська (експ. для ТІС) Одеської залізниці Товариство з обмеженою відповідальністю Морське транспортне агентство «МТА СЕРВІС ЛТД» (далі відповідач, товариство) здійснило групову відправку вагонів згідно з накладною №42074229 (а.с.3) на станцію Нижньодніпровськ Пристань Придніпровської залізниці, одержувач вантажу Приватне акціонерне товариство «Судноплавна компанія «Укррічфлот». У заповненій накладній представником відправника в графі 5 «Код одержувача» було вказано код 4362.

По прибуттю вагонів на станцію призначення Нижньодніпровськ Пристань Придніпровської залізниці було виявлено, що у перевізному документі №42074229 невірно зазначено код вантажоодержувача.

Згідно з телеграмою станції Чорноморська (експ. для ТІС) Одеської залізниці №НР 13 від 04.08.2020 (а.с.6) по станції призначення Нижньодніпровськ Пристань Придніпровської залізниці у накладній №42074229 зроблено виправлення коду одержувача (з 4362 на 9120).

Факт неправильного зазначення відправником коду одержувача засвідчений актом загальної форми №260 від 05.08.2020 (а.с.4).

Згідно з ч. 2 ст. 908 ЦК України загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Аналогічні положення щодо регулювання правовідносин в галузі перевезення передбачені і у ч. 5 ст. 306 ГК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 307 ГК України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст. 6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 (далі Статут) накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Отже, між сторонами у справі виникли правовідносини щодо перевезення вантажу.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом (ст.2 Статуту).

Згідно з ст.5 на підставі цього Статуту Мінтранс затверджує:

а) Правила перевезення вантажів (далі - Правила);

б) Технічні умови навантаження і кріплення вантажів;

в) Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України (далі - Правила перевезень пасажирів);

г) інші нормативні документи.

Статтею 23 Статуту встановлено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом.

Відповідно до п.1.1. Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил.

Згідно з п.1.2 цих Правил накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем.

Для підтвердження приймання вантажу до перевезення один примірник накладної в паперовому вигляді з присвоєним їй номером і датою приймання вантажу надається відправнику. Порядок підтвердження приймання вантажу до перевезення за електронною накладною (із накладенням ЕЦП) визначається договором між вантажовласником і залізницею.

Накладна заповнюється відправником із застосуванням автоматизованих систем залізничного транспорту України або програмних засобів, здатних забезпечити роботу з електронними перевізними документами згідно з установленим форматом, та у разі її оформлення в паперовому вигляді роздруковується на бланку, виготовленому на білому папері формату А4 у трьох примірниках, один із яких після оформлення приймання вантажу до перевезення станцією відправлення видається відправникові вантажу та є квитанцією для приймання вантажу до перевезення, другий і третій передаються з вантажем на станцію призначення.

Пунктом 1.3. Правил оформлення перевізних документів визначено, що усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи. Виправлення не допускаються; у разі необхідності зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов`язаний заповнити новий перевізний документ. Зміни, які вносяться до перевізного документа залізницею, засвідчуються посадовою особою залізниці із зазначенням дати та найменування станції, на якій внесено зміни.

Згідно з п.2.1. Правил оформлення перевізних документів відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил (зокрема, графи №№4,5 одержувач та код одержувача 4-значний).

Відповідно до п.2.3. Правил оформлення перевізних документів у графі 55 "Правильність внесених відомостей підтверджую" представник відправника вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі. Представник відправника повинен мати довіреність на оформлення перевезення.

Статтею 24 Статуту визначено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Як встановлено судом, у графі 55 накладної правильність внесених відомостей підтверджено ОСОБА_1 шляхом проставлення ЕЦП.

Положеннями ст. 129 Статуту визначено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Згідно з п.5.5. Правил оформлення перевізних документів якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Статтею 122 Статуту також встановлено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Так, ст. 118 Статуту визначено, що за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Розмір провізної плати відповідно до накладної становить 22680,00 грн. (графа 31), таким чином, п`ятикратний розмір складає суму 113400,00 грн.

Дослідивши обставини справи, судом встановлено факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо вірного зазначення коду одержувача вантажу, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, у зв`язку з чим позивачем правомірно було нараховано відповідачу штраф у п`ятикратному розмірі провізної плати, що становить 113400,00 грн.

Відповідно до п.3 Правил складання актів (стаття 129 Статуту), затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334 акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності:

утрати документів, прикладених відправником до накладної;

затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства;

неочищення вагонів від залишків вантажу та сміття після вивантаження засобами одержувача;

неочищення зовнішньої поверхні цистерн та бункерних напіввагонів після наливу і зливу;

подачі залізницею неочищених вагонів під завантаження засобами відправника, порту, пристані;

відсутності пломб, запірно-пломбувальних пристроїв (далі - ЗПП) на вагоні (контейнері), якщо в перевізних документах є відмітка про пломби (ЗПП), пошкодження пломб (ЗПП) або заміни їх, а також виявлення в процесі перевезення або на станції призначення пломб (ЗПП) на вагонах (контейнерах) з нечіткими відбитками;

пошкодження або втрата наданих залізницею перевізних пристосувань;

відмови вантажовласника від підписання: облікової картки виконання плану перевезень вантажів, накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами (контейнерами);

самовільного зайняття залізницею вагонів і контейнерів, що належать підприємствам, організаціям, установам або орендовані ними;

затримки вагонів (контейнерів), пов`язаної з митним оформленням вантажу, а також затримки через недодання чи неналежне оформлення відправником документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших правил;

в інших випадках для засвідчення обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, якщо при цьому не потрібне складання комерційного акта.

Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами.

Один примірник акта загальної форми, складеного під час перевезення, додається до перевізних документів, другий залишається на станції, яка його склала.

Судом встановлено, що акт загальної форми складений у повній відповідності до вимог п.3 Правил складання актів (стаття 129 Статуту).

Відповідач посилається на те, що у даному випадку зміна одержувача відбулась під час перевезення, що врегульовано положеннями п.4.5. Правил оформлення перевізних документів, ст. 43 Статуту, п.36 Правил видачі вантажів.

Відповідно до п.4.5. Правил оформлення перевізних документів у разі переадресування вантажу за первинними документами найменування станції призначення і її код, одержувач, його код і адреса в накладній змінюються (так, щоб їх можна було прочитати) і вказуються нові дані відповідно до наказу про переадресування.

Крім того, в графі 49 "Відмітки залізниці" проставляється запис:

"Вантаж переадресовано за наказом _______ від ____ № ____ на станції ________ залізниці".

Зміни засвідчуються підписом працівника станції із зазначенням найменування станції переадресування.

У разі зміни одержувача без зміни станції призначення вказаний у накладній одержувач і його код змінюються та зазначаються новий одержувач, його код і адреса відповідно до заяви відправника.

Згідно зі ст.43 Статуту вантажовідправник має право змінити зазначеного у накладній вантажоодержувача без зміни станції призначення.

Заява про зміну вантажоодержувача подається начальнику станції відправлення з доданням вантажної квитанції. У разі неможливості подання вантажної квитанції відправник подає копію письмового або телеграфного повідомлення на адресу першого вантажоодержувача про таку зміну.

Залізниця виконує розпорядження відправника лише у тому випадку, якщо вантаж не видано одержувачу.

Відповідно до п.36 Правил видачі вантажів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 зміна одержувача вантажу на станції призначення здійснюється згідно із статтею 43 Статуту після одержання телеграфного повідомлення станції відправлення, якщо вантаж не видано одержувачу, зазначеному в накладній.

Зміна одержувача здійснюється станцією призначення шляхом внесення в накладну найменування (прізвища, імені та по батькові) нового одержувача. Зміна проводиться так, щоб можна було визначити відомості про першого вантажоодержувача. Зміна засвідчується станцією, яка здійснює цю зміну, із зазначенням документа, згідно з яким проведено зміну. Документ, на підставі якого змінено одержувача, зберігається на станції, яка здійснила зміну одержувача.

Відповідачем не надано доказів дотримання порядку зміни зазначеного у накладній вантажоодержувача, зокрема, подання відповідної заяви начальнику станції з доданням вантажної квитанції чи з доданням копії письмового або телеграфного повідомлення на адресу першого вантажоодержувача.

Більше цього, матеріали справи взагалі не містять доказів подання відповідачем заяви про переадресацію будь-якої форми.

Також, вантажна накладна не містить у графі 49 відповідної відмітки про переадресацію за встановленою вище формою.

Втім, посилання позивача на порушення Правил переадресування вантажів (статті 44,45 Статуту), затверджені Наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001 №542, судом відхиляються з огляду на те, що вказані Правила переадресування вантажів стосуються зміни станції призначення або разом з нею і одержувача вантажу (переадресування) у порядку, передбаченому статтею 44 Статуту залізниць України (п.1. Правил). Стаття 44 Статуту регулює саме порядок зміни станції призначення, тоді як у даній справі розглядається питання порушення чи дотримання процедури зміни коду одержувача.

Водночас, суд звертає увагу на те, що відповідно до п.8 Розділу ІІІ Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги та Коефіцієнтів, що застосовуються до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 №317, встановлено збори за оформлення переадресування, зокрема, за оформлення переадресування вантажів нараховується збір у розмірі:

154,3 грн - за один вагон з вантажем;

149,0 грн - за один порожній власний чи орендований вагон;

100,7 грн - за кожний вагон при переадресуванні одночасно одним вантажовласником двох і більше вагонів з вантажем або порожніх власних чи орендованих вагонів, оформлених окремими відправками;

395,0 грн - за маршрутну відправку завантажених або порожніх вагонів;

351,3 грн - за групову відправку завантажених або порожніх вагонів;

116,0 грн - за один контейнер;

42,9 грн - за відправку при переадресуванні домашніх речей.

Матеріали справи не містять доказів сплати тарифу за переадресування групової відправки.

Таким чином, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позову.

Відповідач визнає, що зміни відбулись за його ініціативою, втім наполягає на зменшенні розміру штрафу до розміру провізної плати (22680,00 грн.), посилаючись на недоведення позивачем наявності збитків, а також на дотримання ним порядку зміни коду одержувача.

Як вже встановлено вище, відповідачем не було дотримано порядку зміни коду одержувача.

Посилання на договір доручення №2018-16, укладеного між відповідачем та ТОВ «ТІС-КП», відповідно до якого за оформлення накладної відповідач повинен одержати плату у розмірі еквівалентом 5 доларів США, не має відношення до предмету спору та не спростовує встановлених обставин. Договірні відносини між відповідачем та третьою особою не стосуються дотримання відповідних процедур заповнення вантажних накладних та правил переадресації вантажу і не впливають на штрафні санкції, встановлені Статутом для вантажовідправника.

Згідно з ч.1 ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки. Господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Встановивши відповідні обставини, суд вирішує стосовно можливості зменшення розміру заявленої до стягнення пені, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд (відповідний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 917/1068/17, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18, від 13.05.2019 у справі № 904/4071/18).

Згідно з ч.3 ст.13, ч.1 ст. 76, ч.1 ст. 78, ч.1 ст. 79 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивач і відповідач є господарюючими суб`єктами, які несуть відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності. Зменшення (за клопотанням сторони) розміру заявленого штрафу, який нараховується за неналежне виконання стороною своїх зобов`язань, кореспондує обов`язок сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно зі ст. 74 ГПК України, ст. 233 ГК України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту, на підставі належних і допустимих доказів. Вказана правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду від 05.08.2019 по справі № 910/10848/18.

За таких обставин, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для зменшення штрафних санкцій у зв`язку з недоведеністю обставин, з якими законодавець пов`язує можливість такого зменшення.

Згідно зі ст.73 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами ст. 79 ГПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст. ст. 123, 129 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 11, 551, 908, 909 ЦК України, ст.ст. 233, 307 ГК України, ст.ст. 2, 5, 6, 23, 43, 118, 122, 129 Статуту залізниць України, п.п.1.1., 1.2., 1.3., 2.1., 2.3., 4.5., 5.5. Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000, п.3 Правил складання актів (стаття 129 Статуту), затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334, п.36 Правил видачі вантажів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, ст.ст.46, 73, 74, 75, 77, 79, 86, 91, 98, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вулиця Єжи Ґедройця, будинок 5, місто Київ, 03150, ) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (проспект Дмитра Яворницького, будинок 108, місто Дніпро, 49602, код ЄДРПОУ ВП 40081237) до Товариства з обмеженою відповідальністю Морське транспортне агентство "МТА СЕРВІС ЛТД" (вулиця Хантадзе, будинок 2/66-Н, місто Чорноморськ, Одеська область, 68001, ) про стягнення 113400,00 грн. задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Морське транспортне агентство "МТА СЕРВІС ЛТД" (вулиця Хантадзе, будинок 2/66-Н, місто Чорноморськ, Одеська область, 68001, ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вулиця Єжи Ґедройця, будинок 5, місто Київ, 03150, ) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (проспект Дмитра Яворницького, будинок 108, місто Дніпро, 49602, код ЄДРПОУ ВП 40081237) 113400,00 грн. штрафу, 2102,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна та резолютивна частина рішення оголошені в судовому засіданні 17.02.2021. Повний текст рішення складений та підписаний 22 лютого 2021 р.

Суддя Р.В. Волков