ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року м. ЧернівціСправа № 926/29/20

За позовом Іноземного підприємства Шамс с. Бистрі, Житомирського району, Житомирської області

до фізичної особи-підприємця Мандрика Євгена Євгенійовича с. Лопушна, Вижницького району, Чернівецької області

про стягнення 165400,35 грн.

Суддя Бутирський А.А.

при секретарі Козмуляку М.Д.

Представники:

від позивача Федів І.І. адвокат (ордер: серія ІФ № 062833 від 28.02.2020 р.)

від відповідача Поклітар Г.О. адвокат (ордер: серія СЕ № 1008456 від 21.12.2020 р.)

СУТЬ СПОРУ: Іноземне підприємство Шамс с. Бистрі, Житомирського району, Житомирської області звернулося до Господарського суду Чернівецької області з позовом до фізичної особи-підприємця Мандрика Євгена Євгенійовича с. Лопушна, Вижницького району, Чернівецької області про стягнення 165400,35 грн. заборгованості, з них: 163000,00 грн. передплати, 1985,03 грн. пені та 415,32 грн. 3 % річних, що виникли у результаті неналежного виконання відповідачем умов договору купівлі-продажу від 27.08.2018 р.

Ухвалою від 08.01.2020 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи призначено на 10.02.2020 р.

Ухвалою від 10.02.2020 р. розгляд справи відкладено на 24.02.2020 р., а ухвалою від 24.02.2020 р. вирішення спору перенесено на 02.03.2020 р.

Ухвалою від 02.03.2020 р. здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі, підготовче засідання призначено на 19.03.2020 р.

Розгляд справи неодноразово відкладався. В останнє, ухвалою від 30.06.2020 р. розгляд справи перенесено на 15.07.2020 р.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що 31.08.2018 р. між сторонами укладено договору купівлі-продажу, на виконання якого відповідачеві було перераховано 821157,54 грн., натомість останній поставив товар лише на суму 658157,54 грн.

У відповіді на відзив від 15.07.2020 р. позивач зазначає, що договір купівлі-продажу, який є підставою позову, укладений 27.08.2018 р.

Відповідач у відзиві від 07.02.2020 р. позов визнавав у сумі 9028,00 грн., проти решти позову заперечував, мотивуючи це тим, що 10.01.2019 р. він здійснив поставку товару позивачеві на суму 153972,00 грн. згідно накладної № 10/01/2019 від 10.01.2019 р. та товарно-транспортної накладної № 1 від 10.01.2019 р. У відзиві від 13.03.2020 р. відповідач проти позову заперечував повністю з тих підстав, що у накладній № 1 від 27.08.2019 р. невірно визначена вартість товару за одиницю, а відтак і загальна вартість товару.

Ухвалою від 03.08.2020 р. провадження у справі зупинено у зв`язку із призначенням судової почеркознавчої експертизи, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз . Експерту було поставлено наступне питання:

- чи виконано підпис від імені директора ІП «Шамс» ОСОБА_1 у видатковій накладній від 10.01.2019 р. на суму 153972,00 грн. та в товарно-трансопртній накладній № 1 від 10.01.2019 р.?

08.12.2020 р. до суду надійшов висновок експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 20.11.2020 р., у зв`язку з чим ухвалою від 08.12.2020 р. провадження у справі поновлено, її розгляд призначено на 23.12.2020 р.

У висновку експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 20.11.2020 р. вказано, що підписи від імені Тимошенка Дмитра Олександровича, які містяться у видатковій накладній від 10.01.2019 р. на суму 153972,00 грн. та в товарно-трансопртній накладній № 1 від 10.01.2019 р., виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки та застосування технічних засобів. Дані підписи, продовжує експерт, виконані не Тимошенком Дмитром Олександровичем, а іншою особою.

Ухвалою від 23.12.2020 р. розгляд справи відкладено на 04.01.2021 р.

У судовому засіданні 04.01.2021 р. оголошено перерву до 12.01.2021 р.

Ухвалою від 12.01.2021 р. закрито підготовче провадження, розгляд справи по суті призначено на 09.02.2021 р.

У судовому засіданні 09.02.2021 р. оголошено перерву до 15.02.2021 р., з подальшим оголошенням перерви до 17.02.2021 р.

У судовому засідання 17.02.2021 р. позивач зробив усну заяву, в якій повідомив про подання доказів понесення витрат на правову допомогу після винесення рішення у даній справі.

Розглянувши подані документи, з`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги позивача обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу. При цьому датою укладення такого договору позивач вказує 31.08.2018 р. та 27.08.2018 р.

На підтвердження своїх вимог позивачем надано оригінал договору купівлі-продажу від 27.08.2018 р. (Т. 1 а.с. 181-183).

Згідно ч.ч. 1-2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір, який доданий позивачем, і який є підставою позову, підписаний зі сторони відповідача за допомогою факсимільного відтворення, сам відповідач заперечує підписання цього договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 207 Цивільного кодексу України використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У згаданому вище договорі сторони не передбачили факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису.

Згідно платіжного доручення № 896 від 31.08.2018 р. позивач перерахував відповідачеві 25000,00 грн. із призначенням платежу: «попередня оплата за пиломатеріали згідно договору від 31.08.18 без ПДВ».

Згідно платіжного доручення № 901 від 07.09.2018 р. позивач перерахував відповідачеві 260000,00 грн. із призначенням платежу: «попередня оплата за пиломатеріали згідно договору від 31.08.18 без ПДВ».

Згідно платіжного доручення № 920 від 12.09.2018 р. позивач перерахував відповідачеві 50000,00 грн. із призначенням платежу: «попередня оплата за пиломатеріали згідно договору від 31.08.18 без ПДВ».

Згідно платіжного доручення № 938 від 24.09.2018 р. позивач перерахував відповідачеві 160000,00 грн. із призначенням платежу: «попередня оплата за пиломатеріали згідно договору від 31.08.18 без ПДВ».

Згідно платіжного доручення № 958 від 02.10.2018 р. позивач перерахував відповідачеві 100000,00 грн. із призначенням платежу: «попередня оплата за пиломатеріали згідно договору від 31.08.18 без ПДВ».

Згідно квитанції № 0.0..1 ОСОБА_1 перерахував відповідачеві 50000,00 грн. із призначенням платежу: «попередня оплата за пиломатеріали згідно договору від 31.08.18 без ПДВ».

Згідно платіжного доручення № 1061 від 11.12.2018 р. позивач перерахував відповідачеві 130000,00 грн. із призначенням платежу: «попередня оплата за пиломатеріали згідно рахунку від 11.12.18 без ПДВ».

Згідно платіжного доручення № 1114 від 27.12.2018 р. позивач перерахував відповідачеві 40000,00 грн. із призначенням платежу: «попередня оплата за пиломатеріали згідно рахунку від 11.12.18 без ПДВ».

Таким чином, відповідач отримав наступні грошові кошти:

- 595000,00 грн. від відповідача в якості попередньої оплати за пиломатеріали згідно договору від 31.08.18 без ПДВ;

- 50000,00 грн. від Тимошенко Д.О. в якості попередньої оплати за пиломатеріали згідно договору від 31.08.18 без ПДВ;

- 170000,00 грн. від відповідача в якості попередньої оплати за пиломатеріали згідно рахунку від 11.12.18 без ПДВ.

Судовим слуханням встановлено, що договір від 31.08.2018 р. між сторонами не укладався (існує лише договір від 27.08.2018 р.), а рахунок від 11.12.18 до матеріалів справи не долучений.

У матеріалах справи містяться: договір від 27.08.2018 р. між сторонами, який наданий позивачем (Т. 1 а.с. 181-183); договір від 27.08.2018 р. між сторонами, який наданий відповідачем, і який суттєво відрізняється від договору, який наданий позивачем (Т. 2 а.с. 27-28); договір від 31.08.2018 р. між позивачем та підприємцем Мандриком Є.Г., який наданий відповідачем (Т. 2 а.с. 32-33).

За таких обставин (наявність трьох різних договорів) відсутні підстави стверджувати про помилку, допущену позивачем у згаданих вище платіжних дорученнях, а відтак перерахування позивачем відповідачеві 595000,00 грн. відбулось без належних правових підстав. Так само, без належних правових підстав, перераховано відповідачеві ОСОБА_1 50000,00 грн. та 170000,00 грн. згідно рахунку від 11.12.18 без ПДВ, який не наданий.

Відповідач поставив позивачеві пиломатеріали обрізні (ялиця) згідно накладної № 1 від 07.09.2018 р. на суму 332121,18 грн., накладної № 1 від 27.08.2018 р. на суму 107000,00 грн., накладної № 2 від 24.09.2018 р. на суму 219036,36 грн., всього на суму 658157,54 грн., що не заперечується позивачем.

Згідно видаткової накладної від 10.01.2019 р. товарно-трансопртної накладної № 1 від 10.01.2019 р. відповідач поставив позивачеві пиломатеріали обрізні (ялина) на суму 153972,00 грн. Проте, згідно висновку експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 20.11.2020 р. підписи від імені Тимошенка Дмитра Олександровича, які містяться у вказаних документах, виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки та застосування технічних засобів. Дані підписи, продовжує експерт, виконані не Тимошенком Дмитром Олександровичем, а іншою особою.

12.11.2019 р. позивач направив відповідачеві претензію про сплату відповідачем 163000,00 грн.

За таких обставин справи у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків виникають з договорів та інші правочинів. Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать ст. 174 Господарського кодексу України.

У відповідності до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною першою статті 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Оцінюючи правомірність використання факсимільного підпису договору, суд зазначає, що відповідно до положень ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Як зазначено вище, угода про використання факсимільного підпису між сторонами не укладалась.

Відповідно до ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Тобто, у відповідності до положень ст. 207 Цивільного кодексу України тільки при наявності письмової згоди на використання при вчиненні правочину факсимільного відтворення підпису, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що договір від 27.08.2018 р. між сторонами, який наданий позивачем (Т. 1 а.с. 181-183), є неукладеним, оскільки не підписаний з боку відповідача.

Крім того, позивач не довів, що відповідач отримав кошти у сумі 821157,54 грн. на підставі тих доказів, які містяться у матеріалах справи.

Щодо позовної вимоги про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 163000,00 грн., яка за твердженнями позивача є заборгованістю за непоставлений товар, суд зазначає, що підстави стягнення вказаної суми відсутні.

У цій частині суд звертає увагу учасників спору на наступне.

Закон та судова практика, які склалися на час вирішення даного спору, в цілому не забороняють суду захистити порушене право позивача навіть в тому випадку, коли обрана ним підстава позову не відповідає встановленим судом обставинам справи. Встановивши наявність порушеного права, суд може захистити його в судовому рішенні тим способом, який є ефективним з огляду на обставини конкретного спору.

Однак очевидно, що таке повноваження суду юридично обмежене принципом рівності сторін та необхідністю усунення будь-яких підстав, які можуть свідчити про упередженість суду на користь однієї з сторін.

В обставинах даного спору для надання судом ефективного захисту та стягнення 163000,00 грн. на користь позивача необхідно встановити ряд юридичних обставин: за яким саме платіжним дорученням виникла вказана заборгованість та чи законно здійснене зарахування поставленого відповідачем товару на погашення заборгованості за визначеними платіжними дорученнями.

Такі дії суду можуть свідчити про упередженість суду на користь позивача, оскільки суд вимушений буде самостійно розрахувати суму позовних вимог.

Позицією позивача у даному спорі є наполягання на дійсності договору, який наданий позивачем, позицією відповідача є заперечення існування господарських відносин за цим договором.

Тому суд вважає, що в обставинах даного спору неможливо захистити право позивача без порушення принципу рівності сторін.

Крім того, суд керується тим міркуванням, що позивач не позбавлений юридичної можливості звернутись за стягненням боргу шляхом подання нового позову.

Судові витрати віднести на позивача.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 238-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Іноземного підприємства Шамс с. Бистрі, Житомирського району, Житомирської області до фізичної особи-підприємця Мандрика Євгена Євгенійовича с. Лопушна, Вижницького району, Чернівецької області про стягнення 165400,35 грн. відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Західного апеляційного господарського суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 19.02.2021 р.

Суддя А.А. Бутирський