ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2021м. ДніпроСправа № 904/6825/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф. за участю секретаря судового засідання Євтушенко Д.Є., розглянув спір

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях, м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Клініка професора Березнюка", м. Дніпро

про стягнення неустойки з орендної плати за нерухоме майно в сумі 15 621,90 грн.

Представники:

від позивача Дорофєєва Т.А.

від відповідача не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом, у якому просить стягнути 15621,90 грн. неустойки за користування майном за час прострочення повернення майна.

Відповідач своїм правом на подачі відзиву не скористався.

Ухвалою від 21.12.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 20.01.2021.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився.

Ухвалою суду від 20.01.2021 розгляд справи відкладався до 10.02.2021.

Представник відповідача в судове засідання 10.02.2021 не з`явився.

Згідно даних з офіційного сайту Акціонерного товариства "Укрпошта", ухвала суду від 20.01.2021, надіслана на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Клініка професора Березнюка" за № 154, знаходиться у точці видачі/доставки (а.с. 51-52).

В засіданні, що відбулось 10.02.2021, представник позивача не зміг надати пояснення щодо утворення суми, на яку було здійснено нарахування неустойки, в той час як матеріали справи розгорнутого розрахунку вказаної суми не містять.

Ухвалою суду від 10.02.2021 розгляд справи відкладався до 18.02.2021, крім того, зобов`язано позивача в судове засідання надати: розгорнутий обґрунтований розрахунок суми орендної плати, стягнення якої передбачається у подвійному розмірі.

У судове засідання представник відповідача не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.

На виконання вимог ухвали суду, 18.02.2021 представником позивача через канцелярію суду подані письмові пояснення по справі.

18.02.2021 у судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення (стаття 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, заслухавши представника позивачів, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини, неналежного виконання умов договору щодо повернення майна з оренди.

14.03.2011 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, м. Дніпропетровськ ( правонаступником якого є позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Клініка професора Безезнюка» м. Дніпропетровськ, укладено договір оренди №12/02-4364-ОД.

В п.1.1. вказаного договору сторонами встановлено, що Орендодавець (позивач у даній справі) передає, а Орендар (відповідач) приймає в строкове платне користування нерухоме державне майно (надалі - майно) приміщення в будівлі гуртожитку №1 , яке розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Гагаріна,33 на першому поверсі 5-ти поверхового будинку, що перебуває на балансі Державного вищого навчального закладу "Придніпровська державна академія будівництва та архітектури" (надалі- Балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку на 26.11.2010 і становить 356416,00 грн.

Майно передається в оренду під медичні послуги, які надаються суб`єктом господарювання, що діє на підставі приватної власності. Використання орендованого державного майна не за призначенням забороняється (п.1.2 договору).

Відповідно до п.2.1. вказаного вище договору, Орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, визначений в договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акту приймання-передачі майна.

В п. 31.договору сторони узгодили розмір орендної плати, що склала 6065,81 грн., яка відповідно до п.3.3. договору визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

В п.3.6 договору визначено співвідношення перерахування орендної плати до державного бюджету 50%, та Балансоутримувачу 50%.

В п.3.9 договору сторонами встановлено, що зайва сума орендної плати, що надійшла до державного бюджету та Балансоутримувачу, підлягає заліку в рахунок подальших платежів.

Зобов`язання Орендаря за сплатою орендної плати, забезпечуються у вигляді завдатку в розмірі не меншому, ніж орендна плати за три базових місяці, оренди, який вноситься в рахунок плати за три останні місяці оренди (п.3.10).

Виконуючи умови договору Орендодавець здав, а Орендар прийняв вказане у п.1.1. договору приміщення, що підтверджується актом приймання-передачі від 14.03.2011.

За умовами договору (п.10.3.) зміни і доповнення або розірвання цього договору допускаються за взаємної згоди сторін і оформлюються додатковими угодами.

Додатковою угодою від 17.06.2014 до спірного договору внесені зміни в п, 3.1, відносно орендної плати, розмір якої без ПДВ за базовий місяць склав 5835,86 грн. Співвідношення перерахування орендної плати до державного бюджету, та Балансоутримувачу залишилось незмінним.

Дія договору оренди № №12/02-4364-ОД від 14.03.2011 сторонами неодноразово продовжувалася, про що свідчать залучені до матеріалів справи Додаткові угоди від 17.06.14 та 20.01.2017. Остаточна дата пролонгації договору сторонами встановлена до 13.12.2019 включно.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає про те, що строк дії договору оренди № №12/02-4364-ОД від 14.03.2011 закінчився 13.12.2019 проте, майно за вказаним договором, відповідач передав балансоутримувачу лише 31.12.2019, про що свідчить акт приймання передачі, залучений позивачем до матеріалів справи (ар.спр.22).

Зважаючи на те, що орендоване майно повернено з порушенням строків, позивач посилаючись на статтю 785 Цивільного кодексу України просить стягнути неустойку за користування майном, за час такого прострочення.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч.1. ст.759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ст. 763 ч. 1 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Згідно ст. 785 ч. 1 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі

Як вже було зазначено вище, та вбачається із матеріалів справи, договір оренди № №12/02-4364-ОД від 14.03.2011 закінчив свою дію 13.12.2019.

Згідно з нормами статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) якого визначено вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач зобов`язання щодо повернення майна виконав неналежним, з здійснивши його повернення через 17 днів після припинення дії договору, а не 18 днів, як вказує позивач у позовній заяві, що підтверджується актом приймання-передачі від 31.12.2019.

Частиною другою статті 785 ЦК України визначено, що якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Згідно наданому позивачем розрахунку, останнім до стягнення заявлена неустойка за 18 днів грудня 2019 в сумі 15621, 90 грн.

Вказана сума неустойки позивачем завищена, оскільки її нарахування здійснено з безпідставним врахуванням сум ПДВ.

Також позивачем неправомірно в розрахунок неустойки включено день, коли майно вже було повернено 31.12.2019.

Здійснивши перерахунок зазначеного вище, сума неустойки склала 12 093,00 грн.

Крім того, як вбачається із залученого позивачем до матеріалів справи розрахунку, заборгованість відповідача з орендної плати за спірним договором станом на 09.12.2020 відсутня, проте має місце переплата, яка складає 9251,01 грн., та як пояснив представник позивача в судовому засіданні, на момент розгляду справи вказана сума переплати не змінилася, відповідачеві повернена не була.

Відповідно до умов п.3.9 вказана сума переплати підлягає заліку в рахунок подальших платежів (договір закінчив свою дію, об`єкт оренди повернено) суд вважає можливим зарахувати суму переплати в рахунок нарахованої неустойки.

Наданий позивачем розрахунок орендної плати не містить і даних відносно перерахування орендної плати за останні місяці з урахуванням внесеного Орендарем завдатку, що також слід розцінювати як зайва сума орендної плати, та можливість зарахування неустойки що залишилась ( в сумі 2841,99 грн.) в рахунок зайвої суми орендної плати.

З огляду на викладене, у суду відсутні підстави щодо стягнення заявленої суми.

Розподіл судових витрат здійснюється судом відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України та покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 526, 759, 763, 785, Цивільного кодексу України, 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 32, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях до Товариства з обмеженою відповідальністю "Клініка професора Березнюка" про стягнення неустойки з орендної плати за нерухоме майно в сумі 15 621,90 грн. відмовити.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено 23.02.2021.

Суддя І.Ф. Мельниченко