ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2021 р. Справа№ 910/15577/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Полякова Б.М.

суддів: Доманської М.Л.

Євсікова О.О.

за участю секретаря судового засідання Михайлюченко О.Г.

перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.12.2020

справа № 910/15577/20 (суддя Пасько М.В.)

за заявою ОСОБА_1

про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 18.02.2021

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.10.2020 заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність залишено без руху та встановлено строк на усунення недоліків заяви. Заявник мав надати до суду докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороду керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень в розмірі 31 530 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.12.2020 повернуто ОСОБА_1 заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Ключовим мотивом ухвали є:

- заявником не усунуто недоліків на виконання вимог ухвали суду від 13.10.2020, не надано доказів авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороду керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень в розмірі 31 530 грн.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.12.2020 скасувати та передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ключовим аргументом скарги є:

- ненадання доказів авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень не може бути підставою для обмеження доступу до правосуддя.

Відповідно до витягу з протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 04.01.2021 справа № 910/15577/20 передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Поляков Б.М., судді Євсіков О.О., Агрикова О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.01.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.12.2020 у справі № 910/15577/20, справу призначено до розгляду.

Розпорядженням керівника апарату від 18.02.2021 у зв`язку з перебуванням судді Агрикової О.В., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Згідно з витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.02.2021 для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.12.2020 у справі № 910/15577/20 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Поляков Б.М., судді - Євсіков О.О., Доманська М.Л. Зазначена колегія суддів сформована відповідно до рішення загальних зборів суддів Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2018 зі змінами від 12.11.2019.

Відтак, судова колегія зазначає, що визначений за допомогою автоматизованої системи розподілу судової справи склад колегії суддів є судом, встановленим законом, у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Zand v. Austria», висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

В силу положень ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Єдиним доводом апеляційної скарги є те, що ненадання доказів авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень не може бути підставою для обмеження доступу до правосуддя.

Відповідно до статті 113 КзПБ провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи або фізичної особи - підприємця може бути відкрито лише за заявою боржника (ч. 1 ст.115 КзПБ).

Зміст та форма заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство повинні відповідати приписам КзПБ .

Відповідно до ч. 3 ст. 37 КзПБ визначено, що господарський суд залишає без руху заяву про відкриття провадження у справі з підстав, передбачених ст. 174 ГПК України, з урахуванням вимог цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 116 КзПБ визначено, що до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, серед іншого, додаються:

- конкретизований список кредиторів і боржників із зазначенням загальної суми грошових вимог кредиторів (боржників), а також щодо кожного кредитора (боржника) - його імені або найменування, його місцезнаходження або місця проживання, ідентифікаційного коду юридичної особи або реєстраційного номера облікової картки платника податків та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті), суми грошових вимог (загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором;

- відомості про всі наявні рахунки боржника (у тому числі депозитні рахунки), відкриті в банках та інших фінансово-кредитних установах в Україні та за кордоном, їх реквізити, із зазначенням сум грошових коштів на таких рахунках;

- докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень;

- та інші документи, що підтверджують наявність підстав, визначених статтею 115 цього Кодексу.

Як встановлено судом першої інстанції, заявником - ОСОБА_1 до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, зокрема, не додано доказів авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень, у зв`язку з чим судом першої інстанції ухвалою від 13.10.2020 було залишено заяву без руху із надання заявнику строку на усунення недоліків.

Основним доводом апеляційної скарги є те, що фінансова неспроможність заявника внести на депозитний рахунок суду авансування боржником винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень позбавляє його права на доступ до судової процедури банкрутства. При цьому, скаржник вважає за можливе керуватися аналогією закону щодо звільнення заявника від сплати судового збору до обов`язку авансування винагороди керуючому реструктуризацією.

Колегія суддів звертає увагу, що вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду (головуючого - Пєскова В.Г.,суддів: Васьковського О.В., Катеринчук Л.Й) у постанові від 24.09.2020 (справа № 910/2629/20) зазначив, що обов`язок боржника авансувати винагороду арбітражного керуючого до звернення з відповідною заявою до суду встановлений КзПБ і подання доказів авансування є обов`язковою умовою, встановленою ст. 116 зазначеного Кодексу. При цьому, ані даний Кодекс, ані інші діючі норми законодавства, не передбачають права боржника бути звільненим від авансування винагороди арбітражному керуючому при поданні такої заяви, як не передбачають і умов, за яких суд може відстрочити, розстрочити чи звільнити заявника від здійснення авансування винагороди арбітражному керуючому.

У цій же постанові колегія суддів касаційної інстанції зазначала, що обов`язок заявника авансувати на депозитний рахунок суду винагороду керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень однозначно врегульований положеннями КзПБ та до такого обов`язку не підлягають застосуванню положення Закону України "Про судовий збір" щодо звільнення заявника від авансування.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що у разі ненадання заявником доказів авансування винагороди арбітражному керуючому заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи не може бути прийнята судом.

А як вбачається з ухвали місцевого суду, станом на 07.12.2020 від заявника жодних документів, в якості усунення недоліків, до суду не надходило.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає правомірними висновки суду першої інстанції про повернення заяви ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність на підставі положень ч. 4 ст. 174 ГПК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції, з огляду на що, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування законного судового акту.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

За таких обставин судова колегія прийшла до висновку, що ухвала Господарського суду міста Києва від 07.12.2020 у справі №910/15577/20 постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Судові витрати в порядку ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 2, 9 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 253-255, 269, ст. 276, ст. 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.12.2020 справа № 910/15577/20 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.12.2020 справа № 910/15577/20 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Справу №910/15577/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок касаційного оскарження передбачено ст. 287 ГПК України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Головуючий суддя Б.М. Поляков

Судді М.Л. Доманська

О.О. Євсіков

повний текст складено 22.02.2021