РІШЕННЯ

11 лютого 2021 року м. ТернопільСправа № 921/601/20

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Шумського І.П.

при секретарі судового засідання Саловській О.А.

розглянув матеріали справи

за позовом - Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-італійське підприємство "УКР-ІТАЛ ЛТД" (с. Токи, Підволочиський район, Тернопільська область,47823)

до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Буське сорто-насінницьке підприємство" (с. Ожидів, Буський район, Львівська область, 80530)

про стягнення 168000 грн основного боргу, 3387,40 грн 3% річних, 18442,06 грн пені.

За участю від:

позивача не з`явився

відповідача не з`явився

Суть справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-італійське підприємство "УКР-ІТАЛ ЛТД" звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Буське сорто-насінницьке підприємство" про стягнення 189829,46 грн заборгованості, яка складається з: 168000 грн основного боргу; 3387,40 грн 3% річних; 18442,06 грн пені.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №03/03/2020 від 03.03.2020 в частині щодо оплати за отриманий товар кукурудзу.

Ухвалою суду від 15.09.2020: прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №921/601/20 за правилами загального позовного провадження; підготовче судове засідання призначено на 15.10.2020; встановлено відповідачу строк для подачі відзиву та позивачу строк для подачі: оригіналів договору поставки №03/03/20 від 03.03.2020, специфікації №1 від 03.03.2020 до договору №03/03/2020 від 03.03.2020, видаткових накладних №15 від 05.03.2020 та №16 від 06.03.2020 та письмових пояснень щодо розбіжностей у зазначені місця виконання договору , які вказані у специфікації №1 від 03.03.2020 та видаткових накладних, а також реквізитів договору, зазначеного у п.7 специфікації №1 від 03.03.2020.

На виконання ухвали суду від 15.09.2020, супровідним листом №2/9 від 30.09.2020 (вх. №7005 від 06.10.2020) позивачем подано до матеріалів справи оригінали документів, вказаних в ухвалі від 15.09.2020.

Ухвалою суду від 15.10.2020: прийнято до розгляду документи, надані позивачем із супровідним листом №2/9 від 30.09.2020; відкладено підготовче судове засідання на 05.11.2020.

16.10.2020 на електронну адресу суду від відповідача надійшла заява б/н від 15.10.2020 (вх. №7319) про направлення матеріалів справи №921/601/20 за територіальною підсудністю до Господарського суду Львівської області.

Ухвалою суду від 05.11.2020: відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Буське сорто-насінницьке підприємство" в задоволенні заяви б/н від 15.10.2020 (вх. №7319 від 16.10.2020) про направлення матеріалів справи за підсудністю; продовжено строк підготовчого провадження по справі №921/601/20; відкладено підготовче судове засідання на 26.11.2020.

Надалі, ухвалою суду від 26.11.2020 зупинено провадження у справі №921/601/20 до перегляду апеляційною інстанцією ухвали Господарського суду Тернопільської області від 05.11.2020 у справі № 921/601/20 в частині відмови у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Буське сорто-насінницьке підприємство" про передачу справи на розгляд іншого суду та постановлено направити матеріали справи № 921/601/20 до Західного апеляційного господарського суду для розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Буське сорто-насінницьке підприємство" б/н від 24.11.2020 на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 05.11.2020 у справі № 921/601/20.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 30.11.2020 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Буське сорто-насінницьке підприємство" від 24.11.2020 (вх. №ЗАГС 01-05/3443/20 від 25.11.2020) на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 05.11.2020 у справі №921/601/20 повернуто скаржнику.

09.12.2020 місцевим господарським судом від Західного апеляційного господарського суду отримано матеріли оскарження вищезазначеної ухвали від 05.11.2020 у справі №921/601/20 (супровідний лист вих. №09-01/2030/20 від 04.12.2020).

Враховуючи наведене, ухвалою суду від 10.12.2020 поновлено провадження у справі №921/601/20 та повідомлено учасників у справі про проведення підготовчого судового засідання 24.12.2020.

З клопотанням б/н від 16.12.2020 (вх. №9388 від 21.12.2020) позивачем долучено до матеріалів справи датовані 20.08.2020 договір про надання правової допомоги, довідку про об`єкт виконаної роботи, квитанцію про оплату вартості послуг адвоката та доказів їх надіслання на адресу відповідача.

Надалі, ухвалою суду від 24.12.2020: продовжено строк підготовчого провадження по справі №921/601/20, з застосуванням ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; відкладено підготовче судове засідання на 14.01.2021.

Ухвалою суду від 14.01.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу №921/601/20 до розгляду по суті на 11.02.2021.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання 11.02.2021 не забезпечив, у встановлений в ухвалі від 15.09.2020 (про відкриття провадження у справі) строк відзиву на позов не надав.

Про обізнаність відповідача щодо розгляду судом даної справи вказують наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення йому копій ухвал суду у справі №921/601/20, заява від 15.10.2020 ТОВ "Буське сорто-насінницьке підприємство" про передачу справи на розгляд до Господарського суду Львівської області, заяви представників відповідача про їх участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції та оскарження в апеляційному порядку ухвали суду від 05.11.2020 в частині відмови у задоволенні заяви б/н від 15.10.2020 (вх. №7319 від 16.10.2020) ТОВ "Буське сорто-насінницьке підприємство" про направлення матеріалів справи за підсудністю. А також участь представника відповідача в судових засіданнях 05.11.2020 та 26.11.2020.

Разом з цим, 11.02.2021 представник відповідача адвокат Мачічка О.О. на електронну адресу суду надіслав клопотання б/н від 10.02.2021 (вх. №1219) про відкладення розгляду даної справи, призначений на 11.02.2021 на 12.00. Клопотання мотивоване зайнятістю адвоката Мачічки О.О. 11.02.2021 о 11 год. 30 хв. в іншому судовому процесі у справі №914/206/21, яка розглядається Господарським судом Львівської області щодо скасування заходів забезпечення позову за заявою ТОВ «Ріля Україна» до ТОВ «Буське сорто-насінницьке підприємство» про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Розглянувши вказане клопотання, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно п.1, п.2 ч.2 ст.202 ГПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку у разі: неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

При цьому відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Тобто неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.

В підготовчому судовому засіданні 14.01.2021 представник відповідача не приймав участі. Однак, матеріали справи містять рекомендоване повідомлення від 15.01.2021 зі штрихкодовим ідентифікатором 757, із відміткою про вручення ТОВ "Буське сорто-насінницьке підприємство" 21.01.2021 копії ухвали від 14.01.2021 про закриття підготовчого провадження та призначення справи №921/601/20 до розгляду по суті.

Тому, відповідач був завчасно та належно повідомлений про дату судового засідання для розгляду справи по суті на 11.02.2021.

Попереднє звернення адвоката О.О. Мачічки до суду із клопотанням б/н від 08.02.2021 (вх. №1084 від 08.02.2021) про проведення судового засідання 11.02.2021 у справі №921/601/20 в режимі відеоконференції, не містить інформації про його зайнятість у іншій справі №914/206/21.

До поданого в подальшому представником відповідача клопотання про перенесення слухання з 11.02.2021 не долучено доказів участі адвоката О.О. Мачічки, в якості представника ТОВ «Буське сорто-насінницьке підприємство», у розгляді заяви про скасування заходів забезпечення позову у справі №914/206/21. Таких як наприклад копія договору про надання правової допомоги із посиланням на реквізити справи, яка розглядається Господарським судом Львівської області.

Тому, суд не визнає вказані в клопотанні від 10.02.2021 причини неявки представника відповідача для відкладення розгляду справи поважними.

З матеріалів справи також вбачається, що попередні звернення до суду від імені відповідача подавались з використанням електронного цифрового підпису іншого представника адвоката Дегтяренко О.О. До надісланих на електронну адресу суду клопотань останнім долучався ордер №1040600 від 11.09.2020 про надання ТОВ «Буське сорто-насінницьке підприємство» правової допомоги адвокатом Дегтяренко О.О.

З цього приводу, зокрема у постанові пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 зазначено, що господарський суд з урахуванням конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу (юридичної особи) щодо відкладення розгляду справи у зв`язку з відсутністю його представника через участь і іншому судовому засіданні. Неможливість заміни представника і неможливість розгляду справи без його участі підлягає доведенню учасником процесу на загальних підставах.

Слід також зазначити, що протягом слухання справи представниками відповідача вчинялись дії по оскарженню до апеляційного та касаційного судів ухвали суду першої інстанції, що не підлягає перегляду окремо від рішення суду. Про що відповідачу було роз`яснено ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 30.11.2020.

Беручи до уваги положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що справа має бути розглянута судом у розумний строк, враховуючи приписи ст. 195 ГПК України, обізнаність відповідача про дату слухання справи, невизнання судом поважними причин неявки в судове засідання адвоката Мачічки О.О. для відкладення розгляду справи, наявність у відповідача іншого представника - адвоката Дегтяренка О.О., судом відмовлено у задоволенні клопотання від 10.02.2021 про відкладення розгляду справи, з приводу чого постановлено протокольну ухвалу від 11.02.2021.

Як вже зазначалось, від відповідача не надходило відзиву на позовну заяву.

Частиною 9 статті 165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Норма такого ж змісту відображена і у частині 2 статті 178 ГПК України.

У частині 4 статті 165 ГПК України вказано, що якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Позивач явку повноважного представника в судове засідання 11.02.2021 не забезпечив. 08.02.2021 на адресу суду від представника позивача адвоката Якименко О. надійшла заява від 01.02.2021 (вх. №1093) про розгляд справи без його участі. У ній ним підтримано позовній вимоги в повністю.

Судом враховано, що у силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66,69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України №1-5/45 від 25.01.2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Запис розгляду судової справи здійснювався за допомогою технічних засобів. Для робочого оригіналу звукозапису надано диск CD-R, серійний номер N108XE16D8112918B1.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

Матеріали справи містять оригінал укладеного 03.03.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Спільне українсько-італійське підприємство «УКР-ІТАЛ» ЛТД» (постачальником) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Буське сорто-насінницьке підприємство» (покупцем) договору поставки №03/03/2020, згідно п. 1.1 якого постачальник зобов`язався поставити (передати) у власність покупця сільськогосподарську продукцію (надалі - товар), вказаний в специфікаціях, що є невід`ємними додатками до цього договору, а покупець зобов`язався прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату.

Згідно п. 1.3 правочину найменування, асортимент, одиниця виміру, загальна кількість товару, що підлягає поставці за цим договором, ціна за одиницю товару, визначаються специфікацією, що є додатком до цього договору.

Відповідно до п. 2.1 договору поставка товару здійснюється на умовах відповідно до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів «Інкотермс» (в редакції 2010 року), обумовлених сторонами в специфікаціях до даного договору.

Місце поставки товару визначається: відповідно до специфікації на кожну партію товару (п. 2.2 правочину).

У п. 2.3 договору обумовлено, що одночасно з товаром постачальник передає наступні документи: видаткова накладна; рахунок-фактура; товарно-транспортна накладна; якісне посвідчення. Цей перелік документів є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню.

Поставка товару здійснюється партіями. Під партією слід розуміти ту кількість товару, яка зазначена у специфікаціях (п. 3.1 правочину).

Згідно п. 3.2 договору поставка партії товару здійснюється в строки, обумовлені в специфікаціях до даного договору.

Відповідно до п. 3.3, п. 3.5 правочину право власності на товар від постачальника до покупця переходить за цим договором з моменту завантаження товару в автотранспорт покупця. Датою поставки товару є дата, що вказана у видатковій накладній.

Приймання товару по кількості та якості здійснюється в момент передачі товару (п. 4.2 договору).

Ціна за одиницю товару та загальна вартість товару за кожну партію поставки встановлюється сторонами у специфікації, що є невід`ємним додатком до цього договору. У специфікації за кожною окремою позицією асортименту товару, вказується: найменування товару, одиниця виміру товару, кількість товару по кожній позиції, ціна за одиницю товару з ПДВ в грн., загальна сума партії поставляємого товару з урахуванням ПДВ в грн (п. 5.1, п. 5.2 правочину).

У п. 7.4 договору сторони обумовили, що у випадку порушення покупцем строків оплати товару, покупець повинен сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочки від суми боргу. Крім того, покупець сплачує на користь постачальника 3-х відсотків річних передбачених ст. 625 ЦК України.

Відповідно до п. 9.1 договору він набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2020. У випадку, якщо за 30 календарних днів до закінчення терміну дії договору, жодна із сторін письмово не заявить про свій намір його розірвати, договір автоматично пролонгується на кожен наступний календарний рік на тих же умовах.

Всі додатки до договору є його невід`ємною частиною, укладаються в письмовій формі і набувають чинності з моменту підписання їх обома сторонами (п. 10.4 правочину).

Також, 03.03.2020 між сторонами підписано специфікацію №1 до договору №03/03/2020 від 03.03.2020, згідно з якої постачальник здійснює поставку товару: кукурудзи, в кількості 700 т, загальною вартістю 2940000 грн з ПДВ.

У п. 3 специфікації зазначено, що поставка товару здійснюється на умовах: Франко-Перевізник (… назва місця), склад постачальника, що знаходиться за адресою: 47823, Тернопільська область, Підволочиський район, с. Токи у відповідності до Міжнародних правил щодо тлумачення термінів «Інкотермс» (у редакції 2010 року).

Строк поставки товару становить до 08.03.2020 (п. 5 специфікації).

Згідно п. 6 специфікації оплата товару здійснюється по факту завантаження автотранспорту покупця. Транспорт покупця відправляється з пункту поставки після отримання продавцем оплати 80% за партію товару завантажену в транспортний засіб покупця, 20% оплата після реєстрації податкової накладної.

У п. 7 специфікації зазначено, що вона є невід`ємною частиною договору № 03/03/2020 від 03.03.2020 і набирає чинності з моменту підписання сторонами. Складено в двох автентичних екземплярах, по одному для кожної сторін.

Вказані договір поставки та специфікація підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками юридичних осіб, а їх оригінали приєднано до матеріалів справи.

На виконання умов договору поставки та специфікації, Товариством з обмеженою відповідальністю «Спільне українсько-італійське підприємство «УКР-ІТАЛ» ЛТД» (постачальником) поставлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Буське сорто-насінницьке підприємство» (покупцю) товар кукурудзу, загальною вартістю 2663556 грн з ПДВ, згідно видаткових накладних №15 від 05.03.2020 на суму 1087002 грн та №16 від 06.03.2020 на суму 1576554 грн.

Приймання - передача товару по зазначених накладних посвідчується зробленими на них відмітками та печатками сторін за договором та по справі.

Матеріали справи також містять оригінал довіреності №31 від 05.03.2020, якою Товариством з обмеженою відповідальністю "Буське сорто-насінницьке підприємство" уповноважено Фірак Петра Михайловича на отримання товарно-матеріальних цінностей від Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-італійське підприємство "УКР-ІТАЛ ЛТД".

Відповідно до перелічених видаткових накладних відвантаження товару відбулось за адресою: с. Воробіївка, Підволочиський район, Тернопільська область.

При зверненні з позовом до суду, позивачем долучено до позовних матеріалів копію специфікації №1 від 03.03.2020 до договору №03/03/2020 від 03.03.2020, п. 7 якої містив посилання на інший правочин, а саме договір №23/01/2020-1 від 23.01.2020.

Як вже зазначалось, ухвалою суду від 15.09.2020 судом було запропоновано ТОВ "Спільне українсько-італійське підприємство "УКР-ІТАЛ ЛТД" надати суду оригінали договору поставки №03/03/20 від 03.03.2020, специфікації №1 від 03.03.2020 до цього договору та видаткових накладних №15 від 05.03.2020, №16 від 06.03.2020, а також письмові пояснення щодо розбіжностей у зазначені місця виконання договору, які вказані у специфікації №1 від 03.03.2020 та видаткових накладних, а також реквізитів договору, зазначеного у п.7 специфікації №1 від 03.03.2020.

З приводу розбіжностей у адресах місця відвантаження товару позивачем, у довідці б/н від 22.09.2020, зазначено, що товариство зареєстроване в с. Токи Підволочиського району Тернопільської області, згідно прописки власника Мазурика Ю.П. (юридична адреса), а свою діяльність здійснює за місцем розташування потужностей - у с. Воробіївка Підволочиського району Тернопільської області (фактичною адресою).

На підтвердження цієї обставини, ним долучено до матеріалів справи копію виданого Підволочиським районним бюро технічної інвентаризації Витягу №8970561 від 16.11.2005, який вказує про те, що за ТОВ "Спільне українсько-італійське підприємство "УКР-ІТАЛ ЛТД" на праві приватної власності зареєстровано нерухоме майно нежитлова будівля (склад) за адресою: вул. Колгоспна, буд. 2, с. Воробіївка, Підволочиський район, Тернопільська область.

Також, позивач подав до справи оригінали зазначеного договору, специфікації та видаткових накладних.

На вказані господарські операції, Товариством з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-італійське підприємство "УКР-ІТАЛ ЛТД" (продавцем) було видано Товариству з обмеженою відповідальністю "Буське сорто-насінницьке підприємство" (покупцю) податкові накладні №15 від 05.03.2020 та № 16 від 06.03.2020, які згідно Податкового кодексу України є податковими документами та складаються на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Вищевказані податкові накладні зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно 18.03.2020 та 26.03.2020, підтвердженням чого являються відповідні квитанції про реєстрацію податкових накладних.

В матеріалах справи містяться копія банківської виписки АТ АКБ Львів з руху коштів по рахунку позивача, яка вказує про перерахування відповідачем позивачу коштів на загальну суму 2495556 грн, зокрема: 05.03.2020 588000 грн; 05.03.2020 268800 грн; 06.03.2020 260000 грн; 06.03.2 грн; 07.04.2020 146756 грн; 15.05.2020 40000 грн; 21.05.2020 50000 грн; 22.05.2020 40000 грн; 29.05.2020 25000 грн; 04.06.2020 20000 грн; 19.06.2020 - 50000 грн; 23.07.2020 7000 грн.

Решта зобов`язання в сумі (2663556 грн 2495556 грн) 168000 грн залишилось не виконаним.

Таким чином, невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, стало підставою для звернення позивача до суду з вимогою про відновлення його порушених прав.

З`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на таке.

Статтями 15,16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 ЦК України).

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Нормами ст. 599 ЦК України, ст. 202 ГК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов`язання за договором поставки.

Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічне положення містить стаття 265 ГК України.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Приписами ст. 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами 1, 2 статті 692 ЦК України на покупця покладається обов`язок оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару; при цьому, покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Як зазначалось вище, згідно з п. 6 специфікації №1 від 03.03.2020 (яка є невід`ємною частиною договору поставки №03/03/2020 від 03.03.2020) транспорт покупця відправляється з пункту поставки після отримання продавцем оплати 80% за партію товару завантажену в транспортний засіб покупця, 20% оплата після реєстрації податкової накладної.

Судом встановлено факт виконання позивачем умов договору поставки №03/03/2020 від 03.03.2020 та передачі товару відповідачу.

Передача та приймання товару підтверджується вищезгаданими первинними документами оригіналами видаткових накладних №15 від 05.03.2020 на суму 1087002 грн та №16 від 06.03.2020 на суму 1576554 грн, підписаних у двосторонньому порядку представниками та скріплених печатками сторін без жодних застережень.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (ч.1 ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні).

Згідно з ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Надані позивачем накладні містять найменування юридичних осіб, а також підписи осіб, які передають та отримують товар, найменування товару, його кількість, вартість, та інші необхідні реквізити, тобто відповідає вимогам законодавства, тому визнані судом первинними документами, які фіксують факт здійснення господарських операцій та є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків.

Отримання товару на суму, зазначену у видаткових накладних підтверджується також зареєстрованими у встановленому законом порядку податковими накладними та проведеною відповідачем частковою оплатою.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ч. 1 ст. 253 ЦК України).

У ч. 1 ст. 254 ЦК України вказано, що строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Судом з`ясовано, що в порушення умов договору №03/03/2020 від 03.03.2020, приписів перелічених норм, а також ст. ст. 11, 14 ЦК України, ст. ст. 173, 174, 193 ГК України, повної оплати вартості отриманого товару в строк визначений у договорі та специфікації, боржник не провів, заборгувавши станом на час розгляду справи в суді 168000 грн.

За таких обставин, вимоги про примусове стягнення боргу в сумі 168000 грн підлягають задоволенню як обґрунтовані та не заперечені відповідачем.

У зв`язку з порушенням виконання грошового зобов`язання, позивач просить стягнути з відповідача передбачену п. 7.4 договору пеню в сумі 18442,06 грн та 3387,40 грн - 3% річних, нарахованих в порядку ст. 625 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором (ст. 611 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Як вже зазначалось, у п. 7.4 договору поставки договору сторони обумовили, що у випадку порушення покупцем строків оплати товару, покупець повинен сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочки від суми боргу. Крім того, покупець сплачує на користь постачальника 3-х відсотків річних передбачених ст. 625 ЦК України.

В силу ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

Частиною 1 статті 230 ГК України вказано, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Разом з цим, відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549).

Закон України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань № 543/96-ВР від 22.11.1996, регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Статтею 1 даного Закону передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. А згідно статті 3 вказаного Закону розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 2 статті 343 ГК України визначено, що платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України вказано, що нарахування такої штрафної санкції, як пеня, за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Вищим господарським судом України у постанові пленуму №14 від 17.12.2013 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань, а саме у п. 1.12. роз`яснено, що господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

День фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені (п. 1.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013).

Зважаючи на наведене, приписи згаданих норм закону, вказані в розрахунку позивача суми зобов`язання, з врахуванням визначених у п. 6 специфікації №1 від 03.03.2020 строків проведення розрахунків, судом проведено перерахунок заявленої до стягнення суми пені, а саме:

- на суму 12801,60 грн за період: 06.03.2020 06.04.2020;

- на суму 217400,40 грн за період: 20.03.2020 06.04.2020;

- на суму 83446 грн за період: 08.04.2020 14.05.2020;

- на суму 43446 грн за період: 16.05.2020 20.05.2020;

- на суму 1243,20 грн за період: 07.03.2020 20.05.2020;

- на суму 315310,80 грн за період: 28.03.2020 20.05.2020;

- на суму 270000 грн за період: 23.05.2020 28.05.2020;

- на суму 245000 грн за період: 30.05.2020 03.06.2020;

- на суму 225000 грн за період: 05.06.2020 18.06.2020;

- на суму 175000 грн за період: 20.06.2020 22.07.2020;

- на суму 168000 грн за період: 24.07.2020 15.08.2020. При цьому, суд зазначає, що грошове зобов`язання відповідача перед позивачем в сумі 310000 грн існувало лише 21.05.2020.

На вищевказані суми та за вищенаведені періоди судом також здійснено перерахунок заявленої до стягнення суми 3% річних, в порядку ст. 625 ЦК України.

Згідно проведеного судом перерахунку встановлено, що правомірним є задоволення до стягнення з відповідача 3309,97 грн 3% річних та 17988,18 грн пені.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до змісту п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 13, ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Принципи змагальності сторін та диспозитивності відображені і в ст. 14, ч. 4 ст. 74 цього Кодексу, за змістом яких суд не може самостійно збирати докази, крім окремих визначених випадків.

Відповідно до ч.2 ст. 42, ст. 46 ГПК України сторони зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76 ГПК України).

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Відповідно до змісту ст. 165 ГПК України свої заперечення проти позову відповідач викладає у відзиві, додавши до нього докази, що підтверджують його обґрунтованість.

На пропозицію суду, викладену в ухвалі від 15.09.2020, а також протягом усього слухання справи відповідачем не було подано відзиву чи інших звернень на адресу суду, які б вказували на зміст незгоди ТОВ "Буське сорто-насінницьке підприємство" із заявленими позивачем вимогами та доказів, які б підтверджували такі заперечення.

Перелічених заяв чи документів судом станом на 11.02.2021 не отримано.

При цьому сама лише незгода відповідача із територіальною юрисдикцією господарської справи не є причиною неможливості подання відзиву на позов.

Надання відзиву є правом, а не обов`язком відповідача, проте за його відсутності суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.9 ст. 165 ГПК України).

За таких обставин, позовні вимоги "Спільне українсько-італійське підприємство "УКР-ІТАЛ ЛТД" підлягають до часткового задоволення, шляхом стягнення із ТОВ "Буське сорто-насінницьке підприємство" 168000 грн боргу, 3309,97 грн 3% річних, 17988,18 грн пені, як доведені позивачем та не заперечені належним чином відповідачем.

Позовні вимоги в частині стягнення 77,43 грн - 3% річних та 453,88 грн пені задоволенню не підлягають, як необґрунтовано заявлені.

В порядку ст. ст. 123,129 ГПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 20000 грн витрат на правову допомогу.

Статтею 16 ГПК України передбачено право учасників справи користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст. 123 ГПК України судові витрати складаються, зокрема з витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 126 ГПК України).

Пунктом 6.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" визначено, що витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов`язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об`єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах. Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

Як вбачається з матеріалів справи 20.08.2020 між адвокатом Якименко Олексієм Олексійовичем, який діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №185 від 19.12.2003 (надалі адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-італійське підприємство "УКР-ІТАЛ ЛТД", в особі директора Мазурик Ю.П. (надалі - клієнт) укладено договір про надання правової допомоги, за умовами п. 1.1 якого адвокат прийняв на себе доручення від клієнта надавати останньому та в його інтересах оплатну правову допомогу, на умовах, визначених цим договором, а саме: - представлення інтересів клієнта у господарському суді у справі про стягнення боргу з Товариства з обмеженою відповідальністю "Буське сорто-насінницьке підприємство".

Відповідно до п. 1.2 договору з метою виконання даного договору, адвокату надається право здійснювати представництво інтересів клієнта в усіх без винятку судових органах України, в тому числі у господарському суді, апеляційному господарському суді, Верховному Суді, з усіма правами, наданими сторонам законом, зокрема позивачу, відповідачу, третій особі, в тому числі з правом підписувати та подавати позовні заяви, скарги, відповідні розрахунки та будь-які інші документи, посвідчувати їх копії, оскаржувати рішення судів в апеляційному та касаційному порядку, повної або часткової відмови від позовних вимог, визнання позову, зміни предмету позову, збільшення чи зменшення розміру позовних вимог, укладення мирової угоди.

Вартість послуг (гонорар) за цим договором становить двадцять тисяч грн, які сплачуються протягом трьох діб після укладення цього договору (п. 2.1 правочину).

При визначенні розміру послуг (гонорару) сторони керуються наступним: роботи (послуги), виконані (надані) адвокатом, вказуються у довідці адвоката про надання правової допомоги. Вартість 1 години часу витраченої на надання послуг становить 1000 грн. Загальний розмір вартості послуг не може перевищувати тридцять тисяч грн, незалежно від кількості затраченого часу (п. 2.2 договору).

Згідно п. 3.1 договору він набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного його виконання.

В матеріалах справи також міститься довідка від 16.12.2020, видана адвокатом Якименко О. про те, що позивачем - ТОВ "Спільне українсько-італійське підприємство "УКР-ІТАЛ ЛТД" сплачено 20000 грн згідно квитанції від 20.08.2020.

Разом з цим, у цій довідці зазначено, що станом на 15.12.2020 ним виконано наступний об`єм правової роботи: збирання доказів для складання позовної заяви - 5 годин; складання позовної заяви - 10 годин; підготовка заяв, клопотань для суду 5 годин; консультування позивача щодо розгляду справи 4 години. Всього затрачено 24 години, згідно п. 2.1, 2.2 договору 1 година 1000 грн, але не більше 20000 грн. Отже вартість роботи адвоката - 20000 грн.

Згідно квитанції від 20.08.2020 адвокатом Якименко О. прийнято від ТОВ "Спільне українсько-італійське підприємство "УКР-ІТАЛ ЛТД" кошти в сумі 20000 грн на підставі договору від 20.08.2020.

Окрім того, в матеріалах справи знаходиться свідоцтво №185 від 19.12.2003, видане на підставі рішення Вінницької обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури №2 від 16.12.1993, відповідно до якого Якименко Олексій Олексійович має право на заняття адвокатською діяльністю.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

З огляду на наведене, суд вважає, що підписаний договір про надання послуг адвоката від 20.08.2020, сплачені кошти в сумі 20000 грн на виконання саме даного правочину, згідно наявної у матеріалах справи квитанції від 20.08.2020, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю є належними доказами понесених позивачем витрат на правову довомогу в сумі 20000 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.3, ч.4 ст.126 ГПК України).

За приписами ч. 5 та ч. 6 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Однак, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц.

Стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" унормовано, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як вже зазначалось у встановлені судом строки відповідачем не подано відзиву на позовну заяву.

Подані представниками відповідача під час розгляду справи заяви та клопотання не містять будь-яких зауважень щодо заявлених до стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, а також про зменшення їх розміру.

А обов`язок доведення неспівмірності витрат на професійну правничу допомогу покладається саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України) (Постанови Верховного Суду від 11.05.2018 у справі №910/8443/17, від 16.01.2019 у справі №922/577/18, Додаткова Постанова Верховного Суду від 29.03.2018 у справі №907/357/16).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи викладене, відповідно до ст. ст. 123, 126, 129 ГПК України, виходячи з фактичних обставин даної справи, враховуючи, що спір між сторонами виник в результаті неправомірних дій відповідача, а саме, несвоєчасної та не в повному обсязі на момент відкриття провадження у справі №921/601/20 оплати отриманого товару, позивачу за рахунок відповідача відшкодовуються витрати на професійну правничу допомогу адвоката пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 19944,02 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 3, 4, 12-13, 16, 20, 73-80, 86, 91, 123,126,129, 233, 236-240 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

1. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Буське сорто-насінницьке підприємство" (с. Ожидів, Буський район, Львівська область, ідентифікаційний код 22342296) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько -італійське підприємство "УКР-ІТАЛ ЛТД" (с. Токи, Підволочиський район, Тернопільська область, ідентифікаційний код 32146886) 168000 (сто шістдесят вісім тисяч) грн - боргу, 3309 (три тисячі триста дев`ять) грн 97 коп. 3% річних, 17988 (сімнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят вісім) грн 18 коп. пені, 2839 (дві тисячі вісімсот тридцять дев`ять) грн 47 коп. судового збору в повернення сплачених судових витрат, 19944 (дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот сорок чотири) грн 02 коп. витрат на правову допомогу.

Видати наказ.

2. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку та строки встановлені ст. ст. 256-257 ГПК України.

Повне рішення складено 19.02.2021.

Суддя І.П. Шумський