ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2021 р. Справа № 925/1529/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Дідиченко М.А.

Поляк О.І.

секретар судового засідання Ярмоленко С.М.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання,

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Юнікорнс"

на ухвалу господарського суду Черкаської області від 27.11.2020 р. про забезпечення позову

у справі № 925/1529/20 (суддя - Довгань К.І.)

за позовом фермерського господарства "Єгор"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Юнікорнс"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1) приватний нотаріус Ватутінського міського нотаріального округу Черкаської області Побіянська Нелля Борисівна

2) приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Недоступ Дмитро Миколайович

про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

Фермерське господарство "Єгор" (далі - ФГ "Єгор") звернулося до господарського суду Черкаської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Юнікорнс" (далі - ТОВ "Юнікорнс") про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем як продавцем та відповідачем як покупцем, 01.06.2020 р. укладено договір купівлі-продажу № 484/ФКД кукурудзи 3-го класу, врожаю 2020 року, 500,000 тон. У підтвердження безумовного виконання продавцем зобов`язання здійснити поставку товару, сторонами правочину складено товарну аграрну розписку від 05.06.2020 р., яку посвідчено приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Старовойтовим О.С. за № 1833. В забезпечення виконання зобов`язання за цією розпискою позивач передав у заставу майбутній врожай кукурудзи в кількості 500 тон, що вирощується на земельних ділянках загальною площею 110,2181 га, згідно переліку.

Позивач зазначав, що відповідач направив йому вимогу про усунення порушень № 453 від 16.11.2020 р. щодо несвоєчасної поставки продукції за договором купівлі-продажу, а в день її отримання - 17.11.2020 р. приватним нотаріусом Ватутінського міського нотаріального округу Побіянською Н.Б. вчинено виконавчий напис за № 2798 про витребування від позивача на користь відповідача майна на підставі товарної аграрної розписки № 1833 від 05.06.2020 р. На підставі вказаного виконавчого напису, приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Недоступом Д.М. 18.11.2020 р. відкрито виконавче провадження, у межах якого накладено арешт на майно позивача.

На переконання позивача, виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, оскільки: відсутні докази про реєстрацію в реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження; відповідачем недотримано 30-денний строк з моменту ймовірної реєстрації в реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження; нотаріусом не здійснено перевірки безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів; не враховано положення договору купівлі-продажу щодо форс-мажорних обставин, ухилення відповідача від прийняття зерна у кількості 28 тон, а також наявності заборгованості покупця за поставлений продавцем товар.

Одночасно з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису.

Заява обґрунтована тим, що у разі задоволення позовних вимог невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, адже під час здійснення виконавчого провадження звернення стягнення на майно позивача може завдати значних матеріальних збитків, тож позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного судового провадження без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення його порушених чи оспорюваних прав.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 27.11.2020 р. у справі № 925/1529/20 задоволено заяву про забезпечення позову. Вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 2798, вчиненого приватним нотаріусом Ватутінського міського нотаріального округу Побіянською Н.Б. 17.11.2020 р. про стягнення з ФГ "Єгор" на користь ТОВ "Юнікорнс" на підставі товарної аграрної розписки, посвідченої 05.06.2020 р., номер за реєстром 1833, приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Старовойтовим О.С., якою встановлено безумовне зобов`язання боржника здійснити поставку 500 тон кукурудзи 3-го класу, врожаю 2020 року, в строк до 15.11.2020 р. до набрання рішення законної сили.

Мотивуючи ухвалу, суд першої інстанції зазначив, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів позивача в межах одного судового провадження, оскільки відповідач має намір у позасудовому порядку звернути стягнення на майно позивача, тож існує загроза реалізації майна заявника на користь третіх осіб ще до вирішення судом питання правомірності вчинення виконавчого напису. Ця обставина, у разі задоволення позовних вимог, істотно ускладнить ефективний захист порушених прав позивача.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, ТОВ "Юнікорнс" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржувану ухвалу та відмовити у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Наводячи підстави скасування оскаржуваної ухвали, апелянт зазначав про правомірність вчинення виконавчого напису на аграрній товарній розписці та, відповідно, здійснення виконавчого провадження. При цьому, відповідач стверджував, що на день звернення позивача до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову він вже не був власником 434,483 тон кукурудзи третього класу урожаю 2020 року, оскільки майно було передано відповідачу в порядку примусового виконання, тому обраний позивачем спосіб захисту своїх прав не є належним. Водночас скаржник посилався на порушення балансу інтересів сторін, з огляду на зупинення стягнення на підставі виконавчого напису та не здійсненням виконавцем дій щодо пошуку решти урожаю позивача, а також на недоведеність можливості порушення прав позивача на урожай внаслідок проведення виконавчих дій у разі відсутність у нього такого майна.

На думку апелянта, судом не було враховано, що товар, який ТОВ "Юнікорнс" придбавало у позивача, мав бути поставлений відповідачем іноземному контрагенту за зовнішньоекономічним контрактом. У зв`язку з невиконанням позивачем своїх зобов`язань та з причини зупинення виконавчого провадження на підставі оскаржуваної ухвали ТОВ "Юнікорнс" вимушене придбати аналогічний товар у інших виробників на вкрай невигідними для себе умовах. Також судом першої інстанції не було досліджено зв`язок між заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, та не вирішено питання зустрічного забезпечення.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.01.2021 р., у складі колегії суддів: Кропивна Л.В. (головуючий), Дідиченко М.А., Поляк О.І., відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 03.02.2021 р.

02.02.2021 р. до Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшла заява про вступ у справу як представника.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.02.2021 р. оголошено перерву до 10.02.2021 р.

В судовому засіданні, що відбулось 10.02.2021 р., відповідач вказував на обґрунтованість апеляційної скарги, просив скасувати оскаржувану ухвалу та відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Позивач заперечував доводи апеляційної скарги вважаючи прийняту судом першої інстанції ухвалу законною.

Треті особи участі у розгляді справи судом апеляційної інстанції не взяли, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання. За висновками суду, неявка представників не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, заслухавши пояснення сторін, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Приписами статті 271 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Як визначено статтею 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно частини 4 наведеної статті 137 ГПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 р. у справі № 381/4019/18).

Враховуючи положення частини 11 статті 137 ГПК України, суд зобов`язаний з`ясувати, чи тотожні за змістом заявлені заходи забезпечення позову задоволенню заявлених позовних вимог, та не повинен вживати заходів забезпечення позову, якщо здійснення таких заходів забезпечення позову практично є задоволенням заявлених позовних вимог і, при цьому, спір не вирішується по суті.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у справах № 906/824/17 (ухвала від 07.08.2018 р.) та № 902/483/18 (постанова від 21.01.2019 р.).

Таким чином, заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду. При цьому, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, а при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Тобто вжиття заходу забезпечення пов`язуються з ефективним захистом або поновленням порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, реальним виконанням судового рішення, а також із наявністю обставин, що достеменно свідчать про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Разом з тим, оскільки у даній справі позивач звернувся до суду з вимогою немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

В немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 р. у справі № 910/1040/18.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 17.12.2018 р. у справі № 914/970/18).

З автоматизованої системи виконавчого провадження випливає, що 18.11.2020 р. постановою приватного виконавця Недоступа Дмитра Миколайовича відкрито виконавче провадження № 63655809 на виконання виконавчого напису № 2798 від 17.11.2020 р., вчиненого приватним нотаріусом Ватутінського міського нотаріального округу Черкаської області Побіянською Н.Б., про витребування у боржника ФГ "Єгор" на користь стягувача (кредитора за аграрною розпискою) ТОВ "Юнікорнс" на підставі товарної аграрної розписки, посвідченої 05.06.2020 р. (номер за реєстром 1833), шляхом вилучення та передачі предмету застави: 500 тон кукурудзи 3-го класу, врожаю 2020 року, вирощеної на земельних ділянках, розташованих на території Гельмязівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, загальною площею 110,2181 га.

Постановою приватного виконавця Недоступа Дмитра Миколайовича від 18.11.2020 р. ВП № 63655809, накладено арешт на врожай кукурудзи 2020 року боржника, ФГ "Єгор" , в кількості 500 тон, який переданий у заставу за аграрною розпискою від 05.06.2020 р., номер за реєстром 1833, посвідченої приватним нотаріусом Черкаського нотаріального кругу Черкаської області Старовойтовим О.С., у тому числі на кукурудзу в кількості 500 тон, яка експортується, декларується боржником, уповноваженими особами боржника, для вивезення за межі території України. Вказана постанова внесена до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Постановою приватного виконавця Недоступа Дмитра Миколайовича про арешт майна від 18.11.2020 р. ВП № 63655809, накладено арешт на зерно кукурудзи 3-го класу, загальною заліковою вагою 434483 кг, яке зберігається (за складськими квитанціями на зерно) на зерновому складі ПрАТ "Таганча" , та належить боржнику ФГ "Єгор". Вказана постанова внесена до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Постановою опису і арешту майна (коштів) боржника від 18.11.2020 р. виконавець описав і наклав арешт на зерно кукурдзи 3 класу у кількості 434 483 кг, яке зберігається на зерновому складі ПАТ "Таганча" за адресою Київська область, Богуславський район, с. Іванівка, вул. Залізнична, буд 1. Зерно кукурудзи передано на зберігання ПАТ "Таганча".

Враховуючи наведене, в межах виконавчого провадження приватним виконавцем вчиняються дії, спрямовані на виконання оскаржуваного виконавчого напису, а відтак, наведені обставини дають підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (у разі задоволення позову), за захистом яких він звернувся до суду.

Таким чином, існує загроза реалізації майна заявника на користь третіх осіб ще до вирішення судом питання правомірності вчинення виконавчого напису і ця обставина у разі задоволення позовних вимог істотно ускладнить ефективний захист порушених прав позивача в межах вказаного судового провадження без нових звернень до суду, а також потребуватиме значних як фінансових, так і правових зусиль порушеного права власності заявника.

З огляду на вищевказане, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 17.11.2020 р. приватним нотаріусом Ватутінського міського нотаріального округу Побіянською Н.Б. № 2798, яким звернено стягнення на майно, є адекватним та ефективним способом забезпечення позову.

Також, колегія суддів звертає увагу, що захід забезпечення позову про зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса не є тотожним з позовною вимогою про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки в даному випадку до вирішення спору по суті про відповідність/невідповідність оспорюваного виконавчого напису вимогам закону лише зупиняється процедура виконання такого виконавчого напису з метою надання можливості позивачу захистити або поновити свої права в межах одного судового провадження без нових звернень до суду.

За вказаних обставин, колегія суддів, виходячи з розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, приходить до висновку про наявність правових підстав для забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, який оскаржується боржником у судовому порядку.

При цьому, з огляду на предмет спору, варто зазначити, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист прав позивача. Натомість, даний вид забезпечення позову не завдасть збитків відповідачеві та не порушить прав третіх осіб, які не є учасниками даної справи, адже заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

Стосовно доводів апелянта про порушення балансу інтересів сторін внаслідок вжиття заходів забезпечення позову, оскільки, як стверджує апелянт, невиконання позивачем зобов`язань за договором купівлі-продажу та аграрною товарною розпискою порушує виконання відповідачем зобов`язань за зовнішньоекономічним контрактом та завдає йому збитків, колегія суддів зазначає, що посилання сторін на виконання чи невиконання умов договору купівлі-продажу, а також не/правомірність вчинення виконавчого напису та/або вчинення приватним виконавцем дій, не досліджуються судом, адже господарський суд під час розгляду заяви про забезпечення позову не вирішує спір по суті та не встановлює обставини правовідносин між сторонами.

При цьому апелянт не позбавлений права в подальшому звернутись до суду з відповідною позовною заявою з метою захисту своїх порушених прав щодо відшкодування понесених збитків.

Доводи скаржника про прийняття судом першої інстанції оскаржуваної ухвали без належного вирішення питання про зустрічне забезпечення, незастосування компенсаторного механізму, передбаченого законом для захисту інтересів відповідача та забезпечення балансу інтересів сторін, судова колегія вважає такими, що не спростовують її законності та достатнього вмотивування необхідності вжиття обраного судом заходу забезпечення.

Так, відповідно до частини 1 та частини 4 статті 141 ГПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання.

Отже, з наведеного вбачається, що зустрічне забезпечення є гарантією відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть виникнути в результаті застосування судом забезпечувальних заходів.

Комплексний аналіз процесуальних норм свідчить, що вирішення питання про необхідність застосування зустрічного забезпечення саме за ініціативою суду є виключно правом суду, і лише подача відповідного клопотання зацікавленим учасником справи створює вже обов`язок суду вирішити позитивно чи негативно дане питання.

За відсутності відповідного клопотання про вжиття судом заходів щодо зустрічного забезпечення місцевий суд міг і не розглядати питання вжиття зустрічних заходів забезпечення позову.

Отже порушення місцевим судом норм процесуального права в даному випадку не вбачається.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд, зокрема, у постановах від 31.07.2019 р. у справі № 904/4900/18 та від 20.08.2020 р. у справі № 910/6503/19.

З урахуванням наведеного, висновок суду першої інстанції про задоволення заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову є вірним, а твердження апелянта, які викладені ним в апеляційній скарзі, встановлених обставин не спростовують, тож колегія суддів не вбачає підстав для скасування прийнятої судом першої інстанції ухвали у даній справі, у зв`язку з чим апеляційну скаргу залишає без задоволення, а оскаржуваний судовий акт - без змін.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 282 ГПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Юнікорнс" на ухвалу господарського суду Черкаської області від 27.11.2020 р. у справі № 925/1529/20 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Черкаської області від 27.11.2020 р. у справі № 925/1529/20 залишити без змін.

Матеріали оскарження № 925/1529/20 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст складено 18.02.2021 р.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді М.А. Дідиченко

О.І. Поляк