ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2021 р. Справа№ 910/13326/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Чорногуза М.Г.

Куксова В.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження

без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофілд"

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2020 (повний текст постанови складено 20.11.2020)

у справі № 910/13326/20 (суддя Маринченко Я.В.)

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофілд"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 40 156,98 грн., -

В С Т А Н О В И В :

У 2020 році Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофілд" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 40 156,98 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач зазнав збитків, які виникли внаслідок незбереження вантажу - зерно кукурудзи, у вагонах №53201885 та №35203659, що підтверджується актом експертизи №120-305 від 24.03.2020.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.11.2020 року в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Рішення мотивовано тим, що представниками позивача пам`ятка про подавання вагонів підписана без жодних зауважень, а експертизу проведено лише 24.03.2020. Доказів, що підтверджували б неможливість втрати вантажу під час перебування вагонів на залізничній під`їзній колії, позивачем не подано

Не погодившись із прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофілд" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2020 року та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу позивач зазначає, що судом першої інстанції помилково встановлено, що пам`ятку про подання вагонів підписано одержувачем вантажу. Також, апелянт зазначає, що висновок суду про відсутність підстав для складання комерційного акту прийнятий з неправильним застосуванням ст. ст. 52, 129 Статуту залізниць України.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.12.2020 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Чорногуз М.Г., Куксов В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.12.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофілд" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2020 у справі №910/13326/20, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

06.01.2021 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Акціонерного товариства "Українська залізниця", відповідача у справі, надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

20.01.2021 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофілд", позивача у справі, надійшла відповідь на відзив в якому останній просив апеляційну скаргу задовольнити.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.02.2018 між Приватним акціонерним товариством "Українська залізниця" (перевізник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофілд" (замовник, позивач) укладено Договір про надання послуг №07590/ПЗ-2018, відповідно до умов якого предметом договору є надання послуг із здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги (п. 1.1. договору).

Відповідно до п. 1.2. договору, перевезення - послуга, в процесі надання якої перевізник зобов`язується доставити довірений замовником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а замовник зобов`язується оплатити послуги у передбаченому Договором порядку. Перевезення оформлюється накладною відповідно до Договору, Статуту залізниць України, Збірника Тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, який затверджено наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 №317, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за №340/16356, Правил перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 09.12.2002 №873, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2009 за №1030/7318, Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі - УМВС), Конвенції про міжнародні залізничні перевезення відповідно.

Згідно з п. 1.3. договору, надання послуг за цим договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами.

Відповідно до статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення перевізник зобов`язаний доставити довірений йому відправником вантаж в пункт призначення і видати його уповноваженій на отримання вантажу особі.

У відповідності до ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно частини 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

За змістом ст. 307 Господарського кодексу України, ст. 909 Цивільного кодексу України договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Відповідно до ст. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (ст. 3 Статуту).

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи-одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до залізничної накладної № 43451350 позивачем зі станцій відправлення Кочубеївка Південної залізниці на станцію призначення Миколаїв - Вантажний Одеської залізниці було відправлено зерно кукурудзи у спірних вагонах № 53203659 ( маса нетто 63650 кг), №53201885 (маса нетто 64000 кг).

На вказаних вище вагонах були встановлені запірно-пломбувальні пристрої (ЗПП) відправника за номерами, які зазначені у графі 20 «Пломби» накладної.

Згідно з частиною 2 статті 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 Цивільного кодексу України обумовлено, що у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до статті 12 Закону України "Про залізничний транспорт" залізниці повинні забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Статтею 23 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Стаття 110 Статуту залізниць України передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Згідно зі статтею 113 Статуту залізниць України за незбереження прийнятого до перевезення вантажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача чи пошкодження виникли з не залежних від перевізника причин.

Статтею 623 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Положення частини 2 статті 623 Цивільного кодексу України кореспондує положенням статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як встановлено судом, по прибутті вагонів № 53203659 та № 53201885 на станцію призначення на станцію Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці 18.03.2020 о 17:55 год., про що о 17:55 год. було повідомлено ПрАТ "Миколаївський комбінат хлібопродуктів".

Відповідно до пам`ятки про подання вагонів №674 вагони № 53203659 та № 53201885 передано Ольшанській філії ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ», як власнику під`їздної колії,19.03.2020 о 22:30 год. Позивачу спірні вагони подані 19.03.2020 о 23:17, при огляді яких працівниками одержувача нижніх розвантажувальних люків було виявлено не щільне прилягання фартука до центральних розвантажувальних люків вагонів, у місці нещільного прилягання вбачається затиснуте зерно кукурудзи.

ПрАТ "Миколаївський комбінат хлібопродуктів", як одержувачем вантажу за залізничною № 43451350, було здійснено первинне переваження вагонів на брутто (у завантаженому стані) на власних вагонних вагах та виявлено різницю із вагою відправника в сторону зменшення (недостача маси вантажу), зокрема, у вагоні № 53203659 - різниця в сторону зменшення на 4 800 кг., у вагоні № 53201885 - різниця в сторону зменшення на 3 350 кг., про що було складено акти. (а.с. 29-30).

За результатами встановленої недостачі, одержувач вантажу звертався до начальника станції призначення із заявою № 243 від 20.03.2020 щодо проведення комісійної перевірки маси вантажу у вагонах № 53203659, № 53201885.

Листом №193/м від 20.03.20 Заступник начальника станції Миколаїв - Вантажний з вантажної та комерційної роботи Кратасюк О.О. відмовив у комісійній перевірці та видачі вантажу, зазначив при цьому, що вагони № 53203659 та № 53201885 у технічно справному стані, ЗПП відправника у наявності, не пошкоджені, відбитки відповідають вказаним у перевізних документах, інших комерційних несправностей не виявлено. (а.с. 32).

20.03.2020 ПрАТ "Миколаївський комбінат хлібопродуктів" листом №244 звернулось із скаргою до начальнику виробничого підрозділу "Дирекція залізничих перевезень з організації взаємодії портів та припортових станцій" регіональної філії "Одеська залізниця" АТ "Укрзалізниця" в якій просило надати розпорядження та скласти відповідний комерційний акт щодо виявлення недостачі вантажу у вагонах №53201885, №53203659. (а.с. 33-34).

З матеріалів справи вбачається, що за замовленням Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофілд", Регіональна Торгово-промислова палата Миколаївської області провела експертизу щодо визначення кількості вантажу шляхом зважування і зовнішнього огляду вагонів № 53203659 та № 53201885.

За наслідками проведеної експертизи, яка була оформлена Актом №120-305 від 24.03.2020, встановлено наступне:

Експерту для огляду і переважування замовником експертизи пред`явлені два залізничні вагони (хопери) за № 53203659, № 53201885, завантажені зерном кукурудзи, згідно залізничній накладній загальною масою нетто 127650 кг.

При зовнішньому огляді вагонів виявлено:

- у вагоні № 53201885 в першому розвантажувальному бункері від сходів, зі сторони штурвалі, в місці прилягання кришки до корпусу бункера, в нижній частині виявлено механічний вплив, є зазор, довжиною 50,0 см, який частково затиснутий куском поліпропілену, видно затиснуті зерна кукурудзи.

- у вагоні № 53203659 зі сторони штурвалів в нижній частині другого (середнього) розвантажувального бункера від сходів вагона, в місці прилягання кришки до корпусу бункера є механічний вплив з пошкодженням гумового ущільнювача, виявлено зазор довжиною 40, 0 см, який частково затиснутий травою, видно затиснуті і роздавлені зерна кукурудзи.

При знятті ЗПП у присутності експерта на верхніх завантажувальних люках та огляді поверхні і місткості вантажу через завантажувальні люки, виявлено:

- у вагоні № 53201885 між І (першим) і ІІ (другим) люками від сходів є конусоподібне поглиблення вантажу у вигляді воронки (порожнини) на довжині близько 2,80м та навглибшки візуально до 0,50м від поверхні вантажу, з чітко позначеною смугою по ширині вагону, характерній для стікаючи вантажу вниз, у бік першого розвантажувального люка (зі сторони штурвалів), який має механічний вплив, зазор з затиснутим поліпропіленом та зерном кукурудзи;

- у вагоні № 53203659 між І (першим) і ІІ (другим) люками від сходів є конусоподібне поглиблення вантажу у вигляді воронки (порожнини) на довжині близько 2,80м та навглибшки візуально до 0,60м від поверхні вантажу, з чітко позначеною смугою по ширині вагону, характерній для стікаючи вантажу вниз, у бік другого (середнього), від сходів розвантажувального люка (зі сторони штурвалів), який має механічний вплив, зазор з затиснутою травою та зерном кукурудзи;

Після переважування вагонів фактично виявилось:

- маса нетто вантажу у вагоні № 553201885 склала 60550 кг, що на 3450 кг менше, ніж зазначено відправником вантажу у накладній № 43451350;

- маса нетто вантажу у вагоні № 53203659 склала 58850 кг, що на 4800 кг менше, ніж зазначено відправником вантажу у накладній № 43451350.

Загальна кількість недостачі маси вантажу в обох вагонах склала 8250 кг.

З наданих до Акта експертизи фотоматеріалів вбачається зажатість зерна кукурудзи між нижніми розвантажувальними люками вагонів, поглиблення характерні для стікаючого вниз вантажу до нижніх розвантажувальних люків всередині вагонів, що є свідченнями протиправного стороннього втручання до вагонів під час їх знаходження у відповідача.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 52 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 квітня 1998 року № 457 (далі - Статут), на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі, у критих вагонах без пломб або у разі прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом за вимогою одержувача, якщо таке перевезення передбачене Правилами.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, для перевезення зерна кукурудзи використовувались залізничні вагони (хопери), пломби не пошкоджені, вагони в комерційно придатному стані, а відтак передбачений вказаною вище статтею обов`язок залізниці перевіряти масу, кількість місць і стан вантажу відсутній.

Крім того, завантажений відправником вантаж прибув у справних вагонах без ознак течі, з непошкодженими ЗПП відправника, що є підставою для його видачі відповідачем без перевірки маси та кількості.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що місцевим господарським судом вірно встановлено, що залізницею було доставлено до станції призначення та видано вантаж у відповідності до ст. 52 Статуту, а підстави для складання комерційного акту на підставі ст. 129 Статуту були відсутні.

Відповідно до статті 110 Статуту залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Також, колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять доказів комерційної придатності вагонів.

Відповідно до статті 31 Статуту залізниця зобов`язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери.

Придатність рухомого складу для перевезення вантажу в комерційному відношенні визначається: вагонів - відправником, якщо завантаження здійснюється його засобами, або залізницею, якщо завантаження здійснюється засобами залізниці; контейнерів, цистерн та бункерних напіввагонів - відправником.

Виходячи із наведеного, відправник зобов`язаний визначити не технічний стан вагону, а його придатність у комерційному відношенні для перевезення конкретного вантажу у комерційному відношенні.

Необхідно врахувати, що статтею 32 Статуту передбачено обов`язок відправника підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з урахуванням Технічних умов.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновом місцевого господарського суду про те, що відповідачем доведено належними та допустимими доказами відсутність його вини у втраті вантажу, у той же час позивачем доказів протилежного не подано

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Вищевикладені обставини справи спростовують доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, та на які він посилається як на підставу скасування рішення суду, а тому відхиляються судом.

З огляду на викладене, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи та не спростовують висновків місцевого господарського суду, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При цьому колегія суддів також звертає увагу, що мотиви апеляційної скарги фактично зводяться до мотивів викладених у відзиві на позовну заяву, висновки по яким були зроблені судом першої інстанції у оскаржуваному рішенні.

У справі, що розглядається, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції було надано відповідачу вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом повно та всебічно досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2020 у справі №910/13326/20 відповідає фактичним обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак передбачених законом підстав для зміни та скасування оскаржуваного рішення немає.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вимоги ст. 129 ГПК України, судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на апелянта.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофілд" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2020 року у справі №910/13326/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2020 у справі №910/13326/20 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/13326/20.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді М.Г. Чорногуз

В.В. Куксов