ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"08" лютого 2021 р. м. Київ Справа № 911/2198/17

Господарський суд Київської області у складі судді Христенко О.О., розглянувши скаргу № 55/11.2-11.2-21 від 14.01.2021 Дочірнього підприємства Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на дії та бездіяльність державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо примусового виконання наказу у справі № 911/2198/17

за позовом Дочірнього підприємства Укравтогаз Національної акціонерної

компанії Нафтогаз України,м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю Енергомонтаж, Київська обл.,

Києво-Святошинський р-н, м. Боярка

про стягнення 279 798,25 грн.

за участю представників:

від позивача (скаржник): Підлипенський Д.В., адвокат, довіреність № 421-У від 31.12.2020;

від відповідача: не з`явився;

від відділу ДВС: не з`явився.

встановив:

Рішенням господарського суду Київської області від 18.09.2017 у справі №911/2198/17 за позовом Дочірнього підприємства Укравтогаз Національної акціонерної компанії Нафтогаз України до Товариства з обмеженою відповідальністю Енергомонтаж про стягнення 279 798,25 грн. позовні вимоги було задоволено частково; присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Енергомонтаж на користь Дочірнього підприємства Укравтогаз Національної акціонерної компанії Нафтогаз України 200 000,00 грн. основного боргу, 17 193,88 грн. 3 % річних, 62 600,00 грн. інфляційних втрат, а також 4 196,91 грн. в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

11.10.2017 на виконання вищезазначеного рішення господарським судом Київської області було видано відповідний наказ.

18.01.2021 Дочірнє підприємство Укравтогаз Національної акціонерної компанії Нафтогаз України звернулась до господарського суду Київської області із скаргою № 55/11.2-11.2-21 від 14.01.2021 (вх. № 2/21 від 18.01.2021) на дії та бездіяльність державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

В обґрунтування своєї скарги, скаржник вказує на те, що державним виконавцем не вчиняється належних об`єктивних виконавчих дій, передбачених Законом України Про виконавче провадження щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 11.10.2017 у справі № 911/2198/17, що стало підставою для звернення до суду із відповідною скаргою, в якій скаржник просить суд:

- визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Києво-Святошинського РВ ДВС Центрального МРУ Міністерства юстиції (м. Київ) Сидоренка Романа Григоровича під час виконання наказу господарського суду Київської області № 911/2198/17, виданого 11.10.2017, яка полягає у порушенні строків вчинення виконавчих дій під час примусового виконання виконавчого документа із врахуванням ст. ст. 13, 26, 28 Закону України «Про виконавче провадження»; нездійснені заходів примусового впливу щодо керівника боржника-юридичної особи; не вчинення дій щодо встановлення наявності у боржника рухомого та нерухомого майна, майнових та інших прав, на які може бути звернуто стягнення для задоволення вимог;

- зобов`язати державного виконавця здійснити заходи примусового впливу щодо керівника боржника - юридичної особи шляхом: направлення вимоги про виконання рішення на адресу керівника ТОВ «Компанія Енергомонтаж» рекомендованим листом; викликати керівника ТОВ «Компанія Енергомонтаж» для надання пояснень щодо невиконання вимоги про виконання рішення; зверненням до суду з поданням про застосування до керівника боржника юридичної особи примусового приводу до відділу для надання пояснень щодо невиконання рішення суду; звернення до суду з поданням про встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням суду; накладення на керівника ТОВ «Компанія Енергомонтаж» стягнення у вигляді штрафу;

- зобов`язати державного виконавця здійснити заходи щодо встановлення наявності у боржника рухомого та нерухомого майна, майнових та інших прав, на які може бути звернуто стягнення для задоволення вимог стягувача.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 18.01.2021 та ухвали господарського суду від 19.01.2021 скаргу ДП Укравтогаз НАК Нафтогаз України № 55/11.2-11.2-21 від 14.01.2021 (вх. № 2/21 від 18.01.2021) прийнято до розгляду суддею Христенко О.О., розгляд скарги призначений в судовому засіданні на 27.01.2021.

Ухвалою суду від 27.01.2021 розгляд скарги був відкладений на 08.02.2021.

В судових засіданнях 27.01.2021 та 08.02.2021 представник скаржника підтримав скаргу на дії та бездіяльність державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та просив суд задовольнити її; представники боржника та відділу ДВС в судові засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про розгляд скарги в господарському суді повідомлені у встановленому законом порядку, письмових пояснень з приводу скарги, яка підлягає розгляду до суду не надіслали.

Враховуючи те, що неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду (ч. 2 ст. 342 ГПК України), а надання письмового відзиву на скаргу є правом, а не обов`язком учасника процесу, господарський суд вважає, що неявка стягувача, боржника та представника відділу ДВС в судове засідання не перешкоджає розгляду скарги за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши в судовому засіданні скаргу № 55/11.2-11.2-21 від 14.01.2021 Дочірнього підприємства Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на дії та бездіяльність державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо примусового виконання наказу у справі № 911/2198/17, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною 1 ст. 232 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судовими рішеннями є: ухвали, рішення, постанови, судові накази.

За змістом ст. 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження», який є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державної виконавчої служби.

Цим Законом регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

Згідно з ст. 339 ГПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

З аналізу вищевказаних норм випливає, що учасник виконавчого провадження має право звернутися до господарського суду з відповідною скаргою тільки на дії чи бездіяльність органів виконавчої служби, вчинені ними під час, у зв`язку та щодо примусового виконання останніми відповідних судових рішень господарських судів.

Предметом розгляду скарги є оскарження дій та бездіяльності старшого державного виконавця Києво-Святошинського РВ ДВС Центрального МРУ Міністерства юстиції (м. Київ) протиправність якої, як зазначає скаржник, полягає у тому, що державний виконавець не вчинив належних дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 11.10.2017 у справі № 911/2198/17. Зокрема, скаржник вказує, що в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження», виконавцем не здійснюються заходи примусового впливу щодо керівника боржника, а також не вчиняються дії щодо перевірки наявності у боржника будь-якого майна, на яке може бути звернуто стягнення.

Так, з наявних матеріалів справи, вбачається, що 06.11.2017 постановою старшого державного виконавця Києво-Святошинського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області відкрито виконавче провадження № 55054278 з примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 11.10.2017 у справі № 911/2198/17 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Енергомонтаж» 200 000,00 грн. основного боргу, 17 193,88 грн. 3 % річних, 62 600,00 грн. інфляційних втрат та 4 196,91 грн. судового збору.

Постановою від 19.12.2019 виконавче провадження № 55054278 з примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 11.10.2017 у справі № 911/2198/17 приєднано до зведеного виконавчого провадження № 45945101.

Інших відомостей, спрямованих на примусове виконання наказу господарського суду Київської області у справі № 911/2198/17 від 11.10.2017 у межах та у спосіб визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону подані матеріали не містять.

За змістом ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

У відповідності до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно ч. 2 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Відповідно до пункту 6 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012, під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з п. 11 Інструкції, перевірка інформації про наявність боржника, його майна, місця роботи або здійснення опису та арешту майна на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, здійснюється органом державної виконавчої служби, компетенція якого поширюється на територію вчинення таких дій, за дорученням державного виконавця.

Згідно з п.п. 11, 12 розділу І Інструкції, запит виконавця є письмовим документом, який є обов`язковим для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання виконавцю інформації, документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень. Отримана інформація використовується органами державної виконавчої служби (приватним виконавцем) виключно із службовою метою. У вимозі, дорученні, запиті виконавця обов`язково зазначаються: найменування органу державної виконавчої служби, прізвище, ім`я та по батькові державного виконавця або прізвище, ім`я та по батькові приватного виконавця; дата відкриття та номер виконавчого провадження; реквізити виконавчого документа; строк виконання; наслідки невиконання.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Частиною 8 статті 48 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, у разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, звернутися до суду щодо застосування до нього приводу (абз. 2 п. 14 ч. 3 ст. 18 Закону); вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження (п. 14 ч. 3 ст. 18 Закону); накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом (п. 16 ч. 3 ст. 18 Закону); у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів (п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону).

Таким чином, Законом України Про виконавче провадження передбачено, що виконавець повинен вчиняти виконавчі дії в повному обсязі, неупереджено, своєчасно та ефективно, виконавець зобов`язаний розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання, а також вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень з дотриманням розумності строків виконавчого провадження.

Разом з тим, названим законом чітко визначено перелік дій, які виконавець повинен вчинити у разі стягнення з боржника відповідних грошових сум, під час здійснення яких він приймає певні рішення шляхом винесення постанов, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень або інших процесуальних документів, та які в обов`язковому порядку долучаються до матеріалів виконавчого провадження.

Однак, як встановлено судом, за результатами дослідження наданих до скарги доказів, державним виконавцем не були здійснені всі можливі та достатні дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», спрямовані на належне, повне та об`єктивне примусове виконання наказу господарського суду у справі № 911/2198/17.

Таким чином, враховуючи те, що у матеріалах справи відсутні докази вчинення державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) всіх можливих та достатніх дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», спрямованих на належне, повне та об`єктивне примусове виконання наказу господарського суду Київської області від 11.10.2017 у справі № 911/2198/17, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення скарги № 55/11.2-11.2-21 від 14.01.2021 Дочірнього підприємства Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на дії та бездіяльність державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), котра виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій із врахуванням норм Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що вимоги скаржника є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись положеннями Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 1-3, 18, 129, 339 - 345 ГПК України, господарський суд, -

постановив:

1. Скаргу № 55/11.2-11.2-21 від 14.01.2021 Дочірнього підприємства Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на дії та бездіяльність державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) задовольнити.

2. Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сидоренка Романа Григоровича під час виконання наказу господарського суду Київської області № 911/2198/17, виданого 11.10.2017, яка полягає у порушенні строків вчинення виконавчих дій під час примусового виконання виконавчого документа із врахуванням ст. ст. 13, 26, 28 Закону України «Про виконавче провадження»; нездійснені заходів примусового впливу щодо керівника боржника-юридичної особи; невчинення дій щодо встановлення наявності у боржника рухомого та нерухомого майна, майнових та інших прав, на які може бути звернуто стягнення для задоволення вимог стягувача.

3. Зобов`язати державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) здійснити заходи примусового впливу щодо керівника боржника - юридичної особи шляхом: направлення вимоги про виконання рішення на адресу керівника ТОВ «Компанія Енергомонтаж» рекомендованим листом (ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження»); викликати керівника ТОВ «Компанія Енергомонтаж» для надання пояснень щодо невиконання вимоги про виконання рішення (п. 14 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»); зверненням до суду з поданням про застосування до керівника боржника юридичної особи примусового приводу до відділу для надання пояснень щодо невиконання рішення суду (п. 14 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»); звернення до суду з поданням про встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням суду (п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»); накладення на керівника ТОВ «Компанія Енергомонтаж» стягнення у вигляді штрафу (п. 16 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

4. Зобов`язати державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) здійснити заходи щодо встановлення наявності у боржника рухомого та нерухомого майна, майнових та інших прав, на які може бути звернуто стягнення для задоволення вимог стягувача.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному Господарським процесуальним кодексом України та може бути оскаржена до апеляційної інстанції в порядку та строки, передбачені ст. ст. 255-257 ГПК України.

Дата підписання ухвали - 22.02.2020.

Суддя О.О. Христенко