УХВАЛА

18 лютого 2021 року

м. Київ

Справа № 909/89/20

Верховний Суд у складі суддів Касаційного господарського суду:

Огородніка К.М.- головуючого, Жукова С.В., Ткаченко Н.Г.

перевіривши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Пакко Холдинг»

на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 12.03.2020 року (в частині передачі справи для розгляду в межах справи №910/11768/19 про банкрутство ТзОВ «Моноліттрансбуд»)

та на постанову Західного апеляційного господарського суду від 13.07.2020 року(в частині передачі справи для розгляду в межах справи №910/11768/19 про банкрутство ТзОВ «Моноліттрансбуд»)

у справі № 909/89/20

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача ТзОВ «Моноліттрансбуд»

до відповідача: Дочірнього підприємства «Завод якісних бетонів» компанії з обмеженою відповідальністю «Екстрар Холдінг Лімітед»

про: визнання недійсним договору купівлі-продажу майнового комплексу,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 12.03.2020 року справу (в т.ч. заяву про вжиття заходів до забезпечення позову) за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Моноліттрансбуд» та Дочірнього підприємства «Завод якісних бетонів» Компанії з обмеженою відповідальністю Екстрар Холдінг Лімітед про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнового комплексу, - передано Господарському суду міста Києва для розгляду в межах справи №910/11768/19 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Моноліттрансбуд».

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 13.07.2020 року ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 12.03.2020 року у справі №909/89/20, залишено без змін. Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Завод якісних бетонів» Компанії з обмеженою відповідальністю «Екстрар Холдінг Лімітед», залишено без задоволення.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Пакко Холдинг» на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 12.03.2020 року (в частині передачі справи для розгляду в межах справи №910/11768/19 про банкрутство ТзОВ «Моноліттрансбуд») та на постанову Західного апеляційного господарського суду від 13.07.2020 року(в частині передачі справи для розгляду в межах справи №910/11768/19 про банкрутство ТзОВ «Моноліттрансбуд») у справі № 909/89/20, в якій просить суд поновити строк на касаційне оскарження; скасувати оскаржувані судові рішення в частині передачі справи для розгляду в межах справи №910/11768/19 про банкрутство ТзОВ «Моноліттрансбуд»; справу передати за територіальною юрисдикцією(підсудністю) для розгляду господарським судом м. Києва.

08.02.2020 року набрав чинності Закон України від 15.01.2020 № 460-ІХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ".

З аналізу статей 55, 129 Конституції України вбачається, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Серед основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція ЄСПЛ) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006 вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Суд зазначає, що право на доступ до суду є одним із аспектів права на суд згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції ЄСПЛ та повинно бути "практичним та ефективним", а не "теоретичним чи ілюзорним" (Рішення ЄСПЛ від 04.12.1995 у справі "Беллє проти Франції"). Це міркування набуває особливої актуальності у контексті гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції ЄСПЛ, з огляду на почесне місце, яке в демократичному суспільстві посідає право на справедливий суд. Водночас, право на доступ до суду, закріплене у статті 6, не є абсолютним, воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак, Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати статті 6 Конвенції ЄСПЛ, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (рішення ЄСПЛ від 12.07.2001 у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини").

Розглянувши матеріали касаційної скарги, Суд дійшов до висновку про відмову у прийнятті касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Пакко Холдинг».

Як вбачається з матеріалів скарги та інформації наявної в Єдиному державному реєстрі судових рішень, Товариство з обмеженою відповідальністю «Пакко Холдинг» не є стороною у справі №909/89/20.

Відповідно до частини четвертої статті 287 ГПК України особа, яка не брала участі у справі, якщо суд вирішив питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, має право подати касаційну скаргу на судове рішення лише після його перегляду в апеляційному порядку за її апеляційною скаргою.

Однак, як встановлено Судом, Товариство з обмеженою відповідальністю «Пакко Холдинг» не зверталося до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалене процесуальне рішення суду першої інстанції, що позбавляє останнього можливості касаційного оскарження відповідно до вимог чинного господарського процесуального законодавства України, а саме частини четвертої статті 287.

Дана позиція узгоджується з правовим висновком об`єднаної палати Касаційного господарського суду викладеним в постанові Верховного Суду від 15.05.2020 року у справі №904/897/19.

Крім того, звертаючись з касаційною скаргою Товариство з обмеженою відповідальністю «Пакко Холдинг» не погоджується з постановою Західного апеляційного господарського суду від 13.07.2020 року, якою ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 12.03.2020 року про передачу справи (в т.ч. заяву про вжиття заходів до забезпечення позову) за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Моноліттрансбуд» та Дочірнього підприємства «Завод якісних бетонів» Компанії з обмеженою відповідальністю Екстрар Холдінг Лімітед про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнового комплексу, Господарському суду міста Києва для розгляду в межах справи №910/11768/19 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Моноліттрансбуд», залишено без змін.

Частиною першою ст. 255 ГПК України визначено перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, окремо від рішення суду першої інстанції, зокрема, п. 8 про передачу справи на розгляд до іншого суду.

Згідно з п. 2 частини першої ст.287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу, зокрема, на ухвали суду першої інстанції, зазначені в п. 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28, 30 ч. 1 ст. 255 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Ухвала суду про передачу справи на розгляд іншого суду зазначена у п.8 частини першої ст. 255 ГПК України, касаційному оскарженню не підлягає .

Крім того, Кодекс України з процедур банкрутства № 2597-VIII набрав чинності 21.04.2019 року, та введено в дію з 21.10.2019 року.

Так, відповідно до частини третьої ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду , в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Відповідно до п. 1 частини першої ст. 293 ГПК України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

У разі прийняття до касаційного провадження касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Пакко Холдинг» на вказані судові рішення, суд касаційної інстанції буде діяти не як "суд встановлений законом" в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини, що в сукупності з положеннями норм статті 287 ГПК України, виключає можливість касаційного перегляду.

У зв`язку з вищевикладеним, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційну скаргу подано особою яка не має права на звернення до суду касаційної інстанції та скаргу подано на постанову Західного апеляційного господарського суду від 13.07.2020 року, яка прийнята за результатами перегляду в апеляційному порядку ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 12.03.2020 року у справі №909/89/20, яка відповідно до вимог ст. 287 ГПК України не підлягає касаційному оскарженню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 3, 234, 235, 255, 287, 293 Верховний Суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Пакко Холдинг» на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 12.03.2020 року (в частині передачі справи для розгляду в межах справи №910/11768/19 про банкрутство ТзОВ «Моноліттрансбуд») та на постанову Західного апеляційного господарського суду від 13.07.2020 року(в частині передачі справи для розгляду в межах справи №910/11768/19 про банкрутство ТзОВ «Моноліттрансбуд») у справі № 909/89/20.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий, суддя Огороднік К.М.

Судді Жуков С.В.

Ткаченко Н.Г.