ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"19" лютого 2021 р.м. Одеса Справа № 910/17025/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Шаратова Ю.А.,

При секретарі судового засідання Кастровій М.С.

розглянувши справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" (86065, Донецька обл., м. Авдіївка, проїзд Індустріальний, 1, ) до Державного підприємства "Морський торговельній порт "Южний" (65481, м. Южне, вул. Берегова, 13, )

про стягнення збитків у вигляді нестачі вантажу в розмірі 3 961,84 грн.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.

Суть спору:

Приватне акціонерне товариство "Адвіївський коксохімічний завод" (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Державного підприємства "Морський торговельний порт "Южний" (далі - Відповідач) про стягнення збитків у вигляді нестачі вантажу в розмірі 3 961,84 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.11.2020 позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" до Державного підприємства "Морський торговельний порт "Южний" про стягнення 3 961,84 грн. збитків разом з доданими до неї матеріалами передано за встановленою підсудністю на розгляд Господарського суду Одеської області (проспект Шевченка, 29, Одеса, Одеська область, 65000).

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.12.2020, справу № 910/17025/20 передано на розгляд судді Шаратова Ю.А.

Ухвалою суду від 21.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Позовні вимоги із посиланням на статті 526, 909 Цивільного кодексу України, статті 193, 308 Господарського кодексу України, 12, 25 Закону України „Про залізничний транспорт", статті 24, 110, 114, 127, 129 Статуту залізниць України, обґрунтовані втратою вантажу відповідачем (вантажовідправником) в наслідок чого в нього виник обов`язок з відшкодування збитків в розмірі 3 961,84 грн.

16.01.2021 на адресу суду від Відповідача надійшов відзив від 13.01.2021 № 211/01/102/21 (вх. № 1097/21) в якому ДП «МТП «Южний» просить суд у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» про стягнення збитків - відмовити повністю.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, суд

в с т а н о в и в:

ДП «МТП «Южний» 06.11.2019 за накладною № 41925504 зі станції "Берегова (експ.)" у вагоні № 61687323 відвантажило на адресу вантажоодержувача Позивача вугілля кам`яне масою 69450 кг. Імпорт (високо-летючий коксівне вугілля WELLMORE) країна походження США. У графі 20 накладної вказано, що вантаж розміщено й закріплено згідно п. 3.1 гл. 14 Додатка 3 до СМГС, пакування насипом.

Частиною першою статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Відповідно до частини другої статті 908 Цивільного кодексу України загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Частиною третьою статті 909 Цивільного кодексу України передбачено, що укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно із частинами першою, другою статті 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Відповідно до статті 6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 (далі - Статут залізниць України) накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Згідно із статтею 23 Статуту залізниць України відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції. В разі проведення митного контролю дата видачі вантажу ставиться після закінчення митних операцій. Для посвідчення прийняття вантажу до перевезення станція видає відправнику квитанцію. Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом. Під час перевезення масових вантажів у випадках, передбачених Правилами, допускається оформлення однієї накладної (комплекту перевізних документів) на перевезення цілого маршруту або групи вагонів чи комплекту контейнерів. Станції видають вантажовідправникам бланки накладних (комплектів перевізних документів) за плату згідно з тарифом.

Отже, наявна у матеріалах справи залізнична накладна № 41925504 свідчить про укладення між АТ «Українська залізниця» і Відповідачем (вантажовідправником) договору перевезення вантажу на користь вантажоодержувача.

Суд погоджується з доводом Відповідача щодо неправильного посилання Позивача на рішення Господарського суду м. Києва від 21.07.2020 ухваленого у справі № 910/6465/20, як таке, що встановлює преюдиційні обставини для ДП "МТП "Южний", з огляду на наступне.

Згідно із частинами першою, другою статті 51 Господарського процесуального кодексу України якщо в результаті ухвалення судового рішення сторона може набути право стосовно третьої особи або третя особа може пред`явити вимоги до сторони, така сторона зобов`язана сповістити цю особу про відкриття провадження у справі і подати до суду заяву про залучення її до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору. До такої заяви повинні бути додані докази про направлення її копії особі, про залучення якої як третьої особи подана заява. У разі розгляду справи без повідомлення третьої особи про розгляд справи, обставини справи, встановлені судовим рішенням, не мають юридичних наслідків при розгляді позову, пред`явленого стороною, яка брала участь у цій справі, до цієї третьої особи або позову, пред`явленого цією третьою особою до такої сторони.

Частинами четвертою та п`ятою статті 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Як випливає зі змісту рішення Господарського суду м. Києва від 21.07.2020 у справі № 910/6465/20, ДП «МТП «Южний» не було учасником справи.

З огляду на наведене Відповідач може спростувати у загальному порядку обставини, встановлені стосовно нього рішенням Господарського суду м. Києва від 21.07.2020 № 910/6465/20, зокрема, щодо неправильного зазначення в накладній маси вантажу.

Статтею 37 Статуту залізниць України передбачено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Тарні і штучні вантажі перевозяться із зазначенням у накладній маси і кількості вантажних місць. Маса цих вантажів визначається до здавання їх для перевезення і зазначається на вантажних місцях. Вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Перелік вантажів, що можуть перевозитися насипом і наливом, установлюється Правилами. Загальна маса вантажу визначається шляхом зважування на вагах або підрахуванням маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом. Маса окремих вантажів може визначатися розрахунковим методом, за обміром або умовно (нафтопродукти в цистернах, тварини, лісоматеріали тощо). Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Відповідно до пункту 2.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 № 138, відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил.

Згідно із Додатком 3 Правил оформлення перевізних документів, графа 24 накладної «Маса вантажу, визначена відправником» заповнюється відправником, якщо маса вантажу визначена ним. Вказуються маса у кілограмах брутто вантажу, загальна маса відправки (прописом). У графі 26 накладної «Спосіб визначення маси» відправником зазначається спосіб визначення маси вантажу (на вагах, за стандартом, за трафаретом, за обміром, за розрахунками, умовно), тип ваг (товарні, вагонні, елеваторні тощо), їх вантажопідйомність та ким було визначено масу вантажу (залізницею/відправником). Якщо масу вантажу визначено за стандартом, то в цій графі зазначається також стандартна маса брутто/нетто одного вантажного місця.

У графі 55 накладної «Правильність внесених відомостей підтверджую» представник відправника засвідчує правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі. В електронній накладній накладається електронний цифровий підпис відправника.

Відмітки у залізничній накладній № 41925504 свідчать, що вантаж завантажений відправником, пакування - насип вугілля кам`яне, маса вантажу визначена на вагонних вагах заводський № 217, модель «ПУЛЬСАР» ВТВ1СТБ та становить - 69450 кг. Завантаження вантажу у вагон здійснено вантажовідправником. Правильність внесених у накладну відомостей підтверджена відправником, з накладенням електронного цифрового підпису оператора Балюк Л.Ф.

Відповідно до статті 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах. Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Як вбачається з комерційного акту № 482803/316 (форма ГУ-22), складеного на станції „Авдіївка", на підставі актів загальної форми № 38162 від 12.11.2019 станції Покровськ, № 1891 від 13.11.2019 станції Авдіївка було проведено зважування вантажу на справних 100-тоних електронних вагах вантажоодержувача № 0380, приписаних до станції Авдіївка Дон. Залізниці і повірених 22.04.2019. Згідно документу значиться вага: нетто 69 450 кг, тара 23 500 кг. При зважуванні виявилося: брутто 90 850 кг, тара 23 500 кг, нетто 67 350 кг, що менше ваги зазначеної в накладній на 2 100 кг. Вантаж прибув в справному вагоні, люки щільно закриті течі вантажу не має. Поверхня вантажу від рівня бортів до нижче бортів 10 см, укочена, маркована вапном, що відповідає актам загальної форми № 38162 станції Покровськ, № 1891 станції Авдіївка.

Відповідно до частин першої, другої статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, комерційний акт є тільки одним з доказів, який господарський суд оцінює у сукупності з усіма іншими доказами зі справи. Зокрема, комерційний акт може оцінюватися як такий, що не має сили доказу, якщо він не відповідає фактичним обставинам.

Згідно із пунктами 5, 7 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, загальна маса вантажу визначається відправником зважуванням або розрахунковим способом. Спосіб визначення маси вантажу і тип ваг відправник зобов`язаний зазначити в накладній. Усі засоби вимірювальної техніки, які використовуються для визначення маси вантажів, мають бути повірені відповідно до вимог чинного законодавства. Засоби ваговимірювальної техніки повинні бути взяті на облік залізницею та відповідати вимогам Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 31 липня 2012 року № 442, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 жовтня 2012 року за № 1716/22028, та інших нормативно-правових актів. Маса вантажів, які перевозяться навалом, насипом, наливом, визначається зважуванням на вагонних вагах. Допускається використання інших типів ваг, крім вагонних, за умови їх відповідності вимогам законодавства про метрологію.

Відповідно до пунктів 1.5, 1.7, 2.1 Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 31.07.2012 № 442, для визначення маси вантажів, що перевозяться залізничним транспортом, можуть застосовуватися електромеханічні (електронні) та важільні вагонні ваги для зважування із зупинкою та зважування у русі, а також інші засоби ваговимірювальної техніки (ЗВВТ), передбачені Правилами приймання вантажів до перевезення. ЗВВТ повинні відповідати вимогам чинних нормативно-правових актів, у тому числі цієї Інструкції, і нормативних документів. ЗВВТ, які перебувають у власності як залізниць, так і організацій, які не належать до сфери управління Укрзалізниці (далі - сторонні організації), підлягають обліку залізницями.

Пунктом 2.3 Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України передбачено, якщо ЗВВТ відповідають вимогам цієї Інструкції, інших нормативно-правових актів та нормативних документів, вони беруться на облік ревізором вагового господарства дирекції, який відповідно до вимог пункту 2.2 розділу 2 Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.12.1996 № 411, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25.02.1997 за № 50/1854, оформлює технічний паспорт засобу ваговимірювальної техніки згідно з додатком 1 до цієї Інструкції. У технічному паспорті ЗВВТ робиться запис про повірку або державну метрологічну атестацію, вказується нормована похибка для різних режимів зважування згідно з вимогами пункту 1.9 розділу I цієї Інструкції, зазначається можливість зважування небезпечних вантажів згідно з наданими документами та робиться запис про придатність ЗВВТ для зважування відповідних вантажів, що перевозяться залізничним транспортом. У технічному паспорті електронних ЗВВТ записуються також заводські номери датчиків, вагопроцесора, у разі потреби - контрольне число фіскальної реєстрації регулювання ЗВВТ, зазначене в експлуатаційних документах виробника ЗВВТ, яке визначає його технічний стан.

Технічний паспорт ЗВВТ надається начальнику станції, на якій будуть оформлятися перевізні документи за результатами зважування на цих ЗВВТ. Технічні паспорти ЗВВТ повинні зберігатися в місці, визначеному розпорядчим документом начальника станції, який забезпечує їх схоронність. На прохання власника ЗВВТ йому може бути надано копію технічного паспорта ЗВВТ. Технічні паспорти ЗВВТ, які зберігаються у начальника станції, є документами, згідно з якими розглядаються претензії, пов`язані з визначенням маси вантажу.

Згідно із пунктами 4.1, 4.5, 5.33 Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України, на ЗВВТ за результатами зважування, згідно з якими оформляються перевізні документи під час перевезень залізничним транспортом, поширюється метрологічний нагляд. ЗВВТ підлягають повірці або державній метрологічній атестації. Повірка чи державна метрологічна атестація ЗВВТ проводиться у порядку, встановленому ДСТУ 2708:2006 «Метрологія. Повірка засобів вимірювальної техніки. Організація та порядок проведення» та ДСТУ 3215-95 «Державна система забезпечення єдності вимірювань. Метрологічна атестація засобів вимірювальної техніки. Організація та порядок проведення». Використання ЗВВТ, які не пройшли повірку або державну метрологічну атестацію, забороняється. Результати повірки або державної метрологічної атестації державні повірники записують також у контрольному примірнику технічного паспорта ЗВВТ. При цьому для електронних ЗВВТ, які мають програмне забезпечення, записують також контрольне число фіскальної реєстрації регулювання ЗВВТ. Повірка та обслуговування ЗВВТ повинні проводитися відповідно до інтервалів, наведених в додатку 3 до цієї Інструкції.

Як випливає зі змісту паспорту на ваги вагонні моделі «ПУЛЬСАР» ВТВ1СТБ, заводський номер № 217, ваги пройшли всі необхідні процедури для відповідності вимогам інструкції (повірка, огляд-перевірка, профілактичне технічне обслуговування).

Відповідно до електронної вагової квитанції, яка підтверджує правильність визначення маси вантажу на станції відправлення вага вантажу склала нетто 69450 кг.

Маса вантажу, яка вказана у перевізному документі, була також відображена у внутрішньо-складських документах ДП «МТП «Южний» «Отвес», та фактично дублює інформацію електронних вагових квитанцій, які видаються за результатами зважування, а саме брутто 92,95 т.; нетто - 69,45 т.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що обставина неправильного зазначення Відповідачем маси вантажу у накладній спростовується вищезазначеними наявними в матеріалах справи доказами.

Пунктом 28 „Правил приймання вантажів до перевезення" затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, встановлено, що договір про перевезення вантажу вважається укладеним з моменту проставлення календарного штемпеля станції відправлення в оформленій паперовій накладній або з моменту накладення електронного цифрового підпису працівником залізниці в електронній накладній. Факт приймання вантажу до перевезення, завантаженого у вагон (контейнер) відправником, підтверджується підписанням Пам`ятки про подавання/забирання вагонів, видачу/приймання контейнерів працівниками відправника і залізниці.

Факт приймання вантажу до перевезення, завантаженого у вагон (контейнер) відправником, підтверджується підписанням Пам`ятки про забирання вагонів працівниками відправника і залізниці.

Після завантаження вагону № 61687323, останній було прийнято до перевезення залізницею без зауважень, що підтверджується пам`яткою про забирання вагонів від 06.11.2019 № 21267 та повідомленням № 7502 від 06.11.2019.

Відповідно до статті 110 Статуту залізниць України, залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

А відтак, після прийняття залізницею вагону до перевезення, ДП «МТП «Южний» не є особою, на яку покладається відповідальність по збереженню вантажу на шляху слідування від станції відправлення до станції призначення.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову повністю.

При розподілі господарських витрат суд виходить з положень пункту 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, згідно із якими судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись частиною першою статті 11, статтею 908, частинами першою, другою, третьою статті 909 Цивільного кодексу України, частинами першою, другою статті 307 Господарського кодексу України, статтями 6, 23, 37, 129 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, статтями 33, 34, 49, 82, 84-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги через господарський суд Одеської області відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України, в строк встановлений частиною першою статті 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено в нарадчій кімнаті 19 лютого 2021 р.

Суддя Ю.А. Шаратов