ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2021 р. Справа № 916/3769/20

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Малярчук І.А.,

розглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін справу №916/3769/20 за позовом Акціонерного товариства Інтерпайп Новомосковський трубний завод (51200, Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Сучкова, 115) до Товариства з обмеженою відповідальністю УІТАКА (65026, м. Одеса, вул. Грецька, 44, каб.2/А) про стягнення 93585грн. помилково сплачених коштів,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача, заяв, клопотань, процесуальні дії суду:

Позивач позовні вимоги підтримує, в їх обґрунтування зазначає, що 08.07.2020р. АТ Інтерпайп Новомосковський трубний завод на рахунок ТОВ УІТАКА були помилково перераховані грошові кошти у розмірі 93585грн., що підтверджується платіжним дорученням №3510 від 08.07.2020р. 01.12.2020р. АТ Інтерпайп Новомосковський трубний завод направило на адресу ТОВ «УІТАКА» вимогу за вих.№19-730 від 01.12.2020р. про повернення надмірно сплачених грошових коштів у розмірі 93585грн. Вказана вимога 07.12.2020р. отримана відповідачем, але задоволена не була.

Відповідач проти позову заперечує, подав відзив на позов від 20.01.2021р. за вх.№1685/21, де вказує, що не погоджується із помилковістю та безпідставністю перерахування коштів за платіжним дорученням №3510 від 08.07.2020р., з огляду на наступне. 03.08.2018р. між сторонами спору було укладено договір поставки №372/18, за умовами п.1.1. якого встановлено зобов`язання відповідача поставити, а позивача - прийняти та оплатити продукцію матеріально-технічного призначення. Між сторонами були оформлені специфікації на поставку строп текстильних: від 03.08.2018р. на суму 368776,80грн., від 03.09.2018р. на суму 176764,80грн., від 26.09.2018р. на суму 122983,20грн., від 30.10.2018р. на суму 112186,80грн., від 28.11.2018р. на суму 161709,60грн. Також відповідач зазначає, що вчасно та якісно виконало свої зобов`язання за договором, здійснив поставку товару за видатковими накладними на загальну суму 929701,20грн., тоді як позивач виконав свої зобов`язання з оплати вартості товару частково на суму 836116,20грн. Крім того, відповідач зауважує, що, у зв`язку з тим, що позивачем не зазначено в графі платіжного доручення №971 від 04.03.2019р. "призначення платежу" посилання на дату та/або номер рахунку, згідно якого здійснюється платіж, оплату зараховано на погашення наявної заборгованості по договору №372/18 від 03.08.2018р. в хронологічному порядку. Таким чином, із сплачених 467925грн., згідно з платіжним дорученням №971 від 04.03.2019р.: в погашення боргу за рахунком №СФ-0000058 від 07.08.2018р. зараховано 98580грн., в погашення боргу за рахунком №СФ-0000132 від 28.08.2018р. зараховано 133936,80грн., в погашення боргу за рахунком №СФ-0000181 від 10.09.2018р. зараховано 55096,80грн., в погашення боргу за рахунком №СФ-0000302 від 12.11.2018р. зараховано 112186,80грн., в погашення частини боргу за рахунком №СФ-0000329 від 18.12.2018р. зараховано 68127,60грн. Також згідно з рахунком №СФ -0000329 та видатковою накладною №РН-0000352 від 18.12.2018р. відповідач поставив останню партію товару на суму 161709,60грн., а отже, з урахуванням погашення частини боргу у розмірі 68127,60грн., залишок боргу за рахунком №СФ-0000329 станом на 05.03.2019р. (наступний день після часткової оплати товару) складав 93585грн. Станом на 07.07.2020р. відповідачем не здійснювалась оплата залишку боргу за рахунком №СФ -0000329 від 18.12.2018р. 08.07.2020р. позивачем була сплачена дана заборгованість у сумі 93585грн. за платіжним дорученням №3510, в якому зазначено призначення платежу, а саме, що дані кошти зараховуються за стропи згідно рахунку №СФ-0000329 від 18.12.2018р. за договором №372/18 від 03.08.2018р., із чого відповідач робить висновок про те, що сплачені грошові кошти за платіжним дорученням №3510 не є помилково або безпідставно зарахованими на рахунок ТОВ «УІТАКА», тому підстав для стягнення даних коштів з відповідача не має.

Ухвалою суду від 29.12.2020р. відкрито провадження у справі №916/3769/20, постановлено розглядати справу №916/3769/20 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Зміст спірних правовідносин, фактичні обставини справи та докази, на підставі яких судом встановлені обставини справи:

На підтвердження позовних вимог позивач подав до справи платіжне доручення №3510 від 08.07.2020р. на суму 93585грн., отримувач ТОВ «УІТАКА», призначення платежу «оплата за стропи зг.рах.№СФ-0000329 від 18.12.2018, дог. №372/18 від 03.08.18, у т.ч. ПДВ 15597,50грн.».

За накладною «Укрпошта» №583 01.12.2020р. позивач надіслав відповідачу вимогу №730 від 01.12.2020р. про повернення помилково перерахованих за платіжним дорученням №3510 від 08.07.2020р. коштів в сумі 93585грн.

03.08.2018р. між ТОВ «УІТАКА» (постачальник) та ПАТ Інтерпайп Новомосковський трубний завод (покупець) було укладено договір №372/18, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується передати у власність покупцю, а покупець прийняти та оплатити продукцію матеріально-технічного призначення, надалі - товар. Найменування, асортимент, кількість, ціна, умови та строки поставки товару зазначаються у специфікаціях, які оформлюються у вигляді додатків і складають невід`ємну частину цього договору. Ціна за одиницю виміру товару, що поставляється за цим договором, визначається у гривнях, не враховує податок на додану вартість, порядок нарахування якого встановлений Податковим кодексом України, та зазначається у специфікаціях. Сума цього договору визначається як загальна вартість товару, поставленого за весь період дії цього договору на підставі оформлених сторонами специфікацій (п.1.1., 2.1., 2.4. договору).

Товар за цим договором поставляється на умовах, викладених у відповідності до вимог Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів «Інкотермс» в редакції 2010 року, та зазначених у специфікаціях. Товар поставляється узгодженими партіями протягом терміну дії цього договору. Строк поставки товару зазначається у специфікаціях. Товар передається постачальником покупцю на підставі видаткової накладної з відміткою покупця про приймання товару, якщо інше не обумовлено у специфікаціях. Датою поставки товару і датою переходу права власності на товар є дата, зазначена покупцем у видатковій накладній при прийманні товару. Сторони у специфікації можуть обумовити інші умови визначення дати поставки товару і дати переходу права власності на товар. Разом з товаром постачальник передає покупцю наступні документи: рахунок-фактуру; видаткову накладну; сертифікат якості виробника; документи, визначені відповідною специфікацією. Всі первинні документи повинні бути підписані уповноваженою на те особою з розшифруванням її підпису та завірені печаткою постачальника (п.п.3.1., 3.2., 3.5., 3.6., 3.7. договору поставки №372/18 від 03.08.2018р.).

Відповідно до п.п.4.1., 4.2., 4.3., 4.4. договору поставки №372/18 від 03.08.2018р. розрахунки за цим договором покупець здійснює шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника в порядку та строки, зазначені у специфікаціях. При здійсненні оплати на умовах передплати покупець перераховує грошові кошти у розмірі вартості узгодженої партії товару. При здійсненні оплати з відстрочкою платежу покупець перераховує грошові кошти за фактично прийняту вагу/кількість товару. Покупець здійснює оплату товару на підставі наданих постачальником документів: оригіналу рахунка-фактури при здійсненні оплати на умовах передплати; оригіналу рахунка-фактури та податкової накладної при здійсненні оплати з відстрочкою платежу. У випадку ненадання постачальником зазначених документів, або надання їх таким чином, що робить неможливим здійснення покупцем оплати товару в строки, зазначені у специфікаціях, покупець звільняється від відповідальності за порушення строків оплати, а саме: штрафні санкції не застосовуються, три відсотка річних та індекс інфляції не нараховується. Покупець має право збільшити строк оплати товару пропорційно часу прострочення надання постачальником всіх товаросупроводжувальних документів. При заповненні платіжних документів сторони зобов`язуються вказувати номер і дату документа (договору, специфікації або додатка), по якому повинен здійснюватися платіж.

Цей договір вважається укладеним і набуває чинності з моменту його підписання вповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін. Строк дії цього договору встановлюється на період з 03.08.2018р. по 31.12.2020р., а в частині не виконаних зобов`язань - до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань (п.п.11.1., 11.2. договору поставки №372/18 від 03.08.2018р.).

До договору поставки №372/18 від 03.08.2018р. сторонами було підписано специфікації (додатки №№1-5) на поставку строп: від 03.08.2018р. на суму 368776,80грн., від 03.09.2018р. на суму 176764,80грн., від 26.09.2018р. на суму 122983,20грн., від 30.10.2018р. на суму 112186,80грн., від 28.11.2018р. на суму 161709,60грн. За специфікаціями (додатки №№1-5) строк оплати протягом 75 календарних днів від дати поставки.

На виконання договору №372/18 від 03.08.2018р. відповідач поставив позивачу товар за видатковими накладними №РН-0000084 від 07.08.2018р. на суму 98580грн., №РН-0000105 від 13.08.2018р. на суму 123540грн., №РН-0000153 від 28.08.2018р. на суму 133936,80грн., №РН-0000199 від 10.09.2018р. на суму 55096,80грн., №РН-0000238 від 25.09.2018р. на суму 121668грн., №РН-0000282 від 17.10.2018р. на суму 122983,20грн., №РН-0000330 від 12.11.2018р. на суму 112186,80грн., №РН-0000352 від 18.12.2018р. на суму 161709,60грн. У видаткових накладних вказано, що товар постачається за договором №372/18 від 03.08.2018р., специфікаціями №1 від 03.08.2018р., №2 від 03.09.2018р., №3 від 26.09.2018р., №4 від 30.10.2018р., №5 від 28.11.2018р.

Також відповідач подав до справи: платіжне доручення №971 від 04.03.2019р. на суму 467925грн., яке містить призначення платежу «оплата за стропи, дог. №372/18 від 03.08.2018»; платіжне доручення №7263 від 01.11.2018р. на суму 123540грн. із призначенням платежу «оплата за стропи зг.рах.№СФ-0000073 від 13.08.2018р., дог. №372/18 від 03.08.2018р.»; платіжне доручення №8465 від 21.12.2018р. на суму 121668грн. із призначенням платежу «оплата за стропи зг.рах.№СФ-0000222 від 25.09.2018р., дог.№372/18 від 03.08.2018р.», платіжне доручення №43 від 11.01.2019р. на суму 122983,20грн. із призначенням платежу «оплата за стропи зг.рах.№СФ-0000273 від 17.10.2018р., дог.№372/18 від 03.08.2018р.».

Розглянувши матеріали справи, оцінивши пояснення сторін, їх мотивовані оцінки кожного аргументу щодо наявності підстав для задоволення або відмови у позові, проаналізувавши нижченаведені норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків.

Положення ст.1212 ЦК України передбачають, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного Кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом 1 ст.691 Цивільного Кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч.1, 2 ст.73, ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України).

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2 ст.76, ч.1 ст.77, ч.ч.1, 2 ст.79 ГПК України).

Отже, як встановлено судом, 03.08.2018р. між ТОВ «УІТАКА» та ПАТ Інтерпайп Новомосковський трубний завод було укладено договір №372/18, відповідно до умов якого відповідачем було поставлено на користь позивача товар на загальну суму 929701,20грн., що підтверджується наявними у справі видатковими накладними №РН-0000084 від 07.08.2018р., №РН-0000105 від 13.08.2018р., №РН-0000153 від 28.08.2018р., №РН-0000199 від 10.09.2018р., №РН-0000238 від 25.09.2018р., №РН-0000282 від 17.10.2018р., №РН-0000330 від 12.11.2018р., №РН-0000352 від 18.12.2018р. Всі наведені видаткові накладні містять зазначення, що товар постачається за договором №372/18 від 03.08.2018р., специфікаціями №1 від 03.08.2018р., №2 від 03.09.2018р., №3 від 26.09.2018р., №4 від 30.10.2018р., №5 від 28.11.2018р.

При цьому згідно платіжних доручень №971 від 04.03.2019р., №7263 від 01.11.2018р., №8465 від 21.12.2018р., №43 від 11.01.2019р., №3510 від 08.07.2020р. позивач у повному обсязі, тобто в сумі 929701,20грн. оплатив поставлений відповідачем товар за договором №372/18 від 03.08.2018р. Всі зазначені платіжні доручення у графі «призначення платежу» містять посилання на договір №372/18 від 03.08.2018р., рахунки №СФ-0000073 від 13.08.2018р., №СФ-0000222 від 25.09.2018р., №СФ-0000273 від 17.10.2018р., №СФ-0000329 від 18.12.2018р., які супроводжували вищезазначені видаткові накладні.

Отже, спірна сума 93585грн., сплачена позивачем за платіжним дорученням №3510 від 08.07.2020р., була перерахована позивачем в рахунок оплати за поставлений товар, тому не може вважатись помилково сплаченими коштами. Протилежного суду сторонами не доведено.

Враховуючи викладене, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 93585грн. помилково сплачених коштів є необґрунтованими та недоведеними, внаслідок чого задоволенню судом не підлягають.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу;

Положення п.2 ч.1, п.1 ч.4 ст.129 ГПК України передбачають, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

За розгляд даного позову позивач поніс витрати на оплату судового збору в сумі 2102грн., які відносяться за рахунок позивача, оскільки судом йому відмовлено у задоволенні позову у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.123, 124, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити повністю у задоволенні позову Акціонерного товариства Інтерпайп Новомосковський трубний завод (51200, Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Сучкова, 115) до Товариства з обмеженою відповідальністю УІТАКА (65026, м. Одеса, вул. Грецька, 44, каб.2/А) про стягнення 93585грн. помилково сплачених коштів.

2. Понесені АТ Інтерпайп Новомосковський трубний завод (51200, Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Сучкова, 115) витрати на оплату судового збору в сумі 2102грн. за подання позову до суду віднести за рахунок платника.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст.241 ГПК України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до п.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 25 лютого 2021 р.

Суддя І.А. Малярчук