ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року

м. Київ

Справа № 17/169-07

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Міщенка І.С. - головуючого, Берднік І.С., Сухового В.Г.,

у письмовому провадженні розглянув касаційну скаргу Сумської міської ради

на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 22 жовтня 2020 року (головуючий - Поляк О.І., судді: Калатай Н.Ф., Кропивна Л.В.) у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Слов`яни - 94"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Санта - Венеція",

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Приватної фірми "Ордекс"

про визнання права власності.

ХРОНОЛОГІЯ СПОРУ

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Слов`яни - 94" (далі Позивач, ТОВ "Словя`ни - 94") звернулося до Господарського суду Сумської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Санта - Венеція" (далі Відповідач, ТОВ "Санта-Венеція") про визнання права власності на нежитлове приміщення павільйону загальною площею 73,8 м2, що знаходиться у районі пішохідного мосту через р. Псел з боку вул. Заливна у м. Суми. Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що Позивачем збудовано нерухоме майно право на яке наразі Відповідачем не визнається.

2. Рішенням Господарського суду Сумської області від 29.03.2007 позовні вимоги задоволено. Визнано за ТОВ "Слов`яни - 94" право власності на нерухоме майно - нежитлове приміщення павільйону загальною площею 73,8 м2, яке складається з торгової зали загальною площею 26,9 м2, приміщення загальною площею 32,2 м2, кладової загальною площею 0,6 м2, побутового приміщення загальною площею 14,1 м2.

3. Не погоджуючись із указаним рішенням, Сумська міська рада (далі також скаржник) як особа, яка не брала участі у справі, однак яка вважає, що судовим рішенням вирішено питання про її права, інтереси і обов`язки, звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просила його скасувати та прийняти нове рішення про відмову в позові.

4. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2020 апеляційне провадження за скаргою Сумської міської ради на рішення Господарського суду Сумської області від 29.03.2007 у даній справі закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 264 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

5. Закриваючи апеляційне провадження за апеляційною скаргою Сумської міської ради, апеляційний господарський суд виходив із того, що оскаржуване рішення не створило жодних перешкод для реалізації радою, як власником землі своїх правомочностей щодо спірної земельної ділянки. З моменту винесення оскаржуваного рішення, Сумська міська рада повноцінно розпоряджалась земельною ділянкою надаючи її в оренду під розміщення нежитлової споруди, а відтак, була обізнана, що на ній розташовано нежитлову споруду. Враховуючи, що оскаржуване рішення постановлено в 2007 році, а Сумська міська рада надавала згоду на будівництво та розміщення міні-магазину полегшеної конструкції та надавала в подальшому земельну ділянку під уже збудоване нерухоме майно, порушення цим рішенням її прав не встановлено.

5.1. Крім цього, за висновком апеляційного господарського суду, відсутність дозволу на будівництво не може порушувати права Сумської міської ради як власника земельної ділянки. Так, питання наявності або ж відсутності дозвільних документів на проведення будівельних робіт, лежить у площині здійснення контролю за проведенням юридичними та фізичними особами будівельних робіт. Дотримання законодавчо-встановлених вимог у сфері будівництва врегульовано законодавством про містобудівну діяльність, тому недотримання таких вимог є порушенням встановленого державою правового порядку здійснення таких робіт, а не порушення права власності на землю.

6. Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Сумська міська рада подала касаційну скаргу, в якій просить ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2020 у даній справі скасувати, а справу направити до апеляційного господарського суду для продовження розгляду.

7. У касаційній скарзі Сумська міська рада стверджує, що судом апеляційної інстанції було безпідставно застосовано положення п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України, оскільки ним не враховано, що оскаржуване судове рішення беззаперечно порушує права скаржника, як власника земельної ділянки, на якій таким судовим рішення визнано право власності на об`єкт самочинного будівництва. Внаслідок прийняття судового рішення у даній справі спірне майно безпідставно набуло статусу нерухомого, а це безпосередньо впливає на обсяг правомочностей скаржника щодо розпорядження належною йому земельною ділянкою під нерухомим майном, позаяк Сумська міська рада, як власник землі, не може використовувати її ані для власної забудови, ані іншим чином, і не може здати цю землю в оренду будь-кому, крім власника нерухомості.

8. У відзиві на касаційну скаргу Приватна фірма "Ордекс" заперечує проти доводів Сумської міської ради та вважає їх необґрунтованими. Оскаржувану ухвалу апеляційного господарського суду вважає законною, а тому просить залишити її без змін.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи та висновків суду апеляційної інстанції в контексті, встановлених обставин спору

9. Рішенням Сумської міської ради від 26.11.1997 "Про затвердження земельних ділянок, що виносяться на земельний аукціон" вирішено віднести земельну ділянку, що знаходиться у районі пішохідного мосту через р. Псел з боку вул. Заливна у м. Суми до таких, право оренди на яку може бути реалізовано на аукціоні з подальшим укладенням договору оренди з переможцем аукціону.

9.1. Пунктом 1 Додатку до рішення Сумської міської ради від 26.11.1997 "Про затвердження земельних ділянок, що виносяться на земельний аукціон" встановлено цільове призначення земельної ділянки у районі пішохідного мосту через р. Псел з боку вул. Заливна у м. Суми загальною площею 0,011 га, а саме - під розташування міні-магазину з літнім майданчиком.

9.2. Рішенням Виконавчого Комітету Сумської міської ради від 17.02.1998 № 87 "Про надання земельних ділянок в довгострокову оренду" надано переможцям аукціону у довгострокову оренду земельні ділянки згідно додатку. Дозволено переможцям аукціону проектування та будівництво на земельних ділянках, згідно умов аукціону.

9.3. Пунктом 3 Додатку до рішення Виконавчого Комітету Сумської міської ради від 17.02.1998 № 87 "Про надання земельних ділянок в довгострокову оренду" ТОВ "Слов`яни - 94" надано земельну ділянку під будівництво та розміщення міні-магазину.

10. В подальшому Позивач уклав з Виконавчим комітетом Сумської міської ради договір тимчасового користування землею (у тому числі на правах оренди) № 224 від 03.07.1998 (далі також договір оренди № 224). Предметом цього договору є отримання ТОВ "Слов`яни-94" у тимчасове користування земельної ділянки, розташованої у районі пішохідного мосту через р. Псел з боку вул. Заливна у м. Суми загальною площею 0,011 га на строк 10 років під розміщення міні-магазину.

10.1. Відповідно до п. 3.2.2 договору землекористувач зобов`язаний виконати проектування та будівництво об`єктів на орендованій земельній ділянці протягом одного року відповідно до нормативних термінів будівництва. Початком цього терміну вважається дата прийняття рішення виконкомом про передачу земельної ділянки в оренду, а кінцем - передача закінчених будівництвом об`єктів до експлуатації у встановленому порядку; ввести в експлуатацію закріплені за земельною ділянкою об`єкти інфраструктуру не пізніше основних об`єктів.

11. Керуючись умовами договору, ТОВ "Слов`яни - 94" розмістило на орендованій земельній ділянці нежитлове приміщення - торговий павільйон. Саме щодо цього павільйону, за твердженням ТОВ "Слов`яни - 94", між ним та Відповідачем - ТОВ "Санта-Венеція" виник спір.

12. За результатами розгляду спору, рішенням Господарського суду Сумської області від 29.03.2007 у справі № 17/169-07 підтримано позовні вимоги ТОВ "Слов`яни-94" і визнано за ним право власності на нерухоме майно - нежитлове приміщення павільйону загальною площею 73,8 кв.м.

13. Не погодившись із вказаним рішенням, Сумська міська рада оскаржила його в апеляційному порядку і вказала, що прийняте рішення порушує її права як власника земельної ділянки, оскільки

- Сумською міською радою надавалась згода на розміщення міні-магазину, як об`єкту торгівлі з полегшених конструкцій, тобто - тимчасової споруди, а оскаржуваним рішенням цю споруду віднесено до об`єктів нерухомості;

- спірна споруда взагалі є об`єктом самочинного будівництва, адже побудовано її за відсутності дозволу на виконання будівельних робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації;

- спір між Позивачем та Відповідачем насправді відсутній, а тому рішення у даній справі є виключно підставою для реєстрації нерухомого майна в обхід, передбачених законом процедур.

14. Так, відповідно до ч. 1 ст. 254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

14.1. Вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення прийнято щодо їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

14.2. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

15. Пунктом 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

16. Як вже зазначалося, закриваючи апеляційне провадження за апеляційною скаргою Сумської міської ради, апеляційний господарський суд, керуючись наведеними положеннями ГПК України виходив із того, що оскаржуване рішення не порушує прав скаржника, адже воно не створило жодних перешкод для реалізації радою, як власником землі своїх правомочностей щодо спірної земельної ділянки. З моменту винесення оскаржуваного рішення, Сумська міська рада повноцінно розпоряджалась земельною ділянкою надаючи її в оренду під розміщення нежитлової споруди, а відтак, була обізнана, що на ній розташовано нежитлову споруду.

17. Верховний Суд не погоджується з вказаним висновком суду апеляційної інстанції, оскільки вважає, що такий висновок не узгоджується з приписами ст.ст. 254, 264 ГПК України з огляду на таке.

18. З підстав заявленого у даній справі позову убачається, що поданого його в порядку, що визначений ст. 392 ЦК України. Втім, за обставинами спору Позивач насправді намагається визнати право власності на нову нерухому річ.

19. Верховний Суд звертає увагу на тому, що приписами ст. 331 ЦК України було визначено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.

Але, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

20. З викладеного вбачається, що законодавцем було передбачено чітку процедуру для набуття права власності на новостворене нерухоме майно. Рішенням місцевого господарського суду у даній справі фактично було презюмовано дотримання Позивачем такої процедури внаслідок чого збудованому об`єкту присвоєно статус нерухомості на належній скаржнику земельній ділянці.

21. Верховний Суд зазначає, що згідно з наведеним у статті 181 ЦК України визначенням до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення; рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі.

21.1. Отже, на відміну від рухомих речей, нерухомість має безпосередній та нерозривний правовий зв`язок із земельною ділянкою, на якій вона розташована. У силу особливого правового статусу нерухомого майна чинне земельне законодавство передбачає і особливий пріоритетний порядок набуття законним власником нерухомості речового права на земельну ділянку, зокрема: автоматичний перехід речового права на землю (стаття 120 Земельного кодексу України), отримання земельної ділянки у власність поза конкурсом (частина 2 статті 134 Земельного кодексу України) тощо. У той же час такий порядок відсутній щодо власників рухомого майна, які можуть набути прав на земельну ділянку на загальних підставах у порядку, встановленому чинним законодавством.

22. За таких обставин прийняте у справі судове рішення, яким збудованому об`єкту присвоєно статус нерухомості і таким чином встановлено правовий зв`язок між ним та належною скаржнику земельною ділянкою, безпосередньо впливає на обсяг прав та обов`язків та зачіпає інтереси останнього, як власника земельної ділянки, на якій це майно розташоване.

23. Близькі за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 21.09.2018 у справі № 909/68/18, однак такі висновки не враховані судом апеляційної інстанції.

24. Зазначене свідчить про передчасність висновку суду апеляційної інстанції про наявність правових підстав для закриття апеляційного провадження у справі з посиланням на п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

25. Допущені судом апеляційної інстанції порушення норм процесуального права, які призвели до винесення незаконної ухвали про закриття апеляційного провадження, є підставою для скасування судового рішення в силу приписів ч. 6 ст. 310 ГПК України з направленням справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду, у зв`язку з чим касаційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 300, 301, 304, 306, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Сумської міської ради задовольнити.

2. Ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 17/169-07 скасувати.

3. Справу № 17/169-07 направити до Північного апеляційного господарського суду для продовження розгляду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Міщенко І.С.

Судді Берднік І.С.

Суховий В.Г.