ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2021 р. Справа№ 925/875/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Євсікова О.О.

Корсака В.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання) апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу Черкаська ТЕЦ

на рішення Господарського суду Черкаської області від 27.10.2020 (повний текст складено 13.11.2020)

у справі №925/875/20 (суддя Скиба Г.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу Черкаська ТЕЦ

до Державного архіву Черкаської області

про стягнення 37 039,96 грн заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу Черкаська ТЕЦ (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Черкаської області із позовом до Державного архіву Черкаської області (далі - відповідач) про стягнення 37 039,96 грн за спожиту теплову енергію у листопаді - грудні 2018 згідно умов Договору №217 від 13.03.2018 про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти та приписів постанови НКРЕКП від 17.12.2019 №2884 та 2 102,00 грн судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на виконання умов Договору №217 від 13.03.2018 про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти, а саме поставку відповідачу теплової енергії у листопаді, грудні 2018 в кількості 182,19 Гкал по тарифу 1 047,75 грн/1Гкал. На підставі постанови НКРЕКП від 17.12.2019 №2884 «Про накладення штрафу на ПрАТ «Черкаське хімволокно» за порушення Ліцензійних умов з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії, необхідності усунення порушень та здійснення заходів державного регулювання» позивач у лютому 2020 здійснив перерахунок теплової енергії, поставленої відповідачу у листопаді, грудні 2018, згідно якого відповідач має сплатити позивачу 37 039,96 грн, по тарифу 1 217,17 грн за 1Гкал, про що відповідачу надіслано рахунок-фактуру №806 від 29.02.2020.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 27.10.2020 у справі №925/875/20 у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу Черкаська ТЕЦ до Державного архіву Черкаської області про стягнення 37 039,96 грн заборгованості відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позову місцевий господарський суд виходив з того, що у відповідача відсутні грошові зобов`язання за виконаним договором на момент звернення позивача з позовом. Вимоги позивача не ґрунтуються на приписах закону. Спірний договір укладений за результатами проведення відкритих тендерних закупівель з одним учасником. Тариф та об`єми теплопостачання чітко обумовлені в тендерних пропозиціях. Зміна ціни, тарифу, вартості послуги не допускається за виключенням здешевлення послуги у спірному періоді. Вимоги НКРЕКП про перерахунок тарифу не можуть бути застосовані до припиненого належним виконанням договору.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу Черкаська ТЕЦ звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Черкаської області від 27.10.2020 у справі №925/875/20, скасувати вказане рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу позивач посилається на те, що судом не була надана належна оцінка правомірності здійснення позивачем відповідного донарахування за постановою НКРЕКП №2884 від 17.12.2019.

Як зазначає апелянт, сторони за Договором №217 від 13.03.2018 про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти погодили, що тарифи за теплову енергію, встановлюються НКРЕКП та не є предметом узгодження між сторонами цього договору і можуть змінюватись протягом дії цього договору. А згідно приписів п. 7 ч. 4 ст. 19 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» НКРЕКП вправі за результатами перевірки або моніторингу приймати рішення про встановлення (зміни) тарифів на товари (послуги) суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг.

Також апелянт зазначає, що зобов`язання за Договором №217 від 13.03.2018 про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти не є припиненими, оскільки відповідач фактично спожив теплову енергію за тарифом, що є нижчим від економічно обґрунтованого тарифу встановленого за період з 28 жовтня по 31 грудня 2018, тому обов`язок по сплаті різниці лежить на відповідачеві. Згідно п. 12.1.5 Договору №217 від 13.03.2018 про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти в частині проведення розрахунків по зобов`язаннях, що виникли за цим Договором, Договір діє до повного здійснення розрахунків.

Крім того, апелянт наполягає на порушенні судом першої інстанції норм процесуального права, через неправильну оцінку доказів, що є порушенням ст. 236 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2020 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу Черкаська ТЕЦ у справі №925/875/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Владимиренко С.В., суддів Євсікова О.О., Корсака В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2020 відкладено розгляд питання про відкриття повернення, залишення без руху або відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства Черкаське хімволокно в особі Відокремленого підрозділу Черкаська ТЕЦ на рішення Господарського суду Черкаської області від 27.10.2020 у справі №925/875/20. Витребувано з Господарського суду Черкаської області матеріали справи №925/875/20.

Після надходження матеріалів справи №925/875/20 на адресу Північного апеляційного господарського суду, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.12.2020 прийнято апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу Черкаська ТЕЦ на рішення Господарського суду Черкаської області від 27.10.2020 у справі №925/875/20 до провадження вказаною колегією суддів. Задоволено клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення Господарського суду Черкаської області від 27.10.2020 у справі №925/875/20 та поновлено Приватному акціонерному товариству «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу Черкаська ТЕЦ зазначений строк. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу Черкаська ТЕЦ на рішення Господарського суду Черкаської області від 27.10.2020 у справі №925/875/20. Розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання). Зупинено дію рішення Господарського суду Черкаської області від 27.10.2020 у справі №925/875/20. Учасникам справи надано право подати відзив на апеляційну скаргу, заяви, пояснення до 20.01.2021.

20.01.2021 на офіційну електронну пошту Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив від Державного архіву Черкаської області. Відповідно до ч. 1 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

Частиною 2 ст. 165 ГПК України визначено, що відзив підписується відповідачем або його представником.

Згідно ч. 8 ст. 60 ГПК України у разі подання представником заяви по суті справи в електронній формі, він може додати до неї довіреність або ордер в електронній формі, підписані електронним цифровим підписом відповідно до Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

В порушення вищезазначених норм, відзив отриманий апеляційним судом електронною поштою не містить електронного цифрового підпису.

Також, 20.01.2021 відповідач засобами поштового зв`язку надіслав на адресу Північного апеляційного господарського суду письмовий відзив на апеляційну скаргу.

Відповідач згідно письмового відзиву на апеляційну скаргу заперечує проти її задоволення, посилаючись на укладення Договору №217 від 13.03.2018 про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти за результатами закупівлі послуг з постачання пари, гарячої води та пов`язаної продукції, а тому зміни до Договору щодо ціни можливі лише в бік зменшення, відповідно до приписів Закону України «Про публічні закупівлі», в редакції чинній на моменту укладення та строку дії Договору. Додатковими угодами №1 від 07.12.2018, №2 від 20.12.2018 було зменшено тариф на теплову енергію. Відповідач є державною установою та фінансується з Державного бюджету України. Згідно кошторису видатків та доходів відповідача на 2020 не передбачено коштів на погашення боргу за постачання теплової енергії по перерахунку за листопад-грудень 2018. Як зазначає відповідач, станом на 01.01.2019 заборгованість за спожиту теплову енергію у відповідача відсутня, оплата проведена через державну казначейську службу. Договір №217 від 13.03.2018 про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти є припиненим, оскільки заборгованість за надані послуги відсутня.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом і зазначене підтверджується матеріалами справи, 13.03.2018, на підставі та за результатами проведеного відкритого тендеру з закупівель послуг за державні кошти, між Державним архівом Черкаської області (далі - Замовник) та Публічним акціонерним товариство «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» ПАТ «Черкаське хімволокно» (далі - Учасник) укладено Договір №217 про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти (далі - Договір), за яким Учасник зобов`язався у 2018 році постачати Замовнику товари (теплову енергію) на межу продажу теплової енергії Замовник зобов`язується своєчасно оплачувати отримані товари (теплову енергію) за встановленими тарифами та на умовах передбачених цим Договором. (а.с. 6-10).

Найменування предмета закупівлі: ДК021:2015:09320000-8 Пара, гаряча вода та пов`язана продукція. Кількість товарів (послуг або кількісні характеристики за цим Договором робіт): 353 Гкал (п. 1.2 Договору).

Згідно п. 1.4 Договору тарифи на теплову енергію, встановлюються національною комісією регулювання ринку комунальних послуг України та не предметом узгодження між сторонами цього Договору і може змінюватись протягом дії цього Договору. На момент проведення процедури закупівлі становить 1 217,17 грн за 1 Гкал (без ПДВ).

Ціна цього Договору становить 515 593,21 грн з ПДВ (п. 1.5 Договору).

Листом від 31.08.2018 №25/6696 позивач повідомив відповідача про встановлені Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг тарифи на підставі постанов №404 від 14.06.2018, №407 від 14.06.2018, які набирають чинності з 16.08.2018, а саме: тариф на теплову енергію - 1 047,75 грн за 1 Гкал (без ПДВ); тариф за послугу з централізованого постачання гарячої води - 55,28 грн за 1 куб. м (без ПДВ). (а.с. 49).

20.12.2018 сторони уклали Додаткову угоду №2 відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі» (в ред. чинній на момент укладення Додаткової угоди №2), якою викладно у наступній редакції пункт 1.5 Договору на постачання теплової енергії №217 від 13.03.2018: сума Договору зменшується на 137 032,89 грн в т.ч. ПДВ 22838,82 грн, і загальній сумі складає 378 560,32 грн. (а.с. 48).

На виконання умов Договору позивач поставив відповідачу теплову енергію: у листопаді 2018 року: 64,54 Гкал по тарифу 1 047,75 грн/1 Гкал + ПДВ 20% на суму 81 146,15 грн та виставлено рахунок-фактуру №3760 від 30.11.2018 за спожиту теплову енергію у листопаді 2018 року на суму 81 146,15 грн (з ПДВ); (а.с. 16); у грудні 2018 року: 117,65 Гкал по тарифу 1 047,75 грн/1Гкал + ПДВ 20% на суму 147 921,35 грн та виставлено рахунок фактуру №4485 від 19.12.2018 за спожиту теплову енергію у грудні 2018 року на суму 147 921,35 грн (з ПДВ) (а.с. 16).

Платіжними дорученнями №238 від 12.12.2018, №253 від 21.12.2018 відповідачем за отриману теплову енергію сплачено 81 146,15 грн та 147 921,35 грн відповідно. (а.с. 61, 63).

Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг прийнято постанову від 17.12.2019 №2884 «Про накладення штрафу на ПрАТ «Черкаське хімволокно» за порушення Ліцензійних умов з виробництва, Ліцензійних умов з транспортування, Ліцензійних умов з постачання теплової енергії, необхідність усунення порушень та здійснення заходів державного регулювання». (а.с. 68-70). Так, за порушення Ліцензійних умов з виробництва №308 щодо дотримання вимог законів України «Про національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», «Про теплопостачання», інших актів законодавства, якими регулюється, діяльність у сфері природних монополій та у сфері теплопостачання, а саме: щодо ґрунтування усіх показників звітів на достовірних даних первинного (бухгалтерського) та внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, що забезпечує можливість порівняння і контролю даних; щодо неухильного дотримання переліку заходів та запланованих обсягів витрат на проведення ремонтних робіт, що були включені НКРЕКП до структури тарифів на виробництво теплової енергії; щодо дотримання структури витрат згідно зі статтями, затвердженими у тарифі на виробництво теплової енергії; щодо виконання інвестиційної програми та розроблення інвестиційної програми; перерахування коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами; у частині надання до органу ліцензування звітності, необхідної для виконання органом ліцензування своїх повноважень у строки, встановлені органом ліцензування; щодо дотримання структури витрати згідно із статтями, затвердженими у тарифі транспортування теплової енергії; щодо перерахування оплати за теплову енергію та/або комунальні послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води від усіх категорій споживачів виключно на спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними і тепло генеруючими організаціями та їх структурними підрозділами в уповноваженому банку для відповідної категорії споживачів; щодо здійснення постачання теплової енергії за тарифами, що встановлюються НКРЕКП у межах наданих повноважень; щодо дотримання структури виплат згідно зі статтями, затвердженими у тарифі на постачання теплової енергії; щодо забезпечення обліку реалізованої споживачами теплової енергії ліцензіата з використанням відповідних приладів обліку теплової енергії; у частині надання до органу ліцензування звітності, необхідної для виконання органом ліцензування своїх повноважень, у строки, встановлені органом ліцензування на позивача накладено штраф. Крім того, серед іншого позивача зобов`язано у термін до 01.04.2020 здійснити перерахунок за категоріями споживачів «бюджетні організації», «інші споживачі», «релігійні організації» недонарахованих коштів за спожиту теплову енергію за період з 28.10.2018 по 31.12.2018, про що зобов`язано повідомити НКПЕКР з наданням підтверджуючих документів протягом 15 днів з дня закінчення терміну виконання.

У лютому 2020 року позивачем здійснено відповідачу перерахунок теплової енергії за період листопад-грудень 2018 року згідно показників приладу комерційного обліку 182,19 Гкал на суму 37 039,96 грн (з ПДВ), з урахуванням оплати відповідача по раніше виставленим рахункам, по тарифу 1 217,17 грн/1Гкал та надіслано рахунок-фактуру №806 від 29.02.2020 за спожиту у листопаді-грудні 2018 року теплову енергію на суму 37 039,96 грн (з ПДВ). (а.с. 17).

09.06.2020 позивач направляв відповідачу лист-вимогу №217 від 04.06.2020 разом із рахунком-фактурою №806 від 29.02.2020. (а.с. 18, 19).

Листом від 17.06.2020 №93/10-33 відповідач повідомив позивача про те, що Договір діяв до 31.12.2018, сума виділена на виконання умов Договору на 2018 використана, Договір є виконаним, тендерна закупівля завершена, а тому оплатити Акт №806 від 29.02.2020 не є можливим, оскільки ГУ ДКСУ у Черкаській області не може провести оплату за минулий період по даному Договору. (а.с. 50).

Враховуючи те, що рахунок-фактура №806 від 29.02.2020 залишився відповідачем неоплаченим, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Позивач є суб`єктом природної монополії та здійснює ліцензовану господарську діяльність на підставі ліцензії № 374 від 30.11.2012 на постачання теплової енергії (переоформлено рішенням від 29.12.2016 №2444) (а.с. 26).

Відповідно до ст. 714 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язком для виконання сторонами.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснювати свої права і виконувати свої обов`язки відповідно до договору.

Сторони погодили, що Договір набуває чинності з дня підписання та скріплення печатками сторін і діє до 31 грудня 2018 (п. 12.1.2 Договору). Умови цього Договору поширюються на правовідносини між сторонами, що виникли з 01.01.2018 року (відповідно до п. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України) (п. 12.1.3 Договору). В частині проведення розрахунків по зобов`язаннях, що виникли за цим Договором, Договір діє до повного здійснення розрахунків (п. 12.1.5 Договору).

Матеріали справи №925/875/20 не містять належним та допустимих доказів у розумінні ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) про наявність станом на 01.01.2019 заборгованості відповідача перед позивачем з оплати за поставлену теплову енергію в межах дії Договору.

Як встановлено судом, сторони виконали умови Договору, в редакції Додаткових угод, отже Договір є виконаним, а зобов`язання в свою чергу припиненими.

Стосовно доводів апелянта на те, що Договір не припинив свою дію через те, що у відповідача залишене невиконаним зобов`язання з оплати 37 039,96 грн за спожиту теплову енергію у листопаді - грудні 2018 року внаслідок перерахунку, здійсненого у лютому 2020 року апеляційним господарським судом до уваги не приймається, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про ціни та ціноутворення» державні регульовані ціни запроваджуються на товари, які справляють визначальний вплив на загальний рівень і динаміку цін, мають істотну соціальну значущість, а також на товари, що виробляються суб`єктами, які займають монопольне (домінуюче) становище на ринку. Державні регульовані ціни можуть запроваджуватися на товари суб`єктів господарювання, які порушують вимоги законодавства про захист економічної конкуренції.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор), є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється Кабінетом Міністрів України.

Основними завданнями Регулятора є реалізація цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг (п. 6 ч. 3 ст. 3 «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг»).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» рішення Регулятора є обов`язковими до виконання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг.

Таким чином, рішення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 17.12.2019 №2884 «Про накладення штрафу на ПрАТ «Черкаське хімволокно» за порушення Ліцензійних умов з виробництва, Ліцензійних умов з транспортування, Ліцензійних умов з постачання теплової енергії, необхідність усунення порушень та здійснення заходів державного регулювання» є обов`язковим для позивача.

При цьому, вимога позивача про виконання відповідачем зобов`язання оплатити донараховану вартість за спожиту у листопаді, грудні 2018 року теплову енергію на підставі рішення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 17.12.2019 №2884 «Про накладення штрафу на ПрАТ «Черкаське хімволокно» за порушення Ліцензійних умов з виробництва, Ліцензійних умов з транспортування, Ліцензійних умов з постачання теплової енергії, необхідність усунення порушень та здійснення заходів державного регулювання» є необґрунтованим та таким, що не ґрунтується на приписах Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

В п. 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Черкаської області від 27.10.2020 у справі №925/875/20 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу Черкаська ТЕЦ задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 129 ГПК України судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу Черкаська ТЕЦ.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу Черкаська ТЕЦ залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Черкаської області від 27.10.2020 у справі №925/875/20 залишити без змін.

2. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу Черкаська ТЕЦ.

3. Поновити дію рішення Господарського суду Черкаської області від 27.10.2020 у справі №925/875/20.

4. Матеріали справи № 925/875/20 повернути до Господарського суду Черкаської області.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст.ст. 287, 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді О.О. Євсіков

В.А. Корсак