ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"18" лютого 2021 р.м. Одеса Справа № 916/2956/20
Суддя Господарського суду Одеської області Гут С.Ф., розглянувши матеріали справи №916/2956/20

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Асканія Дістріб`юшн"

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Зелинського Володимира Ігоровича

про повернення майна ,-

За участю представників сторін:

Від позивача: не з`явився.

Від відповідача : не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Асканія Дістріб`юшн" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Зелинського Володимира Ігоровича " про повернення майна.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 19.10.2020р. було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження на 17.11.2020р.

17.11.2020 року розгляд справи було відкладено на 01.12.2020 року.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 01.12.2020 року справу №916/2956/20 прийнято розглядати за правилами загального позовного провадження Підготовче засідання призначено на "17" грудня 2020 р. о 15:00 год.

16.12.2020 року від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Асканія Дістріб`юшн" надійшло клопотання про розгляд справи в режимі відео конференції поза межами приміщення суду. Відповідно даного клопотання представник просить про участь позивача ТОВ "АСКАНІЯ ДІСТРІБ`ЮШН" у судовому засіданні у справі № 916/2956/20, яке призначене на 17 грудня 2020 р. о 15:00 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів через систему vkz.couit.gov.ua.

Однак, у зв`язку із перебуванням судді Гута С.Ф. на лікарняному (домашня ізоляція COVID-19-11 з 14.12.2020р. по 24.12.2020р. включно судове засідання 17.12.2020 року не відбулося.

Суд дійшов до висновку про задоволення клопотання позивача про участь ТОВ "АСКАНІЯ ДІСТРІБ`ЮШН" у судовому засіданні у справі № 916/2956/20, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів через систему vkz.couit.gov.ua.

Ухвалою суду від 29.12.2020 року розгляд справи було призначено на 19.01.2021 року.

19.01.2021 року суд продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів та відклав розгляд справи на 09.02.2021 року.

Ухвалою суду від 09.02.2021 року суд відклав розгляд справи на 18.02.2021 року.

09.02.2021 року від представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Асканія Дістріб`юшн" надійшло клопотання про закриття провадження у справі та передачу справи за встановленою юрисдикцією. Як зазначає позивач, що підставою звернення Позивача до Господарського суду Одеської області із позовною заявою про зобов`язання повернути обладнання стало неналежне виконання зобов`язань Від повідачем за договором суборенди обладнання №18-СК (далі за текстом - Договір), укладе ним 19.04.2017 року між ТОВ «АСКАНІЯ ДІСТРІБ`ЮШН» в особі філія «Одеська» ТОВ «АСКАНІЯ ДІСТРІБ`ЮШН» (далі - Позивач, Орендар) та ФОП Зелинський Володимир Іго рович (далі - Відповідач, Субрендар).

Відповідно до п.1.1 Договору Орендар передає, а Суборендар приймає в тимчасове володіння та користування на умовах суборенди обладнання для роздрібної торгівлі (розлив- обладнання) (далі за текстом-обладнання), яке належить Орендарю на праві користування згідно Договору суборенди обладнання. Найменування, серійний номер обладнання, його кі лькість та заставна вартість визначається сторонами в Акті приймання-передачі.

Протягом дії Договору Орендар передав, а Суборендар прийняв у строкове платне користування за плату один комплект розливного обладнання відповідно до акту приймання- передачі майна № 99-С від 19.04.2017 року.

На сьогоднішній день Суборендар прийняв згідно Договору одну одиницю розливно го обладнання загальною вартістю 28 000 (двадцять вісім тисяч) грн. 00 коп., що підтверджу ється актом приймання - передачі майна № 99-С від 19.04.2017 до Договору від 19.04.2017 року.

Проте як стало відомо в процесі розгляду справи в Господарському суді Одеської об ласті, Відповідач 22.02.2017 року припинив підприємницьку діяльність фізичної особи підп риємця. Тобто до моменту укладення договору суборенди обладнання № 18-СК від 19.04.2017 року.

Частина 1 ст. 44 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що усі фізичні і юридичні особи здатні мати процесуальні права та обов"язки сторони, тре тьої особи, заявника, боржника (процесуальна правоздатність).

Згідно ч. 1 ст. 45 Господарського кодексу України, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть буми особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу,

Згідно із частиною першою статті 128 Господарського кодексу Украї ни громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємни цької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридич ної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу. Зазначена норма кореспондується зі статтею 50 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Пунктом 2 ч 1. ст 20 Господарського кодексу України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справну ви значених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фі зичні особи - підприємці

Оскільки, договір було підписано після припинення Відповідачем підприємницької ді яльності, то даний спір піддягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Так, при визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Так, в силу ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ст. 125 Конституції України, судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Статтею 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності. Найвищим судом у системі судоустрою є Верховний Суд. Систему судоустрою складають: 1) місцеві суди; 2) апеляційні суди; 3) Верховний Суд.

Згідно з ч. 3 ст. 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

При цьому, підвідомчість визначається як коло справ, віднесених до розгляду і вирішення господарських судів у силу прямої вказівки закону. Підвідомчість визначає також властивості (характер) спірних правовідносин, у силу яких їх вирішення віднесене до компетенції господарського суду.

В основу визначення підвідомчості покладено два критерії: суб`єктний склад правовідносин і характер діяльності суб`єктів (характер спірного правовідношення).

Відповідно до першого критерію господарський суд вирішує господарські спори, що виникають між підприємствами, організаціями (юридичними особами), а також громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності, а у випадках, передбачених чинним законодавством, може вирішувати спори і розглядати справи за участю державних та інших органів, а також громадян, які не є суб`єктами підприємницької діяльності.

Підвідомчість справ загальним і господарським судам визначається законодавством.

Згідно з ч.2 ст.4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; й інші справи у спорах між суб`єктами господарювання (п.п. 6, 10, 15 ч.1 ст.20 ГПК України).

За змістом ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Для віднесення справи до господарської юрисдикції суду необхідно визначити, чи правовідносини та спір є господарськими. Зокрема, господарський спір підвідомчий господарському суду за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Таким чином, господарські суди на загальних підставах вирішують спори між суб`єктами господарської діяльності, а також спори, якщо сторонами в судовому процесі виступають фізичні особи, що не є суб`єктами підприємницької діяльності, якщо це прямо передбачено процесуальним законом.

Так, предметом позовних вимог єповернення обладнання, передане у користування згідно договору суборенди обладнання №18-СК від 19.04.2017 року загальною вартістю 28 000,00 грн.

Проте як стало відомо в процесі розгляду справи в Господарському суді Одеської об ласті, Відповідач 22.02.2017 року припинив підприємницьку діяльність фізичної особи підп риємця. Тобто до моменту укладення договору суборенди обладнання № 18-СК від 19.04.2017 року.

З огляду, на те, що відповідач у справі - Зелинський Володимир Ігорович не має статус суб`єкта підприємницької діяльності, враховуючи зміст статей 4, 20 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що даний спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, зокрема, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" (п. 77, Заява № 11901/02) зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Існування такого засобу повинно бути достатнім не тільки в теорії, але й на практиці, без чого йому бракуватиме необхідної доступності та ефективності.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини вказав на те, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (п. 43, Заява № 60750/00) наголосив, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.97 р., Reports of Judgments and Decisions 1997-II, с. 510, п. 40).

Згідно з п.1 ч.1 ст.231 ГКП України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Відповідно до ч.2 ст.231 ГПК України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

За цих підстав, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у даній справі на підставі п.1 ч.1 ст.231 ГПК України та роз`яснює позивачу, що розгляд даної справи віднесено до суду загальної юрисдикції у порядку цивільного судочинства.

Частиною 4 статті 231 ГПК України передбачено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, в якій вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Керуючись ст. 145 п.1, п.п.6 ч.1 ст.231, ст.23, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Асканія Дістріб`юшн" вх.. ГСО№2606/21 задовольнити.

2.Закрити провадження по справі №916/2956/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Асканія Дістріб`юшн" до відповідача Фізичної особи-підприємця Зелинського Володимира Ігоровича про повернення майна.

3.Роз`яснити Товариства з обмеженою відповідальністю "Асканія Дістріб`юшн", що розгляд справи № 916/2956/20 віднесено до цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного тексту ухвали господарського суду Одеської області.

Суддя С.Ф. Гут