ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17 лютого 2021 року Справа № 903/4/21

Господарський суд Волинської області у складі судді Якушевої І.О., за участю секретаря судового засідання Хомич О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи №903/4/21

за позовом Акціонерного товариства Українська залізниця в особі філії Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд Виробничого структурного підрозділу Рівненсько-Тернопільське територіальне управління, м. Рівне

до Малого приватного підприємства Айстра, м. Ковель

про стягнення 36 273,92 грн.,

за участю представників:

від позивача: н/з,

від відповідача: н/з,

в с т а н о в и в:

04.01.2021 року до Господарського суду Волинської області надійшла позовна заява №651-ю від 30.12.2020 Акціонерного товариства Українська залізниця в особі філії Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд Виробничого структурного підрозділу Рівненсько-Тернопільське територіальне управління про стягнення з Малого приватного підприємства Айстра 36273,92 грн. неустойки за користування орендованим майном після закінчення строку дії договору оренди.

Ухвалою від 05.01.2021 суд постановив позовну заяву Акціонерного товариства Українська залізниця в особі філії Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд Виробничого структурного підрозділу Рівненсько-Тернопільське територіальне управління залишити без руху; встановити Акціонерному товариству Українська залізниця в особі філії Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд Виробничого структурного підрозділу Рівненсько-Тернопільське територіальне управління строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання Господарському суду Волинської області впродовж 5-ти днів з дня одержання цієї ухвали розрахунку неустойки наростаючим підсумком.

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення ухвалу суду від 05.01.2021 АТ Українська залізниця в особі філії Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд Виробничого структурного підрозділу Рівненсько-Тернопільське територіальне управління отримало 12.01.2021.

25.01.2021 АТ Українська залізниця в особі філії Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд Виробничого структурного підрозділу Рівненсько-Тернопільське територіальне управління подало до суду клопотання №20-10 від 22.01.2021, в якому просило поновити строк для усунення недоліків позовної заяви, посилаючись на те, що в період дії посилених карантинних заходів з 08.01.2021 по 24.01.2021, впроваджених постановою Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020, товариство не мало об`єктивної можливості усунути недоліки позовної заяви у п`ятиденний строк з дня отримання ухвали суду.

Разом з цим, АТ Українська залізниця в особі філії Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд Виробничого структурного підрозділу Рівненсько-Тернопільське територіальне управління просило приєднати до матеріалів справи розрахунок неустойки наростаючим підсумком та копії рахунків і банківських виписок.

Суд визнав поважними причини пропуску строку для усунення недоліків позовної заяви та поновив строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 26.01.2021 суд постановив відкрити провадження у справі, справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд справи призначити на 17.02.2021, запропонувати сторонам подати суду у строк до 15.02.2021 року: позивачу: будь-які додаткові докази в обґрунтування позовних вимог (у разі їх наявності); відповідачу: відповідно до ст. 165 Господарського процесуального кодексу України відзив на позовну заяву і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову (у разі їх наявності); докази направлення відзиву позивачу; позивачу (на власний розсуд): відповідно до ст. 166 ГПК України подати відповідь на відзив у 5-денний строк з дня отримання відзиву.

Ухвалу суду від 26.01.2021 було надіслано сторонам у справі рекомендованим листом з повідомленням про вручення, зокрема, відповідачу за адресою, вказаною позивачем у позовній заяві: м.Ковель, вул. Незалежності, 113.

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцем знаходження юридичної особи Малого приватного підприємства Айстра є: м.Ковель, вул. Незалежності, 113.

Проте, ухвала суду від 26.01.2021, надіслана відповідачу за вказаною адресою, повернулась з поштовою відміткою Адресат відсутній за вказаною адресою.

В судове засідання 17.02.2021 представник відповідача не з`явився. Відповідач відзиву на позов не подав.

Частинами 2, 4, 7 ст. 120 ГПК України передбачено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

За приписами ч. 1 ст. 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців з Єдиного державного реєстру.

Відповідно до п.п.5 ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Іншої адреси, ніж та, яка вказана у позовній заяві та у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, суду не відомо.

Відповідно до п. 99-2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270 в чинній редакції (далі - Правила) рекомендовані поштові відправлення з позначкою "Судова повістка", адресовані юридичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються представнику юридичної особи, уповноваженому на одержання пошти, під розпис. У разі відсутності адресата за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку робить позначку "адресат відсутній за вказаною адресою", яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.

Отже, у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.03.2019 у справі № 916/2349/17.

Крім цього, відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами по справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

За таких обставин, коли відповідача було повідомлено про судовий розгляд шляхом надіслання ухвали суду за адресою його державної реєстрації, справу 17.02.2021 розглянуто за відсутності представника відповідача за наявними матеріалами справи на підставі ч.9 ст.165 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю з огляду на наступне.

30 грудня 2009 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Волинській області як орендодавцем та Малим приватним підприємством Айстра як орендарем було укладено договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності № 520.

Згідно з п.п. 1.1., 1.2. договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно: приміщення площею 25,3 кв.м. вокзалу станції Ковель ДТГО «Львівська залізниця» (надалі - майно), що знаходиться за адресою: Волинська область, м.Ковель, вул. Ветеранів, 1А та обліковується на балансі ДТГО «Львівська залізниця» (код за ); ВП «Станція Ковель» (код за ) (надалі - балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку станом на 31.10.2009, виконаним суб`єктом оціночної діяльності ТзОВ «Проектний інститут «Укрмашпроект» і становить за незалежною оцінкою 111 724 грн. без врахування ПДВ.

Майно передається в оренду для розміщення перукарні.

Орендна плата визначається за результатами конкурсу на право оренди державного майна і становить 760 грн за базовий місяць оренди (жовтень 2009 року) без врахування ПДВ (п.3.1. договору).

Орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату (п.5.3. договору).

Згідно з п.п.5.9., 5.10. договору орендар зобов`язаний щомісячно до 12 числа, наступного за звітним, надавати орендодавцеві інформацію про перерахування орендної плати за попередній місяць; на вимогу орендодавця проводити звіряння взаєморозрахунків по орендних платежах і оформляти відповідні акти звіряння. У разі припинення або розірвання договору оренди повернути балансоутримувачу, за погодження з орендодавцем, орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з врахуванням нормального фізичного стану та відшкодувати балансоутримувачу збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини орендаря.

Пунктами 10.11., 10.12., 10.13., 10.14. договору (в редакції додаткового договору №5 від 31.12.2013) узгоджено, що у разі припинення або розірвання цього договору майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем балансоутримувачу за погодженням з орендодавцем. У разі, якщо орендар затримав повернення майна, він несе ризик його випадкового знищення або випадкового пошкодження. Майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акта приймання-передавання за погодженням з орендодавцем. Обов`язок щодо складання акта приймання-передавання про повернення майна покладається на орендаря. Якщо орендар не виконує обов`язку щодо повернення майна, орендодавець має право вимагати від орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування майном за час прострочення.

Згідно з п.10.1. договору його укладено строком на 2 роки, що діє з 01.01.2010 до 31.12.2011 включно.

Згідно з актом приймання-передавання від 01.01.2010 ВП «Станція Ковель» ДТГО «Львівська залізниця» передало, а МПП «Айстра» прийняло в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно: приміщення площею 25,3 кв.м. вокзалу станції Ковель ДТГО «Львівська залізниця», що знаходиться за адресою: Волинська область, м.Ковель, вул. Ветеранів, 1А та обліковується на балансі ВП «Станція Ковель» ДТГО «Львівська залізниця».

Акт приймання-передавання від 01.01.2010 підписаний представниками балансоутримувача, орендодавця та орендаря, та скріплений їх печатками.

В подальшому до договору оренди було укладено додаткові договори: №1 від 30.12.2011, №2 від 01.02.2012, №3 від 29.12.2012, №4 від 30.04.2013, №5 від 31.12.2013, №6 від 11.06.2014, №7 від 23.12.2014, №8 від 24.03.2015, №9 від 22.07.2015 та додаткові договори від 29.01.2016, від 31.03.2016, від 30.06.2016, від 01.08.2016, від 26.10.2016, від 17.11.2016, від 07.04.2017, від 09.01.2018, від 25.04.2018.

Додатковим договором № 2 від 01.02.2011 року в пункті 1.1. договору оренди слова ВП Станція Ковель замінено на слова: ВП Рівненська дирекція залізничних перевезень.

Додатковим договором № 3 від 29.12.2012 року в пункті 1.1. договору оренди слова «приміщення площею 25,3 кв.м. вокзалу станції Ковель ДТГО «Львівська залізниця» замінено на слова «частину будівлі вокзалу (Літер А-3) площею 25,3 кв.м.».

Додатковим договором № 6 від 11.06.2014 року в пункті 1.1. договору оренди слова "на балансі ВП Рівненська дирекція залізничних перевезень ДТГО Львівська залізниця замінено на слова на балансі ВП Управління будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд № 3.

Додатковим договором до договору оренди від 29.01.2016 року узгоджено, що орендодавцем майна, визначеного договором оренди є Публічне акціонерне товариство Українська залізниця.

У тексті договору найменування відокремлений підрозділ Управління будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд № 3 ДТГО Львівська залізниця замінено на виробничий структурний підрозділ Рівненське управління будівельно- монтажних робіт і цивільних споруд регіональної філії Львівська залізниця публічного акціонерного товариства Укрзалізниця.

Додатковим договором від 29.01.2016 також внесено зміни в пункт 3.6. договору та викладено його в наступній редакції: Орендна плата 100% не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним перераховується на розрахунковий рахунок орендодавця. Одержувач коштів - підрозділ Рівненське управління будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд регіональна філія Львівська залізниця ПАТ Укрзалізниця.

Відповідно до Закону України Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування, постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200 Про утворення публічного акціонерного товариства Українська залізниця, Питання публічного акціонерного товариства Українська залізниця від 02.09.2015 року № 735 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 року № 52), наказу № 362 від 22.05. 2017 року Про деякі питання діяльності ПАТ Укрзалізниця, наказу № 7 від 20.06.2017 року Про введення в дію положення про виробничий підрозділ Рівненсько-Тернопільське територіальне управління філії Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд публічного акціонерного товариства Українська залізниця виробничий структурний підрозділ Рівненське управління будівельно- монтажних робіт і цивільних споруд регіональної філії Львівська залізниця публічного акціонерного товариства Українська залізниця з 01.07.2017 року реорганізовано шляхом приєднання у виробничий підрозділ Рівненсько-Тернопільське територіальне управління філії Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд публічного акціонерного товариства Українська залізниця у складі юридичної особи - публічного акціонерного товариства Українська залізниця.

Додатковим договором від 09.01.2018 року в тексті договору найменування Виробничий структурний підрозділ Рівненське управління будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд регіональної філії Львівська залізниця ПАТ Укрзалізниця замінено на виробничий підрозділ Рівненсько-Тернопільське територіальне управління філії Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд публічного акціонерного товариства Українська залізниця.

В пункті 2 Статуту ПАТ Укрзалізниця, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року № 735, зазначено, що Товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.10.2018 року № 938 Деякі питання діяльності акціонерного товариства Українська залізниця затверджено нову редакцію статуту товариства.

27 листопада 2018 року державним реєстратором проведено реєстрацію змін до статуту Укрзалізниці, зокрема, в частині зміни найменування товариства на акціонерне товариство Українська залізниця, скорочено-АТ Укрзалізниця.

Майно, що перебувало в оренді відповідача, знаходиться на балансі виробничого структурного підрозділу Рівненсько-Тернопільське територіальне управління філії Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд акціонерного товариства Українська залізниця.

Додатковим договором від 25.04.2018 пункт 10.1. договору оренди викладено в новій редакції: Цей договір діє з 01.04.2018 до 30.06.2018 включно без подальшого продовження (а.с. 36).

Договір оренди нерухомого майна та додаткові договори до нього підписані сторонами та завірені їх печатками без зауважень та заперечень.

Статтею 759 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Оскільки предметом спору є майно, що належить до державної власності, застосуванню підлягають також положення Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 10.04.1992 (чинного на час виникнення спірних правовідносин), який регулював майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності.

Статтею 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (тут і надалі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) закріплено, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Цивільним кодексом України врегульовано загальні положення про найм (оренду), зокрема встановлено, що: право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права (частина перша статті 761 Цивільного кодексу України); договір найму укладається на строк, встановлений договором (частина перша статті 763 Цивільного кодексу України); якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором (частина перша статті 763 Цивільного кодексу України).

Подібні за змістом правові приписи містяться і в Законі України "Про оренду державного та комунального майна" де зазначено, що договір оренди вважається укладеним з моменту досягнення домовленості з усіх істотних умов і підписання сторонами тексту договору (частина перша статті 12 Закону України "Про оренду державного та комунального майна").

Передача об`єкта оренди орендодавцем орендареві здійснюється у строки і на умовах, визначених у договорі оренди (частина перша статті 13 Закону України "Про оренду державного та комунального майна");

Термін договору оренди визначається за погодженням сторін, у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором (стаття 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна").

Таким чином, положення як Цивільного кодексу України, так і Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачають можливість та умови продовження договору оренди на той самий термін і на тих самих умовах за відсутності заяви (повідомлення) однієї зі сторін про припинення чи зміну умов договору протягом місяця після закінчення терміну його дії.

Заява (повідомлення) орендодавця про припинення договору оренди за закінченням строку договору є одностороннім правочином, який відображає волевиявлення орендодавця у спірних правовідносинах, що не потребує узгодження з орендарем в силу прямої норми закону, і є підставою для припинення відповідних зобов`язальних правовідносин.

Повідомлення орендодавцем орендаря про припинення договору є юридично значимою дією, яка засвідчує наявність такого волевиявлення та забезпечує своєчасну обізнаність з ним іншої сторони, є передумовою для настання обумовлених таким одностороннім правочином наслідків також для іншої особи за правилами абзацу 3 частини третьої статті 202 Цивільного кодексу України.

У відповідності до ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Частиною другою статті 291 Господарського кодексу України встановлено, зокрема, що договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. Аналогічні положення містить частина друга статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Зі змісту статей 759, 763, 764 Цивільного кодексу України, частини другої статті 291 Господарського кодексу України, частини другої статті 17 та частини другої статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. При цьому, такі заперечення можуть бути висловлені ним як до закінчення терміну дій договору оренди, так і протягом одного місяця після закінчення цього строку.

Отже, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

Аналіз змісту пункту 10.1. договору оренди в редакції додаткового договору від 25.04.2018 дозволяє дійти висновку про заперечення орендодавця щодо подальшої дії договору, оскільки в ньому зазначено без подальшого продовження.

Тобто, небажання орендодавця продовжувати дію договору оренди викладено в тексті додаткового договору від 25.04.2018 до договору оренди.

Отже, таким чином орендодавець заперечив щодо подальшої дії договору і це заперечення викладено в тексті додаткового договору від 25.04.2018.

Орендар МПП «Айстра» додатковий договір від 25.04.2018 підписав, а відтак погодився з його умовами, що свідчить про його обізнаність із волевиявленням орендодавця щодо подальшої дії договору ще 25.04.2018, коли укладався додатковий договір.

27.04.2018 позивач звертався до відповідача із заявою №ФБМЕС-01/254 про припинення дії договору (а.с.37), в якій просив повернути балансоутримувачу орендоване майно після закінчення строку дії договору.

На підтвердження вручення відповідачу заяви №ФБМЕС-01/254 від 27.04.2018 позивач подав копію реєстру вручення орендарям заяви про припинення дії договорів оренди (а.с. 38), згідно з яким МПП «Айстра» вручено заяву 25.05.2018.

Заявою №1777 від 25.07.2018 (а.с.39) позивач повідомив відповідача про закінчення дії договору оренди та необхідність повернення балансоутримувачу орендованого майна за актом приймання-передачі; в заяві зазначив про те, що в разі неповернення майна орендодавець має право вимагати від орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування майном за час прострочення.

На підтвердження надіслання заяви №1777 від 25.07.2018 позивач подав копію фіскального чека від 26.07.2018 (а.с. 39 на зворотній стороні).

Після закінчення дії договору оренди 30.06.2018 відповідач продовжував фактично користуватися приміщенням до 05.06.2020.

Згідно з актом приймання-передавання від 05.06.2020 орендар - МПП «Айстра» передав, а балансоутримувач прийняв зі строкового платного користування майно: частину будівлі вокзалу (Літер А-3), площею 25,3 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська область, м.Ковель, вул. Ветеранів, 1А.

За період липень 2018 червень 2020 позивач нарахував відповідачу неустойку за користування орендованим нерухомим майном у розмірі подвійної орендної плати на підставі ч. 2 ст. 785 ЦК України.

Згідно з розрахунком позивача (а.с. 62), впродовж січня 2018 березня 2020 відповідач перераховував неустойку в розмірі подвійної орендної плати самостійно.

Як зазначає позивач в позовній заяві, заборгованість відповідача станом на 01.01.2020 становила 13 911,45 грн.

Кошти, перераховані платіжними дорученнями за січень 2020 року на суму 10 058,30 грн. та за лютий 2020 на суму 3 858,15 грн. позивач зарахував в рахунок оплати заборгованості за попередній період.

Кошти, перераховані платіжним дорученням за березень 2020 року на суму 8 706,06 грн. позивач зарахував в рахунок оплати заборгованості за січень 2020 року.

Як зазначає позивач в позовній заяві, з лютого 2020 року орендар припинив будь-які оплати за користування майном.

Претензією №135/1 від 17.02.2020 (а.с. 43) ВСП Рівненсько-Тернопільське територіальне управління звертався до відповідача з вимогою перерахувати заборгованість. Факт надіслання претензії підтверджується копією фіскального чеку (а.с. 43, на зворотній стороні).

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем зі сплати неустойки за період лютий червень 2020 року на час розгляду справи становить 36 273,92 грн.

Відповідач не надав суду доказів на підтвердження сплати неустойки за користування державним майном за період лютий червень 2020.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Передбачені статтею 785 Цивільного кодексу України наслідки пов`язані з моментом припинення договору оренди (найму).

Відповідно до ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Водночас, неустойка, стягнення якої передбачено ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і визначається законодавцем як подвійна плата за користування річчю за час прострочення.

Отже, законодавством, що регулює орендні правовідносини, встановлено можливість стягнення неустойки за весь час прострочення виконання зобов`язання щодо повернення об`єкта оренди.

Оскільки відповідач після закінчення строку дії договору оренди не виконав обов?язку щодо повернення державного майна з оренди, підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення з відповідача 36 273,92 грн. неустойки за період лютий червень 2020.

У зв?язку із задоволенням позову на підставі ст. 129 ГПК України витрати, пов?язані і оплатою судового збору, слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 13, 86, 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Малого приватного підприємства Айстра (45000, м. Ковель, вул. Незалежності, 113, ) на користь Акціонерного товариства Українська залізниця в особі філії Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд акціонерного товариства Українська залізниця (одержувач коштів: виробничий структурний підрозділ Рівненсько-Тернопільське територіальне управління філії Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд акціонерного товариства Українська залізниця (вул. Льва Толстого, 61, м. Київ, 03035, ) 36 273 грн. 92 коп. неустойки, 2102 грн. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено: 19.02.2021.

Суддя І. О. Якушева