ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"15" лютого 2021 р. Cправа № 902/1006/20

Господарський суд Вінницької області у складі судді Маслія І.В., при секретарі судового засідання Марущак А.О.,

За участю представників

позивача Наконечна Н.О, ордер АА № 1053379 від 01.10.2020 р (в режимі ВКЗ).

відповідача Кухар О.І., ордер ВН № 139610 від 22.11.2020 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали справи

за позовом: Приватного підприємства "ЛТ-ТРЕЙД" (просп. Перемоги, буд. 60, кв. 143, м. Чернігів, Черкаська обл., 14017)

до: Фізичної особи-підприємця Багабунта Володимира Миколайовича ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 326326,24 грн. збитків

ВСТАНОВИВ :

До Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява № 07/10/2020 від 07.10.2020 Приватного підприємства "ЛТ-ТРЕЙД" про стягнення з Фізичної особи-підприємця Багабунта Володимира Миколайовича завдані збитки в розмірі 326326,24 грн., з яких вартість знищеного товару у розмірі 296197,24 грн та 30128,50 грн вартість послуг з утилізації непридатного вантажу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором транспортного експедирування № 10 від 22.04.2020 та заявки № 11 від 24.07.2020 до даного договору.

Ухвалою від 16.10.2020 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - протягом 10 днів з моменту отримання копії даної ухвали суду.

26.10.2020 до суду надійшла заява № 21/10/2020 від 21.10.2020 (вх. № 01-34/9644/20 від 26.10.2020) Приватного підприємства "ЛТ-ТРЕЙД" про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 27.10.2020 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 24 листопада 2020 року.

17.11.2020 на електронну адресу суду надійшла заяви №16/11/2020 від 16.11.2020 представника Приватного підприємства "ЛТ-ТРЕЙД" Наконечної Н.О. про участь у судовому засіданні 24.11.2020 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою від 17.11.2020 задоволено заяву представника ПП "ЛТ-ТРЕЙД" Наконечної Н.О. про участь у судовому засіданні 24.11.2020 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, за допомогою системи відеоконференцзв`язку EasyCon.

23.11.2020 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 24.11.2020 відкладено підготовче засідання на 15.12.2020, з підстав викладених у відповідній ухвалі.

27.11.2020 на електронну адресу суду надійшла заява представника Приватного підприємства "ЛТ-ТРЕЙД" Наконечної Н.О. №26/11/2020 від 26.11.2020 про участь у судовому засіданні 15.12.20 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою від 11.12.2020 задоволено заяву представника ПП "ЛТ-ТРЕЙД" Наконечної Н.О. про участь у судовому засіданні 15.12.2020 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, за допомогою системи відеоконференцзв`язку EasyCon.

10.12.2020 на електронну адресу суду надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 15.12.2020 продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 19.01.2021.

30.12.2020 на адресу суду засобами поштового зв`язку надійшла заява представника позивача Наконечої Н.О. №24/12/2020 від 24.12.2020 про участь у судовому засіданні 19.01.2021 о 10:00 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою суду від 04.01.2021 задоволено заяву представника позивача про участь у судовому засіданні 19.01.2021 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

15.01.2021 на адресу суду надійшло клопотання представника позивача про долучення документів до матеріалів справи.

18.01.2021 на адресу суду від представника відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою від 19.01.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу № 902/1006/20 для судового розгляду по суті на 25 січня 2021 р., а також зазначено, що в разі неявки представників сторін на визначену дату, призначити справу для судового розгляду по суті на 10.02.2021.

25.01.2021 представники сторін в судове засідання не з`явились, про що зазначено в протоколі судового засідання наявного в матеріалах справи.

08.02.2021 до суду від представника позивача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів, що підтверджують надання правничої допомоги.

В судовому засіданні 10.02.2021 судом оголошено перерву до 15.02.2021 про що зазначено в протоколі судового засідання (Протокольна Ухвала).

15.01.2021 на електронну адресу суду надійшло клопотання представника позивача про приєднання до матеріалів справи доказів.

На визначену судом дату в судове засідання з`явились представники сторін, представник позивача приймала участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, за допомогою системи відеоконференцзв`язку EasyCon.

В судовому засіданні представник позивача підтримала подане клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів.

Суд, з`ясувавши думку представника відповідача, задовольняє клопотання представника позивача та долучає дані докази до матеріалів справи.

Представник відповідача, до судових дебатів, заявив про намір надати до суду докази на підтвердження судових витрат на професійну правничу допомогу, протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити, представник відповідача проти задоволення позову заперечив та просив у позові відмовити.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 18.01.2021 судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

12.03.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ГРУП К" (в договорі Замовник) та Приватним підприємством "ЛТ-ТРЕЙД" ( надалі позивач, в договорі Виконавець) укладено Договір перевезення вантажу № БГК/241/20.

Відповідно до п. 1.1. Договору № БГК/241/20 Виконавець зобов`язується організувати та надати послуги з перевезення вантажів Замовника рефрижераторними дорожніми транспортними засобами та надавати інші транспортно - експедиційні і додаткові послуги відповідно до вимог Замовника, що пов`язані з перевезенням вантажів по території України в торгові мережі ТОВ "МЕТРО КЕШ ЕНД КЕРІ УКРАЇНА", ТОВ "НОВУС УКРАЇНА" та інші (надалі - вантажоодержувачі), а Замовник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до п. 2.3. Договору № БГК/241/20 Виконавець відповідає за якість (дотримання температурного режиму) та масу нетто вантажу, який був завантажений, упакований (палетомісця) та/або опломбований Замовником.

Згідно п. 3.5. Договору № БГК/241/20 послуги за цим Договором можуть надаватися уповноваженими представниками Виконавця (третіми особам).

На виконання Договору № БГК/241/20 між позивачем (в договорі Експедитор) та Фізичною особою-підприємцем Багабунтом Володимиром Миколайовичем (надалі - відповідач, в договорі Виконавець) укладено Договір транспортного експедирування № 10 від 22.04.2020.

Цим Договором регулюються взаємовідносини, що виникають між Експедитором та Виконавцем під час планування, здійснення та оплати транспортних послуг, під час перевезень вантажів автомобільним транспортом у міському та міжміському сполученні по території України. Виконавець бере на себе зобов`язання доставити ввірений йому Експедитором вантаж до пункту призначення та передати його особі, уповноваженій на отримання вантажу, а Експедитор зобов`язується сплатити встановлену за перевезення плату. Транспортні, експедиторські та інші послуги, пов`язані з автоперевезенням вантажу у міському та міжміському сполученні, та відповідальність сторін визначаються Договором, Цивільним кодексом України, Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Мінтрансу України № 363 від 14.10.97р. із змінами та доповненнями (надалі - Правила перевезень вантажів), іншими законами та нормативно- правовими актами України (п.п. 1.1. - 1.3. Договору транспортного експедирування).

Експедитор здійснює контроль за тим, щоб номери автомобілів, що подані Виконавцем під завантаження, прізвища водія/водіїв/експедитора, відповідали даним, зазначеним у заявці. Експедитор зобов`язується організувати надання Виконавцю всієї необхідної товарно-транспортної документації щодо перевезення вантажу та забезпечити своєчасне і належне оформлення такої документації вантажовідправником та вантажоодержувачем. Експедитор забезпечує водію ТЗ Виконавця можливість контролювати процес завантаження/розвантаження вантажу. Експедитор зобов`язується належним чином оплачувати рахунки Виконавця за належним чином надані Послуги, відповідно до умов цього Договору. Експедитор має право змінювати маршрут доставки вантажу і кінцевого вантажоодержувача до початку завантаження, а також змінити маршрут доставки вантажу після початку перевезення, про що має своєчасно попередити Виконавця (п. 2.1. Договору транспортного експедирування).

Виконавець забезпечує своєчасну подачу ТЗ, придатного для перевезення вантажу, відповідно до заявки та вимог Експедитора та санітарно-гігієнічних вимог до перевезення даного вантажу. У випадку подачі непридатного для перевезення ТЗ, подача вважається такою, що не була здійснена. Виконавець забезпечує подачу ТЗ з урахуванням наступних вимог до технічного стану: Якісний стан підлоги, не ускладнює безперешкодний рух вантажно-розвантажувальної техніки всередині вантажного відсіку; Відсутність сміття і сторонніх предметів у вантажному відсіку; Відсутність різких сторонніх запахів у вантажному відсіку; Цілісність вантажного відсіку; Відсутність порушень, здатних призвести до псування товару (пошкодження вантажу зовнішнім середовищем); Відсутність недоліків, здатних призвести до пошкодження вантажу в процесі транспортування (наявність непередбачуваних конструкцією транспортного засобу цвяхів, болтів і інших кріпильних деталей, запасних частин автомобіля, а також відсутність захисту вантажу від впливу конструктивних пристроїв); В разі перевезення вантажу для якого необхідний особливий температурний режим, Виконавець зобов`язаний забезпечити доставку вантажу в пункт призначення з дотриманням такого температурного режиму (вказаного в заявці) та надавати можливість представникам вантажоодержувача перевіряти температуру повітря і температуру в тілі товару (температурний режим) у вантажному відсіку транспортного засобу і роботу холодильної установки транспортного засобу. Забороняється перевезення разом з вантажем Експедитора будь-якого іншого вантажу, призначеного для інших компаній. Виконавець зобов`язується забезпечити подання ТЗ в час, в пункт та в кількості, обумовленій заявкою Експедитора. Виконавець, зі свого боку, здійснює контроль за своєчасним прибуттям ТЗ, регулює його подачу під завантаження та своєчасне прибуття на місце розвантаження. Виконавець забезпечує безперервне супроводження та збереження вантажу під час його доставки (з моменту початку завантаження ТЗ до моменту повної передачі вантажоодержувачу й підписання останнім товарно-транспортної документації), несе повну матеріальну відповідальність за кількість (відповідно до кількості одиниць вантажу прийнятих Виконавцем до перевезення) та цілісність вантажу, що перевозиться. Виконавець зобов`язаний контролювати та перевіряти під час навантаження та розвантаження (до моменту підписання вантажоодержувачем товарно-транспортної документації) відповідність кількості вантажу товарно-транспортній документації, цілісність та якість пакування вантажу, правильне розміщення вантажу в ТЗ (що забезпечує його схоронність під час транспортування). Після закінчення перевірки Виконавцем завантаженого у ТЗ вантажу (по кількості місць, якості та цілісності пакування) вантажовідправник має право, в присутності Виконавця, поставити на ТЗ пломбу. При цьому Виконавець залишається відповідальним не тільки за схоронність пломби, а й за кожне місце вантажу, якість та цілісність пакування, супроводження вантажу після зняття пломби, під час розвантаження, до моменту прийняття вантажу вантажоодержувачем, про що останнім робиться відповідний запис в товарно-транспортній документації (п. 2.2. Договору транспортного експедирування).

Вартість послуг по організації кожного окремого перевезення визначається в Заявках або у додаткових угодах. Ціни є договірними і визначаються винятково виходячи з конкретної ситуації на транспортному ринку і фіксуються в актах наданих послуг. Оплата доставки вантажу провадиться Експедитором в національній валюті України шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок Виконавця протягом 10 (десяти) календарних днів після виконання перевезення, якщо інші терміни оплати не обумовлені в Заявці. Оплата наданих послуг здійснюється лише за умови належного виконання Виконавцем своїх зобов`язань згідно з умовами Договору та належного оформлення рахунку на оплату, актів наданих послуг, податкових накладних та товарно-транспортної документації з боку Виконавця та уповноважених ним осіб (п.п 3.1.-3.3. Договору транспортного експедирування).

Виконавець несе повну матеріальну відповідальність за збереження вантажу по кількості та цілісності/якості після приймання його в пункті завантаження. В разі повної чи часткової втрати, ушкодження чи псування вантажу при перевезенні, Виконавець несе відповідальність у розмірі фактичної шкоди, завданої Експедитору. Якщо якість вантажу змінилась з вини Виконавця настільки, що він не може бути використаний за призначенням, Виконавець проводить відшкодування його вартості та вартості утилізації виходячи з вартості одиниці вантажу (п.4.1. та п. 4.2. Договору транспортного експедирування).

Договір набуває чинності з моменту підписання і діє до 31 грудня 2020 року. Закінчення терміну дії Договору не звільняє Сторони від виконання зобов`язань, прийнятих до виконання в період дії Договору, і від відповідальності за порушення Договору (п.7.5. Договору транспортного експедирування).

Разовим договором - заявкою на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 24.07.2020 між ТОВ "БІЗНЕС ГРУП К" та позивачем погоджено такі умови: маршрут: рейс Квітневе - Житомир - Вінниця; дата завантаження: 24.07.2020; дата розвантаження: 25.07.2020 м. Житомир, вул. Ватутіна, 55В (ТЦ 39), м. Вінниця Хмельницьке шосе, 1 (ТЦ 21); найменування вантажу: заморожена продукція, вимоги до транс.засобу: рефрижератор (-22° -24°С), сан. документи на водія та авто. марка та номер рухомого складу: DAF XF105.460, сідловий тягач, НОМЕР_1 , ПІБ водія ОСОБА_1 .

Пунктом 3 разового договору - заявки на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 24.07.2020 також передбачено, що перевізник несе повну матеріальну відповідальність за втрату, недостачу, пошкодження, псування вантажу - в розмірі дійсної вартості втраченого, відсутнього, пошкодженого та зіпсованого вантажу.

Між позивачем та відповідачем підписано Заявку № 11 від 24.07.2020 в якій сторонами погоджено вантаж, тип завантаження, тип авто, температурний режим, маса, автомобіль, водій, адреса і дата завантаження, адреси і дати розвантаження, вартість послуг, порядок і строки оплати. Крім того, в заявці зазначено, що Виконавець несе повну відповідальність за перевезення та збереження вантажу з моменту передачі вантажовідправником до моменту отримання вантажоодержувачем. У випадку недостачі, бою, порчі вантажу, Виконавець відшкодовує замовнику повну вартість збитків. Замовник має право утримувати вартість збитків із вартості послуг, що надані Виконавцем.

На виконання Заявки №11 відповідачем 24.07.2020 отримано вантаж та доставлено його 25.07.2020 до місця доставки в кількості 16 палет загальною масою 5,43 т., що підтверджується товарно-транспортною накладною № /1 від 24.07.2020 (а.с. 24).

При розвантаженні транспортного засобу Вантажоодержувачем - ТОВ "МЕТРО Кеш Енд Кері Україна", пункт розвантаження - м. Вінниця, Хмельницьке шосе, 1 (ТЦ 21) виявлено порушення температурного режиму під час перевезення. В результаті складено Акт про розбіжності від 25.07.2020 до ТТН № 10016992 від 24.07.2020 (а.с. 31) та на ТТН № 10016992 проставлено печатку вантажоодержувача в якій зазначено «Прийнято з правом рекламації по кількості та якості» (а.с. 24).

04.08.2020 ТОВ "МЕТРО Кеш Енд Кері Україна" направила ТОВ "БІЗНЕС ГРУП К" претензію № 863 (а.с. 27) в якій зазначило, що згідно договору про надання логістичних послуг від 12.12.2016 між ТОВ "БІЗНЕС ГРУП К" та ТОВ "МЕТРО Кеш Енд Кері Україна" було здійснено перевезення товару зі складу ТОВ "БІЗНЕС ГРУП К" 03045, Київська обл., Броварський р., с. Квітневе, вул. Гоголівська, 1-А до торговельного центру ТОВ «МЕТРО Кеш Енд Кері Україна» № 21, який знаходиться за адресою м. Вінниця, Хмельницьке шосе, 1. Під час приймання товару з платформ 30761, 30951, 30971 на ТЦ 21, було виявлено порушення температурного режиму, що призвело до пошкодження та списання товару на суму: 296 197,74 грн. До даної претензії додано розрахунок суми претензії від 04.08.2020, Акт списання продукції від 04.08.2020, Акт про розбіжності від 24.07.2020 та роздруківка температурних показників термологера (а.с. 28 - 33).

ТОВ "БІЗНЕС ГРУП К" звернулось до позивача з претензією № БГК/60 від 05.08.2020 про відшкодування завданих збитків, в якій зазначено, що Між ТОВ «БІЗНЕС ГРУП К» (надалі - Замовник) та ПП «ЛТ-ТРЕЙД» (надалі - Виконавець) укладено Договір перевезення вантажу № БГК/241/20 від 12.03.2020, згідно ТТН № /1 від 24.07.2020 Виконавець (водій ОСОБА_1 ) здійснював перевезення вантажу на замовлення Замовника для Вантажоодержувача - ТОВ «МЕТРО Кеш Енд Кері Україна», до торговельного центру № 21, який знаходиться за адресою: м. Вінниця, Хмельницьке шосе, Під час приймання вантажу відповідальними працівниками ТОВ «МЕТРО Кеш Енд Кері Україна» було встановлено факт недотримання Виконавцем температурного режиму під час перевезення вантажу, що призвело до його пошкодження. Претензією ТОВ «МЕТРО Кеш Енд Кері Україна» за № 863 від 04.08.2020, яку надіслано на адресу ТОВ «БІЗНЕС ГРУП К», виставлено вимогу про відшкодування матеріальної шкоди у розмір 296 197,74 грн., яка заподіяна внаслідок пошкодження товару під час його доставки до ТЦ 21. Таким чином, Замовник вимагає у Виконавця в десятиденний строк з моменту отримання цієї Претензії перерахувати на банківський рахунок Замовника суму завданих збитків у розмірі 296 197,74 грн. У разі невиконання цієї претензії в добровільному порядку, буде підготовлена позовна заява та невідкладно направлена до суду, після чого у Виконавця вникне обов`язок сплатити: збитки, неустойку, курсові та інфляційні втрати, санкції за прострочення сплати грошового зобов`язання та проценти за користування чужими грошима (а.с.34).

На виконання даної претензії позивачем сплачено ТОВ "БІЗНЕС ГРУП К" збитки в розмірі 296 197,74 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №323 від 14.08.2020 на суму 70000,00 грн, № 383 від 31.08.2020 на суму 38000,00 грн. та № 418 від 11.09.2020 на суму 188197,74 грн. (а.с. 35-37).

Позивач звернувся до відповідача з претензією № 1908 від 11.08.2020 про відшкодування вартості нестачі (часткової втрати) вантажу на суму 296197,74 грн., в якій Експедитор вимагає у Виконавця в десятиденний строк з моменту отримання цієї Претензії перерахувати на банківський рахунок Експедитора суму завданих збитків у розмірі 296 197,74грн. У разі невиконання цієї Претензії в добровільному порядку, будемо змушені звернутися з позовною заявою до відповідної судової інстанції, щодо примусового стягнення з ФОП Багабунт В.М. на користь Заявника (Експедитора) заявлених в цій Претензії грошових коштів та нарахованих штрафних санкцій і судових витрат.

Як зазначено позивачем в позовній заяві відповідач відповіді на претензію не надав, відшкодування вартості нестачі (часткової втрати) вантажу на суму 296197,74 грн. не здійснив, що стало підставою звернення позивача до суду.

Крім вартості зіпсованого товару, позивач просить стягнути з відповідача 30128,50 грн вартості послуг з утилізації непридатного вантажу.

На підтвердження даної суми позивачем надано до суду рахунок на оплату №3995 від 07.09.2020 на оплату послуг по утилізації не придатних до вживання харчових відходів та транспортні послуги на загальну суму 30128,50 грн, Акт прийому-передачі товару на утилізацію від 21.09.2020, в якому зазначено, що позивач здав а ТОВ «Крамар Рісайклінг» прийняв заморожені продукти харчування (риба, морозиво, м`ясо, масло, хлібобулочні вироби, напівфабрикати в асортименті) в кількості 2717 кг, кількість палетів 9, Акт надання послуг № 4014 від 22.09.2020 по утилізації не придатних до вживання харчових відходів та транспортні послуги на загальну суму 30128,50 грн та платіжне доручення № 482 від 05.10.2020 про сплату позивачем на користь ТОВ «Крамар Рісайклінг» 30128,50 грн за послуги по утилізації не придатних до вживання харчових відходів та транспортні послуги.

У відзиві на позовну заяву зазначено, що відповідач не визнає позов з наступних підстав.

Із долученого позивачем договору № БГК/241/20 від 12.03.2020 року витікає, що між ТОВ «Бізнес Груп К» та ПП «ЛТ-Трейд» був укладений договір перевезення вантажу (а не договір транспортного експедирування), за яким позивач зобов`язався надавати товариству «Бізнес Груп К» послуги з перевезення вантажів.

Оскільки між ТОВ «Бізнес Груп К» та ПП «ЛТ-Трейд» не було укладено договору транспортного експедирування, ПП «ЛТ-Трейд» не може являтися експедитором в договорі з відповідачем ФОП Багабунт В.М. № 10 від 22 квітня 2020 року.

Правовідносини, що виникли, між позивачем і відповідачем є відносини з перевезення вантажу.

Оскільки відповідач ФОП Багабунт не був і не є стороною договору № БГК/241/20 від 12.03.2020р. укладеного між ТОВ «Бізнес Груп К» та ПП «ЛТ-Трейд» на перевезення вантажу, умови цього договору не були йому відомі до подання позовної заяви позивачем, а відтак відповідач ФОП Багабунт В.М. не має ніяких зобов`язань, які сторони договору передбачили одна для одної та не зобов`язаний при перевезенні вантажу дотримуватися тих умов, які передбачені даним договором.

Обґрунтовуючи неналежне виконання відповідачем договору № 10 від 22.04. 2020р., позивач посилається на товарно-транспортну накладну № /1 від 24 липня 2020 року, у якій замовником перевезення вказане ТОВ «Бізнес Груп К», а перевезення здійснюється згідно з договором про надання логістичних послуг від 12.12. 2016 року.

Відповідач вважає, що дана товарно-транспортна накладна немає ніякого відношення до договору № 10 від 22.04. 2020р., укладеного між ПП «ЛТ-Трейд» та ФОП Багабунт, невиконання умов якого намагається довести позивач.

Товарно-транспортна накладна № /1 від 24 липня 2020 року, на яку посилається позивач, підписана представниками відправника: бухгалтером ОСОБА_2 , та директором ОСОБА_3., але не підписана представником перевізника - водієм ОСОБА_1 , а відтак твердження позивача про те, що перевозився саме вантаж згідно з тими транспортними накладними, які перелічені в ТТН, - є бездоказовим.

Позивач стверджує, що факт порушення температурного режиму підтверджується роздруківкою температурних показників термологера: модель КС - 4 № 6265. В обґрунтування цього твердження позивач посилається на те, що даний прилад нібито був поміщений в транспортний засіб відповідача у відповідності до п. 4.2.10 договору № БГК/241/20. Разом з тим, відповідач ФОП Багабунт В.М. не є стороною договору № БГК/241/20 і тому позивач не може посилатися на покази приладу, який не узгоджений сторонами.

Відповідачу не відомо, що таке термологер моделі КС - 4 № 6265 та чи сертифікований він компетентною установою України, та чи в справному стані перебував на час здійснення перевезення.

Його поміщення в кузов автомобіля відповідача не підтверджується ніяким актом, чи ТТН, де був би підпис водія як представника перевізника.

До позовної заяви позивач долучив акт списання продукції від 04.08. 2020 року, який складений і підписаний виключно представником невідомої організації «МСС Україна» Павлюком С.П., в якому зазначені 113 найменувань продовольчих товарів із зазначенням їх кількості.

Позивач не наддав ніяких доказів щодо того, що саме ці продовольчі товари перевозилися в автомобілі відповідача 24.07.2020р.

Відповідач також зазначає, що в акті про розбіжності від 24.07.2020р. вказано лише 6 найменувань продукції і ніякими документами не підтверджена ціна вказаної в акті продукції.

На доказ факту зіпсуття вантажу позивач долучив до позовної заяви акт надання послуг № 4014 від 22.09. 2020р., згідно з яким замовник «ЛТ-Трейд» та ТОВ «Крамар Рісайкінг» як виконавець, підтвердили надання послуг із знищення непридатних до вживання продуктів загальною кількістю 2717 кг.

Даний документ не може бути доказом зіпсуття вантажу, який доставлявся відповідач перевозив вантаж, що належав ТОВ «Метро Кеш Енд Кері Україна», а при знищенні товару замовником виступав позивач ПП «ЛТ-Трейд», що вказує на те, що власником тих продуктів, які знищувалися, був саме ПП «ЛТ- Трейд». Крім того, згідно з ТТН від 24.07.2020р. вантаж був масою 5,43 тон, а знищено продуктів кількістю 2,717 тонн. Тобто, продукти, які були знищені згідно з актом надання послуг № 4014 від 22.09. 2020р., не були вантажом, який перевозив відповідач.

За твердженням відповідача, відповідно до заявки № 11 до договору № 10 від 22 квітня 2020 року відповідач перевозив вантаж з с. Квітневе (Київська область) і розвантажував його в двох місцях: в м. Житомирі та в м. Вінниці. Як і в м. Вінниці, так і в м. Житомирі розвантажувалися аналогічні продукти харчування. Однак щодо продуктів, які були розвантажені в м. Житомирі, у отримувача не виникло ніяких зауважень. Насправді претензії до перевізника виникли не у зв`язку з зіпсуттям вантажу, а у зв`язку з тим, що водій ОСОБА_1 відмовився допомагати працівникам «Метро» розвантажувати автомобіль, так як це не входило в його обов`язки. Доданий до позовної заяви акт про розбіжності від 25.07. 2020 року, підписаний водієм перевізника ОСОБА_1 , свідчить не про визнання останнім факту порушення температурного режиму, а саме про розбіжності між сторонами з цього приводу.

Відповідач посилається на Правила перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Міністерством транспорту від 14.10. 1997 року № 363 та зазначає, що Отримувач вантажу не тільки не виконав п. 13.6 та 13.7 Правил, а навіть не повідомив ФОП Багабунт про те, що перевезений його транспортом вантаж, зіпсувався, а Акт списання був складений 04.08.2020р., тобто, через 10 днів після його доставки, однак весь цей час отримувач вантажу не запропонував ФОП Багабунту В.М. оглянути «зіпсований» вантаж.

У відповіді на відзив позивач заперечує твердження відповідача викладені у відзиві, зокрема, що Заявкою № 11 від 24.07.2020 до Договору № 10 від 22.04.2020 Позивачем і Відповідачем визначено температурний режим перевезення вантажу, саме -20°С. Крім того. ТТН містить необхідну відмітку, а саме особливі умови транспортування з температурним режимом -18 "С. Факти, викладені в Акті про розбіжності підтверджуються підписами представника Відповідача - водія ОСОБА_1 , відповідального співробітника. ТЦ та третьої незацікавленої особи. Отже, Акт про розбіжності, складений з дотриманням Правил перевезення, є допустимим доказом пошкодження, втрати чи псування вантажу.

Позивачем у відповіді на відзив зазначено також те, що Відповідач стверджує, що підписаний водієм ОСОБА_1 Акт про розбіжності, свідчить не про визнання останнім факту порушення температурного режиму, а саме про розбіжності між сторонами з цього приводу. Однак, це не відповідає дійсності, так як водій в Акті про розбіжності (та/або в ТТН) у разі незгоди зі змістом акту мав можливість викласти в ньому свою думку і засвідчити її підписом. Такого водієм зроблено не було, тож, відповідно до п. 15 Правил перевезення, підпис водія в Акт і про розбіжність засвідчує обставину, яка служить підставою для матеріальної відповідальності, а саме пошкодження вантажу в результаті порушення температурного режиму.

Відповідач був обізнаний про порушення договірних зобов`язань, зокрема порушення температурного режиму під час перевезення. При цьому, відповідач не був позбавлений та обмежений у своєму праві здійснити дії направлені на проведення експертизи. Однак, відповідач так і не надав доказів, що з боку останнього, була вимога про проведення експертизи або незгода з визначеною сумою збитку, так як таке його право передбачене п. 13.6 Правил перевезення.

У запереченнях на відповідь на відзив, поміж іншого відповідач звернув увагу суду на те що позивач долучив до відповіді на відзив документ, який називається «Акт приймання до перевезення» із зазначенням дати 25.07.2020. Ознайомившись із даним документом, відповідач стверджує, що такий документ не складався під час отримання товару водієм ОСОБА_1 i ним не підписувався. Складання такого документа не передбачене Правилами перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні і ніколи при здійсненні інших перевезень на замовлення позивача такий документ не складався.

Документ не був долученим позивачем до позовної заяви, а був поданий ним лише після того, як відповідач у відзиві звернув увагу суду на те, що Товарно-транспортна накладна від 24 липня 2020 року не підписана представником перевізника - водієм ОСОБА_1

З огляду на викладені в позовній заяві та відповіді на відзив обставини позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а відповідач просить відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі з підстав викладених у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, заперечень відповідача, надаючи оцінку спірним правовідносинам та порушеному праву позивача, суд виходив із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом. Законом щодо окремих видів господарських зобов`язань може бути встановлено обмежену відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов`язань. При визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов`язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків. Виходячи з конкретних обставин, суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ціни на день винесення рішення суду (ст. 225 ГК України).

Приписами ст. 226 ГК України визначено умови і порядок відшкодування збитків.

Так, відповідно до ч. 1-4 ст. 226 ГК України учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов`язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам у господарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо збитків завдано іншим суб`єктам, - зобов`язаний відшкодувати на вимогу цих суб`єктів збитки у добровільному порядку в повному обсязі, якщо законом або договором сторін не передбачено відшкодування збитків в іншому обсязі. Сторона, яка порушила своє зобов`язання або напевно знає, що порушить його при настанні строку виконання, повинна невідкладно повідомити про це другу сторону. У протилежному випадку ця сторона позбавляється права посилатися на невжиття другою стороною заходів щодо запобігання збиткам та вимагати відповідного зменшення розміру збитків. Сторона господарського зобов`язання позбавляється права на відшкодування збитків у разі якщо вона була своєчасно попереджена другою стороною про можливе невиконання нею зобов`язання і могла запобігти виникненню збитків своїми діями, але не зробила цього, крім випадків, якщо законом або договором не передбачено інше. Не підлягають відшкодуванню збитки, завдані правомірною відмовою зобов`язаної сторони від подальшого виконання зобов`язання.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Відшкодування збитків є однією з форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, наявності збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вини. Відсутність хоча б одного з вищевказаних елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним взятих на себе зобов`язань. Тобто, для застосування відповідальності у вигляді стягнення збитків, позивач повинен довести наявність у нього збитків, протиправних дій відповідача та причинного зв`язку між збитками позивача та діями відповідача. З аналізу наведеного слідує, що вимога про відшкодування збитків (шкоди) може пред`являтися виключно у разі, якщо збитки є результатом порушення права і виключно до особи, яка це право порушила (п. 5.16 постанови ВП ВС від 18.06.2019 по справі № 920/85/18).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво-чи багатосторонніми (договори).

Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В ст. 908 ЦК України зазначено, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Згідно до ч. 1-3 ст. 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Вантажовідправник і перевізник у разі необхідності здійснення систематичних впродовж певного строку перевезень вантажів можуть укласти довгостроковий договір, за яким перевізник зобов`язується у встановлені строки приймати, а вантажовідправник - подавати до перевезення вантажі у погодженому сторонами обсязі.

Відповідно до ст. 917 ЦК України перевізник зобов`язаний надати транспортні засоби під завантаження у строк, встановлений договором. Відправник вантажу має право відмовитися від наданого транспортного засобу, якщо він є непридатним для перевезення цього вантажу.

Відправник повинен пред`явити у встановлений строк вантаж, який підлягає перевезенню, в належній тарі та (або) упаковці; вантаж має бути також замаркований відповідно до встановлених вимог.

Перевізник має право відмовитися від прийняття вантажу, що поданий у тарі та (або) упаковці, які не відповідають встановленим вимогам, а також у разі відсутності або неналежного маркування вантажу.

Відповідно до ст. 918 ЦК України завантаження (вивантаження) вантажу здійснюється організацією, підприємством транспорту або відправником (одержувачем) у порядку, встановленому договором, із додержанням правил, встановлених транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Завантаження (вивантаження) вантажу, що здійснюється відправником (одержувачем) вантажу, має провадитися у строки, встановлені договором, якщо такі строки не встановлені транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Як визначено в ст. 308 ГК України вантаж до перевезення приймається перевізниками залежно від виду транспорту та вантажу в місцях загального або незагального користування. Відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення. Вантажовідправник зобов`язаний підготувати вантаж до перевезення з урахуванням необхідності забезпечення транспортабельності та збереження його в процесі перевезення і має право застрахувати вантаж у порядку, встановленому законодавством. У разі якщо для здійснення перевезення вантажу законодавством або договором передбачено спеціальні документи (посвідчення), які підтверджують якість та інші властивості вантажу, що перевозиться, вантажовідправник зобов`язаний передати такі документи перевізникові разом з вантажем. Про прийняття вантажу до перевезення перевізник видає вантажовідправнику в пункті відправлення документ, оформлений належним чином.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 310 ГК України перевізник зобов`язаний повідомити одержувача про прибуття вантажу на його адресу. Одержувач зобов`язаний прийняти вантаж, який прибув на його адресу. Він має право відмовитися від прийняття пошкодженого або зіпсованого вантажу, якщо буде встановлено, що внаслідок зміни якості виключається можливість повного або часткового використання його за первісним призначенням. Відповідальність перевізника за збереження вантажу припиняється з моменту його видачі одержувачу в пункті призначення. Якщо одержувач не затребував вантаж, що прибув, в установлений строк або відмовився його прийняти, перевізник має право залишити вантаж у себе на зберігання за рахунок і на ризик вантажовідправника, письмово повідомивши його про це.

Відповідно до ч. 5 ст. 307 ГПК України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Відповідно до ст. 925 ЦК України до пред`явлення перевізникові позову, що випливає із договору перевезення вантажу, пошти можливим є пред`явлення йому претензії у порядку, встановленому законом, транспортними кодексами (статутами).

Позов до перевізника може бути пред`явлений відправником вантажу або його одержувачем у разі повної або часткової відмови перевізника задовольнити претензію або неодержання від перевізника відповіді у місячний строк.

Відповідно до ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Згідно з ст. 314 ГК України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. У транспортних кодексах чи статутах можуть бути передбачені випадки, коли доведення вини перевізника у втраті, нестачі або пошкодженні вантажу покладається на одержувача або відправника.

За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає: у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає; у разі пошкодження вантажу - в розмірі суми, на яку зменшилася його вартість; у разі втрати вантажу, зданого до перевезення з оголошенням його цінності, - у розмірі оголошеної цінності, якщо не буде доведено, що вона є нижчою від дійсної вартості вантажу.

Якщо внаслідок пошкодження вантажу його якість змінилася настільки, що він не може бути використаний за прямим призначенням, одержувач вантажу має право від нього відмовитися і вимагати відшкодування за його втрату.

Пунктами 11.3 - 11.6 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України 14.10.1997 № 363 передбачено, що Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом виписує Замовник (вантажовідправник) у трьох примірниках. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі примірники товарно-транспортної накладної підписом. Засоби, що використовуються для реєстрації та обробки даних е-ТТН, мають відповідати вимогам Закону України «Про технічні регламенти та оцінку відповідності» та забезпечувати захист інформації відповідно до Законів України «Про захист персональних даних», «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах». Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її примірники. У разі використання товарно-транспортної накладної у паперовій формі перший примірник товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - водій (експедитор) передає вантажоодержувачу, третій примірник, засвідчений підписом вантажоодержувача, передається Перевізнику. У разі використання е-ТТН Замовник (вантажовідправник) друкує, підписує і надає водію (експедитору Перевізника) в одному примірнику паперову копію е-ТТН, відповідно до вимог Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для пред`явлення особам, уповноваженим здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху. Водій (експедитор Перевізника) ставить свій підпис на паперовій копії е-ТТН про прийняття ним вантажу для перевезення. У тих випадках, коли в товарно-транспортній накладній немає можливості зазначити всі найменування вантажу, підготовленого для перевезення, до такої накладної Замовник додає документ довільної форми з обов`язковим зазначенням відомостей про вантаж (графи 1- 10 товарно-транспортної накладної). У таких випадках в товарно-транспортній накладній зазначається, що до неї додається як товарний розділ документ у паперовій або електронній формі, без якого товарно-транспортна накладна вважається недійсною і не може використовуватись для розрахунків із Замовником.

Відповідно до п. 13.1-п. 13.3 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України 14.10.1997 № 363, перевізник здає вантажі у пункті призначення вантажоодержувачу згідно з товарно-транспортною накладною. Здача вантажів вантажоодержувачу у пункті призначення по масі і кількості місць провадиться у порядку і способом, за якими вантажі були прийняті від вантажовідправника (зважуванням на вагах, обмірюванням, підрахунком місць та ін.). Вантажі, які прибули у непошкоджених кузовах автомобілів (причепах, окремих секціях автомобіля, контейнерах і цистернах) та з непошкодженими пломбами вантажовідправника, видаються вантажоодержувачу без перевірки маси, стану вантажів і кількості вантажних місць.

Згідно з п. 13.6-п. 13.8 Правил № 363 в разі, якщо при виявленні недостачі, ушкодження або зіпсування вантажів, Перевізник i вантажовідправник або вантажоодержувач не дійшли згоди у визначенні їх причин i суми, на яку зменшилась вартість вантажу, на вимогу Перевізника, вантажовідправника чи вантажоодержувача проводиться експертиза в бюро товарних експертиз або іншими компетентними організаціями чи фізичними особами. Експертиза проводиться у присутності представників Перевізника і Замовника. Результати експертизи оформляються актом. Акт експертизи підписується експертами й особами, які були присутні при проведенні експертизи. Витрати по експертизі (винагорода експерту, вартість його проїзду в належних випадках від місця роботи або проживання до місця видачі вантажу і назад та ін.) оплачуються Перевізником або Замовником залежно від того, хто проявив ініціативу по виклику експерта. В подальшому витрати по проведенню експертизи відносяться на сторону, яка буде у встановленому порядку визнана винною в недостачі, ушкодженні або зіпсутті вантажу.

Відповідно до п. 15.1-п. 15.6 Правил № 363 у разі зіпсуття або пошкодження вантажу, а також у разі розбіжностей між Перевізником і вантажовідправником (вантажоодержувачем) обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актом, що може бути складений у паперовій або електронній формі, за формою, що наведена в додатку 4. Перевізник, вантажовідправник і вантажоодержувач засвідчують в акті такі обставини: а) невідповідність між найменуванням, масою і кількістю місць вантажу в натурі і тими даними, які зазначені у товарно-транспортній накладній; б) порушення або відсутність пломб на кузові автомобіля або контейнері; в) простій автомобіля у пунктах вантаження і розвантаження понад встановлені норми часу; г) інші обставини (пошкодження упаковки, вантажу), які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності сторін. Записи в акті засвідчуються підписами вантажовідправника (вантажоодержувача) і водія. Односторонні записи в акті як вантажовідправника (вантажоодержувача), так і водія вважаються недійсними. Жодна із сторін не має права відмовитись від підписання акта. У разі незгоди зі змістом акта кожна із сторін має право викласти в ньому свою думку в рядку "Особливі відмітки" і засвідчити її підписом.

При відмові від складання акта або від внесення записів у товарно-транспортну накладну у випадках недостачі, псування або ушкодження вантажу акт складається за участю представника незацікавленої сторони. Для засвідчення складання акта на вільному місці зворотного боку товарно-транспортної накладної зазначається дата складання і про що складений акт (наприклад: "Про недостачу місць", "Про порушення пломби" та ін.).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов наступного висновку.

12.03.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ГРУП К" (в договорі Замовник) та Приватним підприємством "ЛТ-ТРЕЙД" ( надалі позивач, в договорі Виконавець) укладено Договір перевезення вантажу № БГК/241/20 та разовий договір - заявку на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 24.07.2020 до нього.

Згідно п. 3.5. Договору № БГК/241/20 послуги за цим Договором можуть надаватися уповноваженими представниками Виконавця (третіми особам).

На виконання Договору № БГК/241/20 між позивачем (в договорі Експедитор) та Фізичною особою-підприємцем Багабунтом Володимиром Миколайовичем (надалі - відповідач, в договорі Виконавець) укладено Договір транспортного експедирування № 10 від 22.04.2020, цим Договором регулюються взаємовідносини, що виникають між Експедитором та Виконавцем під час планування, здійснення та оплати транспортних послуг, під час перевезень вантажів автомобільним транспортом у міському та міжміському сполученні по території України. Виконавець бере на себе зобов`язання доставити ввірений йому Експедитором вантаж до пункту призначення та передати його особі, уповноваженій на отримання вантажу, а Експедитор зобов`язується сплатити встановлену за перевезення плату.

Під час розгляду справи судом встановлено, що обидві сторони під час здійснення перевезення допустили порушення умов договору та Правил № 363, зокрема, але не виключення, позивачем в порушення п.2.1.2 договору та п. 11.6 Правил неналежно оформлена товаро-транспортна документація; відповідачем в порушення п.2.2.3 договору при перевезенні товару не дотримано температурний режим; сторонами в порушення п. 13.6-п. 13.8 Правил не проведена експертиза зіпсованого товару.

Крім того, позивачем не надано суду доказів в підтвердження отриманого від ТОВ «МЕТРО Кеш Енд Кері Україна» зіпсованого товару для утилізації.

В матеріалах справи відсутні докази, відповідно до яких можна було б ідентифікувати товарно матеріальні цінності отримані відповідачем до перевезення, з зазначеними в розрахунку суми претензії від 04.08.2020 як «зіпсовані». Тобто, ідентифікувати товар, який було надано до перевезення, з товаром, який виставив в претензії вантажоодержувач, наявні матеріали справи не дають можливості.

Матеріали справи не містять доказів: відмови замовника від вантажу, зіпсування вантажу саме відповідачем та знищення позивачем саме того вантажу що перевозився відповідачем.

Підсумовуючи викладені вище обставини суд відзначає, що позивачем не доведено існування конкретних обставин, які підтверджують вину відповідача щодо завданих позивачу збитків, що виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов`язку з їх відшкодування, відтак позовна вимога про стягнення з відповідача збитків у загальному розмірі 326326,24 грн. задоволенню не підлягає.

Окрім того, господарський суд, при вирішення даної справи враховує висновки, наведені Європейським судом з прав людини у справі "Проніна проти України", яким було вказано, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

З урахуванням висновків, до яких дійшов суд при вирішенні даного спору, суду не вбачається за необхідне надавати правову оцінку кожному із доводів наведених позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог, а також заперечень відповідача, оскільки їх оцінка не може мати наслідком спростування висновків, до яких дійшов господарський суд під час вирішення даного спору.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи вищезазначене, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати пов`язані із сплатою судового збору та витрати на правничу допомогу позивача залишаються за останнім.

Крім того, в зв`язку з усним клопотанням представника відповідача про намір надати до суду докази на підтвердження судових витрат на професійну правничу допомогу, протягом п`яти днів після ухвалення рішення, данні витрати слід призначити до розгляду в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 232, 233, 236-238, 240-242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ :

1. В задоволенні позову відмовити повністю.

2. Понесені позивачем судові витрати залишити за позивачем.

3. Призначити судове засідання для розгляду заяви про стягнення понесених відповідачем судових витрат на 12:00 год. 23.02.2021 року (зал №9, 4 поверх).

4. Копію рішення надіслати сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).

Апеляційна скарга подається у порядку, визначеному ст.ст. 256, 257 та п.17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено 25 лютого 2021 р.

Суддя Маслій І.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу ( АДРЕСА_2 )

3 - відповідачу (вул. Депутатська, буд. 40, с. Якушинці, Вінницький р-н, Вінницька обл., 23222)