ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2021 р. Справа №907/837/20

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів:

головуючий суддя Желік М.Б.

судді Орищин Г.В.

Галушко Н.А.

за участю секретаря судового засідання Гуньки О.П.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Київська торгівельно-інвестиційна компанія б/н від 16.01.2021 (вх. № 01-05/298/21 від 20.01.2021)

на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 30.12.2020 (суддя Ушак І.Г.) про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

у справі №907/837/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Київська торгівельно-інвестиційна компанія, с. Зірне Рівненська область

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю ЕТНА ПЕЛЛ, м. Ужгород

про стягнення заборгованості на суму 114535,57 грн., в т.ч.: 107623,70 грн. - основного боргу, 2627,95 грн. інфляційних втрат, 1801,28 грн. - пені,2482,64 грн. - 3% річних,

за участю представників: не з`явились

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 30.12.2020 у справі №907/837/20 у задоволенні заяви ТзОВ «Київська торгівельно-інвестиційна компанія» про забезпечення позову - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням скаржник звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Закарпатської області від 30.12.2020 у справі №907/837/20, оскаржену ухвалу скасувати та постановити нову, якою задоволити заяву ТзОВ «Київська торгівельно-інвестиційна компанія» про забезпечення позову, вжити заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в межах заявлених позовних вимог і можливих судових витрат у сумі 130636,57 грн. на всіх наявних банківських рахунках ТзОВ «ЕТНА ПЕЛЛ» до набрання рішенням суду у справі №907/837/20 законної сили.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.01.2021 справу №907/837/20 передано колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Желіка М.Б., суддів Орищин Г.В., Галушко Н.А.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 25.01.2021 скаржнику поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Закарпатської області від 30.12.2020 у справі №907/837/20, відкрито апеляційне провадження, розгляд справи призначено на 17.02.2021, встановлено відповідачу строк на подання відзиву на апеляційну скаргу до 12.02.2021.

В судове засідання 17.02.2021 сторони явки повноважних представників в судове засідання не забезпечили, хоча належним чином та завчасно були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, долученими до матеріалів справи. Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Відповідно до ч.3 ст.263 ГПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Враховуючи те, що явка учасників справи в судове засідання не визнавалась судом обов`язковою, учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі представників сторін за наявними матеріалами.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, а відтак оскаржувану ухвалу слід залишити без змін, з огляду на наступне.

В провадженні Господарського суду Закарпатської області перебуває справа за позовом ТзОВ «Київська торгівельно-інвестиційна компанія» до ТзОВ «ЕТНА ПЕЛЛ» про стягнення заборгованості за договором поставки №4 від 23.01.2019 та за договором поставки №7 від 01.06.2020 в розмірі 107 623,70 грн., пені в розмірі 1801,28 грн. та суми індексу інфляції в розмірі 2627,95 грн.

28.12.2020 на 28.12.2020 до суду надійшла заява ТзОВ «Київська торгівельно-інвестиційна компанія» про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в межах заявлених позовних вимог і можливих судових витрат на загальну суму 130636,57 грн. на всіх наявних банківських рахунках ТзОВ «ЕТНА ПЕЛЛ».

На обґрунтування заяви позивач стверджує, що відповідач уникає виконання зобов`язань, протягом тривалого часу не розраховується, хоча повідомлений про намір звернутися до суду за захистом своїх прав, тому виникає підозра, що до ухвалення рішення по даній справі ТзОВ «ЕТНА ПЕЛЛ» може вчинити дії, спрямовані на списання наявних грошових коштів на банківських рахунках, чим буде завдано значної матеріальної шкоди правам та інтересам позивача та може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Також позивач стверджує, що відповідач після отримання позовної заяви повідомив, що буде вчиняти дії спрямовані на затягування судового процесу; зазначає про відсутність у відповідача нерухомого майна, що також може призвести до труднощів у виконанні рішення. До заяви додано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №238245637 від 22.12.2020 про відсутність зареєстрованого за відповідачем нерухомого майна.

Постановляючи оскаржену ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, місцевий господарський суд дійшов висновку, що заявником не доведено імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду у даній справі в разі невжиття таких заходів.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що суд першої інстанції не надав належної оцінки наведеним в заяві обставинам та не взяв до уваги, що застосування заходів забезпечення позову щодо накладення арешту на грошові кошти та майно направлено, насамперед, на забезпечення дійсної ефективності судового захисту та попередження можливості додаткового порушення прав та законних інтересів позивача.

Скаржник зазначає, що на підтвердження своїх доводів щодо необхідності вжити заходи забезпечення позову заявник надав суду докази, які свідчать про відсутність нерухомого майна у відповідача, зокрема, інформацію з Державного реєстру прав на нерухоме майно, проте, місцевий господарський суд не надав належної оцінки такому доказу та не навів мотивів його відхилення.

З покликанням на практику Європейського суду з прав людини позивач вказує, що ефективний засіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

На переконання апелянта, накладення арешту на кошти та майно ТзОВ «ЕТНА ПЕЛЛ» унеможливить зловживання відповідача своїми правами, і відповідно, він буде змушений шукати компромісні варіанти вирішення спору, що може сприяти примиренню сторін ще на стадії підготовки справи до судового розгляду і стимулювати відповідача до примирення. Водночас, арешт майна не призведе до порушення прав відповідача, оскільки відповідач користуватиметься ним і далі і отримуватиме прибуток.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що згідно із частиною першою статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Положення статті 136 ГПК України пов`язують вирішення питання про забезпечення позову з обґрунтуванням обставин необхідності такого забезпечення у контексті положень статті 73 ГПК України, яке (забезпечення) застосовується як гарантія задоволення вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, наявне у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Про обов`язковість належного обґрунтування підстав вжиття заходів забезпечення позову зазначено у постанові Верховного Суду від 03.04.2020 у справі №904/4511/19.

Отже, в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. Подібна правова позиція висловлена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 13.01.2020 у справі №922/2163/17.

Водночас, вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів усіх учасників; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Вжиті заходи забезпечення позову не повинні перешкоджати господарській діяльності учасників правовідносин.

При цьому, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Як вбачається, з матеріалів оскарження ухвали Господарського суду Закарпатської області від 30.12.2020, на підтвердження обставин, зазначених в заяві про вжиття заходів забезпечення позову, позивач надав суду першої інстанції Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №238245637 від 22.12.2020 про відсутність зареєстрованого за відповідачем нерухомого майна.

Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу апелянта на те, що умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), наявне у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Достатнім обґрунтуванням для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Предметом спору у цій справі є вимоги ТзОВ «Київська торгівельно-інвестиційна компанія» про стягнення коштів у сумі 114 535,57 грн., вказана заборгованість, як стверджує позивач, виникла внаслідок оплати поставленого відповідачу товару не у повному обсязі, а лише частково.

На переконання колегії суддів, відсутність нерухомого майна, зареєстрованого за позивачем не є обставиною, що беззаперечно свідчить про ухилення відповідача від виконання рішення в разі задоволення позову, а також про утруднення чи неможливість виконання такого рішення. Інші доводи, наведені в заяві про забезпечення позову, є припущеннями позивача, що не підтверджені доказами.

Відтак, апеляційний господарський суд погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Враховуючи встановлені обставини справи, зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, беручи до уваги межі перегляду оскаржуваної ухвали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, а оскаржувану ухвалу слід залишити без змін.

В порядку положень ст. 129 ГПК України сплачений скаржником за подання апеляційної скарги судовий збір слід покласти на скаржника.

У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, у відповідності до положень ч.5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення постанови у цій справі є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 269, 270, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні вимог апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська торгівельно-інвестиційна компанія» б/н від 16.01.2021 (вх. № 01-05/298/21 від 20.01.2021) - відмовити.

2. Ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 30.12.2020 у справі №907/837/20 залишити без змін.

3. Судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено 26.02.2021.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Орищин Г.В.

суддя Галушко Н.А.