РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.02.2021Справа № 910/7864/20

Господарський суд міста Києва в складі судді Привалова А.І., за участю секретаря судового засідання Мазура В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження

справу № 910/7864/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Міськжитлобуд"

до Київської міської ради

за участю третіх осіб, які не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову на стороні відповідача: 1) ОСОБА_1 ;

2) Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ДОМАШНІЙ ЗАТИШОК";

3) ОСОБА_2 ;

про визнання договору оренди земельної ділянки поновленим та укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки

За участі представників сторін:

від позивача: Яценко С.А.

від відповідача: Ільчик М.О.;

від третіх осіб-1,2: Правдюк В.М.;

від третьої особи-3: Риженко Д.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Міськжитлобуд" з позовною заявою до Київської міської ради про визнання договору оренди земельної ділянки поновленим та укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач, дотримуючись порядку, визначеного ст. 33 Закону України "Про оренду землі", вчинив передбачені дії та подав Орендодавцеві необхідні документи для поновлення Договору оренди. Проте, Орендодавець не повідомив Орендаря про наявність заперечень та про прийняте рішення з цього питання. Враховуючи викладене, а також те, що Орендар і після закінчення строку дії Договору оренди надалі належно виконує свої обов`язки за Договором оренди та продовжує користуватись орендованою земельною ділянкою, позивач на підставі ст. 33 Закону України "Про оренду землі" просить суд:

- визнати поновленим договір оренди земельної ділянки від 24.03.2010 № 230 (кадастровий номер: : 79:241:0249), що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Міськжитлобуд" та Київською міською радою;

- визнати укладеною додаткову угоду до Договору оренди земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріалльного округу Деми`яненко Т.М. від 24.03.2010 року (зареєстрованого в реєстрі № 230), що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Міськжитлобуд" та Київською міською радою в редакції, яка наведена у прохальній частині позову.

Ухвалою від 16.06.2020 судом було відкрито провадження у справі; постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 16.07.2020.

10.07.2020 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив.

13.07.2020 до Господарського суду міста Києва від ОСОБА_1 надійшла заява про вступ у справу в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

13.07.2020 до Господарського суду міста Києва від ОСББ "ДОМАШНІЙ ЗАТИШОК" про вступ у справу в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

14.07.2020 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі.

В судовому засіданні 16.07.2020 оголошено перерву до 06.08.2020, у зв`язку з усним клопотанням представника позивача щодо надання часу для ознайомлення з поданими заявами третіх осіб та відзивом на позовну заяву.

21.07.2020 до Господарського суду міста Києва від ОСОБА_1 та ОСББ "ДОМАШНІЙ ЗАТИШОК" надійшли документи для долучення до матеріалів справи.

27.07.2020 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив.

03.08.2020 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшли заперечення.

05.08.2020 до Господарського суду міста Києва від відповідача пояснення.

06.08.2020 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли документи для долучення до матеріалів справи.

Крім того, 06.08.2020 до Господарського суду міста Києва від ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 надійшли заяви про вступ у справу в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні 06.08.2020 підтримав позовні вимоги, проти зупинення провадження у справі та залучення до участі у справі третіх осіб заперечив.

Представник відповідача проти позову заперечив; підтримав подане ним клопотання про зупинення провадження у справі та не заперечував щодо залучення до участі у справі третіх осіб.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.08.2020 відмовлено в задоволенні заяв ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про вступ у справу в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. Задоволено заяви ОСОБА_1 , ОСББ "ДОМАШНІЙ ЗАТИШОК", ОСОБА_2 та залучено вказаних осіб в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. Задоволено клопотання Київської міської ради та зупинено провадження у справі №910/7864/20 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №159/5756/18 та оприлюднення повного тексту постанови.

Судом було встановлено, що 20.10.2020 в Єдиному державному реєстрі судових рішень оприлюднено повний текст постанови Великої палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №159/5756/18.

Приписами статті 230 ГПК України передбачено, що провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення. Про поновлення провадження у справі суд постановляє ухвалу.

З дня поновлення провадження у справі перебіг процесуальних строків продовжується.

Провадження у справі продовжується із стадії, на якій його було зупинено.

Враховуючи, що обставини, які стали підставою для зупинення провадження у справі №910/7864/20, були усунуті, суд ухвалою від 26.10.2020 поновив провадження у справі та призначив підготовче засідання у справі на 19.11.2020.

13.11.2020 через канцелярію суду надійшли письмові пояснення на позовну заяву від представника третьої особи-1.

16.11.2020 через канцелярію суду від позивача надійшла заява про зміну підстав позову з додатковими доказами.

18.11.2020 на адресу суду надійшли пояснення по суті спору від третьої особи-3.

Присутній у підготовчому засіданні 19.11.2020 представник позивача просив прийняти до розгляду заяву про зміну підстав позову.

Представники відповідача та третіх осіб зазначили, що станом на день розгляду справи не отримали заяву позивача про зміну підстав позову та просили надати час на ознайомлення з нею.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 ГПК України, суд оголосив перерву у підготовчому засіданні до 10.12.2020.

07.12.2020 на адресу суду від третьої особи-2 надійшли додаткові заперечення на заяву про зміну предмету та підстав позову; заперечення щодо долучення доказів до матеріалів справи та клопотання про витребування доказів.

09.12.2020 через канцелярію суду від третьої особи-3 надійшли додаткові пояснення на заяву про зміну предмету та підстав позову.

Присутній у судовому засіданні 10.12.2020 представник позивача позов підтримав та просив прийняти до розгляду заяву про зміну підстав позову з усіма доданими до неї доказами.

Представники відповідача та третьої особи-3 проти позову заперечили, проте будь-яких заяв або клопотань суду не подали.

Представник третьої особи-2 підтримав свої заперечення щодо долучення доказів до матеріалів справи, які були надані позивачем разом з заявою про зміну підстав позову, та просив задовольнити клопотання про витребування доказів.

Суд відмовив у задоволенні заперечень третьої особи-2 щодо долучення доказів до матеріалів справи, які були надані позивачем разом з заявою про зміну підстав позову, оскільки подання таких доказів позивачем і було обумовлено зверненням до суду з заявою про зміну підстав позову, а відтак строк на їх подання не пропущений.

Також, суд відмовив у задоволенні клопотання третьої особи-2 про витребування доказів, оскільки подане клопотання не містить доказів, визначених п. 4, 5 ч. 2 ст. 81 ГПК України, а також третьою особою не доведено суду обставини, які можуть підтвердити або спростувати витребувані докази, виходячи з предмету заявлених позовних вимог.

Враховуючи відсутність будь-яких інших заяв і клопотань представників сторін та оскільки у підготовчому засіданні 10.12.2020 вирішені питання, зазначені у ч. 2 ст.182 Господарського процесуального кодексу України, а також здійснені усі дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 04.02.2021.

Присутній у судовому засіданні 04.02.2021 представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з посилання на обставини, наведені у позовній заяві, та з урахуванням заяви про зміну підстав позову.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві.

Представники третіх осіб також заперечили проти задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні на стадії судових дебатів було оголошено перерву до 11.02.2021.

В судовому засіданні 11.02.2021 представник позивача просив позов задовольнити та залучити до матеріалів справи письмові пояснення з додатковими доказами.

Представники відповідача і третіх осіб просили в позові відмовити та заперечили щодо залучення пояснень позивача, до яких додано нові докази по справі, що суперечить положенням процесуального законодавства.

Суд відмовив представнику позивача в долученні до матеріалів справи письмових пояснень, оскільки вони подані на стадії судових дебатів, проте містять в собі нові за змістом пояснення по суті спору та до них додано нові докази, що не були подані під час підготовчого провадження.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 11.02.2021, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

УСТАНОВИВ:

24.03.2010 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Міськжитлобуд» та Київською міською радою укладено Договір оренди земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дем`яненко Т.М. від 24.03.2010 (зареєстрований в реєстрі № 230).

Пунктом 2.1. договору встановлено, що об`єктом оренди відповідно до цього договору є земельна ділянка з наступними характеристиками:

- місце розташування - вулиця Цимбалів Яр, 31 (тридцять один) в Голосіївському районі міста Києва;

- розмір - 1,5267 (одна ціла п`ять тисяч двісті шістдесят сім десятитисячних) га;

- цільове призначення - для будівництва, експлуатації та обслуговування житлової забудови з об`єктами інфраструктури для обслуговування населення та паркінгом;

- кадастровий номер - :79:241:0249.

Пунктом 2.2. Договору, відповідно до витягу з технічної документації № ІО-27179/2009 Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) від 05.11.2009 за № 345 нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 26952271 (двадцять шість мільйонів дев`ятсот п`ятдесят дві тисячі двісті сімдесят одну) грн. 79 коп.

Згідно з п.3.1. Договору, договір укладено на 5 (п`ять) років.

Пункт 4.2. Договору закріплює, що річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється у розмірі 3 (трьох) відсотків від її нормативно-грошової оцінки.

Згідно п.6.1. Договору, передача земельної ділянки здійснюється за Актом приймання-передачі об`єкта оренди в день державної реєстрації цього договору.

Відповідно до п. 6.2. Договору, право на оренду Земельної ділянки виникає після державної реєстрації цього договору.

Пункт 8.3. Договору, зокрема, закріплює, що після закінчення строку, на який було укладено цей договір, при умові належного виконання обов`язків відповідно до умов цього договору, орендар має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору.

Пунктом 11.7 Договору передбачено, що після закінчення строку, на який було укладено цей договір, орендар, за умови належного виконання своїх обов`язків, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. У цьому разі орендар повинен не пізніше, ніж за 3 (три) місяці до закінчення строку дії цього договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

24 березня 2010 року сторони уклали та підписали Акт приймання-передачі земельної ділянки, відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв у своє володіння і користування земельну ділянку: місце розташування - вулиця Цимбалів Яр, 31 (тридцять один) в Голосіївському районі міста Києва, розмір земельної ділянки з кадастровим номером :79:241:0249 - 1,5267 га, цільове призначення - для будівництва, експлуатації та обслуговування житлової забудови з об`єктами інфраструктури для обслуговування населення та паркінгом. Даний Акт приймання-передачі земельної ділянки залучений до матеріалів справи.

На підставі постанови Київського апеляційного господарського суду від 20.01.2016 у справі № 910/17982/15 Договір оренди було поновлено, у зв`язку з чим термін його дії було продовжено до 24 березня 2020 року включно.

Як встановлено з наявного в матеріалах справи Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 53008113 від 11.02.2016, право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :79:241:0249 зареєстроване за Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Міськжитлобуд», встановлено строк дії до 24.03.2020, з правом пролонгації, з правом передачі в піднайм (суборенду), цільове призначення Цільове призначення - для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, для будівництва, експлуатації та обслуговування житлової забудови з об`єктами інфраструктури для обслуговування населення та паркінгом.

Звертаючись із даним позовом до суду, позивач зазначив, що Київська міська рада, незважаючи на звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Міськжитлобуд» із заявою про поновлення укладеного між сторонами Договору оренди земельної ділянки, безпідставно ухиляється від поновлення зазначеного договору та продовження строку його дії.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем було подано відповідачу лист-повідомлення про поновлення договору оренди земельної ділянки, зареєстрований за номером 708899056 від 24.01.2020 з додаванням до нього, в тому числі, і проекту додаткової угоди до Договору оренди.

В той же час, матеріали справи не містять доказів прийняття рішення відповідачем щодо заперечення у поновленні договору оренди. Відповідач не спростовує того факту, що рішення Київрадою відносно заперечень (незгоди чи відмови) у поновленні Договору оренди не приймалося.

Позивач у свою чергу зазначав, що на час розгляду справи, ним не отримано відповіді на його лист щодо поновлення строку договору оренди землі, він продовжує користуватись орендованими земельними ділянками та сплачувати орендні платежі, не отримав заперечень орендодавця протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди.

Також, як вбачається з матеріалів справи листом 27.04.2020 позивач повідомив Київську міську раду, що відповідно до ч. 6 та ч. 8 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», враховуючи, що він продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди (24.03.2020), та направив для підписання проект додаткової угоди до Договору оренди про його поновлення.

Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) листом від 08.05.2020 № 05716-8510 повідомлено позивача, що на розгляді Київради знаходиться проект рішення Київської міської ради про відмову позивачу у поновленні договору оренди земельної ділянки.

З цього приводу позивач зазначив, що даний лист датований 08.05.2020, тобто з пропущенням місячного строку на надання заперечень стосовно поновлення договору оренди після його закінчення, у зв`язку з цим такий лист не може вважатися належним та допустимим доказом у справі № 910/7864/20, а також, що Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) не є уповноваженою особою Орендодавця на надання відповіді.

Таким чином, у матеріалах справи відсутнє рішення Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), яким би позивачу було б відмовлено у поновленні Договору оренди.

У зв`язку з виникненням вказаних обставин, позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить суд, в силу ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» визнати поновленим Договір оренди землі та визнати укладеною додаткову угоду про поновлення Договору оренди на той самий строк на тих самих умовах у редакції, наведеній у заяві про зміну підстав позову.

Відповідач під час розгляду справи заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, зазначивши, що позивач не виконав обов`язки, визначені у п. 8.4 Договору оренди земельної ділянки, у зв`язку з чим, відсутні правові підстави для поновлення договору. Також, відповідач вказує, що наразі на розгляді в профільній постійній комісії Київської міської ради перебуває проект рішення Київської міської ради «Про відмову ТОВ «Будівельна компанія «Міськжитлобуд» в поновлені договору оренди земельної ділянки від 24 березня 2010 року № 230 на вул. Цимбалів Яр, 31 у Голосіївському районі». Крім того, позивач звернувся до Київської міської ради з заявою про поновлення строку дії договору з пропуском строку, визначеного у п. 11.7. договору. На підставі викладеного відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову.

Треті особи у своїх поясненнях також просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «Будівельна компанія «Міськжитлобуд», вказуючи на те, що позивач неналежно виконував обов`язки за договором оренди, не довів факт продовження належного користування земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди та звернувся з заявою про поновлення строку дії договору оренди земельної ділянки з пропуском строку, визначеного у п. 11.7. договору.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Спеціальним законом, що регулює питання оренди землі, є Закон України «Про оренду землі», яким встановлено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Частиною першою статті 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється, зокрема, шляхом укладання договору оренди земельної ділянки.

Згідно з частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі».

Отже, за змістом частини 2 статті 792 Цивільного кодексу України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Законом України «Про оренду землі» визначено умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі, а статтею 13 передбачено, що договором оренди землі є договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

У частинах першій - п`ятій статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що для застосування положень частини 1 статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належним чином виконує свої обов`язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення.

У подальшому, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення дії договору оренди і орендодавець не надав заперечень стосовно поновлення цього договору протягом одного місяця після його закінчення, орендар має право звернутися із вимогою про визнання укладеною угоди про поновлення договору на тих самих умовах і на той самий строк. Орендодавець, у свою чергу, в будь-який час до укладення додаткової угоди стосовно поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах може звернутися із вимогою про звільнення земельної ділянки. Тобто договір оренди землі вважатиметься поновленим лише у разі укладення додаткової угоди, про що безпосередньо зазначено у частині 8 статті 33 Закону України «Про оренду землі». При цьому відмову або зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено у суді.

Тобто виникненню в орендодавця обов`язку прийняти рішення про поновлення договору оренди землі або про наявність заперечень щодо такого поновлення договору з надсиланням відповідного листа-повідомлення має передувати звернення орендаря з повідомленням про намір продовжити орендні правовідносини, до якого має бути додано проект додаткової угоди. Факт порушення орендодавцем місячного терміну для направлення орендареві листа-повідомлення про прийняте ним рішення у відповідь на вчасно надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди дає орендареві підстави розраховувати на можливість поновлення договору оренди землі в силу закону, а саме частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі». І саме у такому випадку відсутність листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі можна кваліфікувати як «мовчазну згоду» орендодавця на поновлення договору та той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц (провадження № 14-65цс18), від 21 листопада 2018 року у справі № 530/212/17 (провадження № 14-330цс18), згідно з яким для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

Аналіз зазначених норм (ст. 33) дає підстави для висновку, що статтею ЗЗ Закону України «Про оренду землі» було визначено алгоритм дій орендаря та орендодавця за наявності наміру поновити договір оренди землі та визначено певні правові запобіжники для захисту орендаря, як більш уразливої сторони в цих правовідносинах, від умисного й безпідставного ухилення орендодавця від продовження орендних правовідносин за відсутності для цього підстав та за наявності добросовісної поведінки орендаря. При цьому законодавець ототожнив поняття «переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк» та «поновлення договору оренди землі», використовуючи конструкцію «поновлення договору оренди землі» як для підстави такого поновлення, передбаченої частинами першою-п`ятою, так і для підстави, передбаченої частиною шостою цієї статті, що свідчить про їх логічну послідовність.

Так, дійсний орендар, який добросовісно виконував свої обов`язки за договором оренди землі, має переважне право перед іншими особами на продовження цих орендних правовідносин. Маючи такий намір, він (орендар) зобов`язаний до закінчення строку оренди землі (у строки, визначені частиною другою статті 33 вказаного Закону) повідомити про це орендаря та надіслати проект додаткової угоди. Мета такого повідомлення - запобігання укладення орендодавцем договору оренди з іншою особою у зв`язку з відсутністю в нього інформації про наявність наміру в дійсного орендаря продовжувати орендні правовідносини. При цьому таке завчасне повідомлення з надсиланням проекту додаткової угоди є передумовою для зміни сторонами умов договору оренди під час його поновлення (укладення на новий строк). Орендодавець, розглянувши у місячний термін таке повідомлення і проект додаткової угоди, за необхідності узгодивши з орендарем істотні умови, зобов`язаний або укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, або повідомити орендаря про наявність обґрунтованих заперечень щодо поновлення договору оренди землі шляхом надсилання листа-повідомлення про прийняте рішення (частини перша - п`ята статті 33 Закону України «Про оренду землі»).

У разі, якщо орендодавець протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди землі не надіслав орендареві такого листа-повідомлення про наявність заперечень щодо поновлення договору, про яке йшлося вище, а орендар продовжував користуватися земельною ділянкою після його закінчення, то такий договір вважатиметься поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, без можливості внесення змін до умов договору оренди (частина шоста статті 33 Закону України «Про оренду землі»).

При цьому додаткова угода про поновлення договору оренди землі має бути укладена в обов`язковому порядку, а за наявності відмови чи ухилення орендодавця від її укладення після дотримання усіх перелічених вище умов - орендар може оскаржити такі дії орендодавця в судовому порядку.

Вказана правова позиція висвітлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 159/5756/18.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач 24.01.2020 подав до Київської міської ради лист повідомлення про поновлення договору оренди земельної ділянки разом із проектом відповідної додаткової угоди.

Таким чином, орендар земельної ділянки - ТОВ «Будівельна компанія «Міськжитлобуд», виконав свій обов`язок щодо повідомлення орендодавця про намір поновити договір оренди.

Посилання щодо того, що позивачем долучено до повідомлення редакцію договору, яка не відповідає редакції, долученій до листа 27.04.2020 та до позову, судом відхиляються з огляду на те, що ч. 3 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що до листа-повідомлення має бути додано проект додаткової угоди. При цьому, ч. 4 цієї ж статті передбачається, що при поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін.

Таким чином, законом встановлено, що при поновленні договору оренди його умови можуть змінюватися. Дії позивача у даних правовідносинах свідчать про надання можливості орендодавцю внести відповідні зміни до договору, на що відповіді останнім надано не було. В контексті висловлення наміру скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк має значення саме повідомлення про намір поновити договір оренди та сам факт долучення до такого повідомлення проекту додаткової угоди.

В той же час, у разі застосування частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі» при відсутності заперечень чи відмови орендодавця, зміни до договору внесені бути не можуть, а договір поновлюється на тих самих умовах і на той самий строк. Зазначене свідчить про правильність дій позивача при направленні додаткової угоди 27.04.2020, якою встановлювалось новий строк дії Договору оренди.

Третіми особами вказувалося на те, що лист-повідомлення від 24.01.2020 є зверненням про намір поновити договір оренди, яке подано з пропуском строку, оскільки п. 11.7 Договору передбачено, що орендар має не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку Договору звернутися з відповідним повідомленням. В той же час таке порушення (звернення до орендодавця з повідомленням за два місяці, а не за три) не може вважатися суттєвим та таким, що вплинуло на можливість орендодавця надати відповідь на нього протягом 1 місяця з дня отримання, як то передбачено ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Крім того, у положеннях ч. 2 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніш як за один місяць до закінчення строку дії договору оренди землі. Тобто законодавцем визначений відсічний строк, до якого можна звертатись за поновленням строку дії договору оренди землі, в один місяць до закінчення строку дії договору оренди землі, що було дотримано позивачем.

Більше того, відповідачем не було мотивовано відмову в поновленні Договору оренди зазначеним порушенням, як і не зазначалося про це у відзиві на позовну заяву.

Також позивачем надано докази того, що ТОВ «Будівельна компанія «Міськжитлобуд» після закінчення строку дії договору, продовжувало користуватися земельними ділянками та сплачувало орендну плату, зокрема копії платіжних доручень по сплаті орендної плати за земельну ділянку за січень-жовтень 2020 року

В матеріалах справи наявна довідка Офісу великих платників податків ДПС від 28.01.2020 про відсутність заборгованості з платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи.

Вказана довідка отримана у відповідності до Порядку надання довідки про відсутність заборгованості з платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 03.08.2018 року № 733, у зв`язку з чим суд вважає, що такий доказ може вважатися належним та допустимим у розумінні процесуального законодавства, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів, які свідчать про протилежне, зокрема, щодо наявності у відповідача заборгованості по орендній платі за землю.

Долучена представником третіх осіб відповідь Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на адвокатський запит не спростовує інформацію щодо відсутності заборгованості, згідно довідки Офісу великих платників податків ДПС від 28.01.2020, як і достовірність вказаного доказу.

Судом враховано, також посилання позивача на рішення Державної архітектурно-будівельної інспекції України № 6 від 26 березня 2019 року, яким було анульовано дозвіл на виконання будівельних робіт позивачу на спірній земельній ділянці, що виключає можливість фактичного використання земельної ділянки після закінчення строку договору, а відтак продовження сплати орендної плати після закінчення строку дії договору, та оскарження рішення Державної архітектурно-будівельної інспекції України № 6 судом оцінюється як продовження позивачем користуватися земельною ділянкою в розумінні ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі»

В свою чергу, відповідачем факт продовження використання позивачем земельною ділянкою після закінчення терміну дії договору не спростовано, доказів направлення заперечення протягом строку, встановленого частиною 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі», не надано.

Законодавцем у частині 5 статті 33 Закону України «Про оренду землі» визначено алгоритм дій, який зобов`язує орендодавця після отримання листа-повідомлення орендаря: 1) розглянути лист-повідомлення на відповідність вимогам закону; 2) узгодити з орендарем (за необхідності) істотні умови договору; 3) за відсутності заперечень прийняти рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності); 4) укласти з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі.

За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендареві направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Зазначені положення слід розуміти таким чином: а) орендодавець у разі невідповідності змісту листа-повідомлення та умов проекту додаткової угоди вимогам закону повинен протягом місяця із дати його отримання повідомити орендареві про такі невідповідності, що, у свою чергу, може бути підставою для заперечення у задоволенні заяви орендаря; б) може запропонувати свою редакцію істотних умов договору оренди землі.

При цьому необхідно мати на увазі, що заперечення орендодавця щодо невідповідності листа-повідомлення із проектом додаткової угоди вимогам закону мають бути обґрунтованими і містити конкретні посилання на порушення закону, зазначені у листі-повідомленні або проекті додаткової угоди, або містити конкретні істотні умови договору, щодо яких орендодавець пропонує зміни.

Законом не встановлений початок перебігу строку для надсилання повідомлення орендодавця. В даному випадку має значення лише те, чи закінчився встановлений законом місячний строк для повідомлення орендодавцем про відмову в поновленні договору оренди, оскільки саме з його закінченням пов`язане продовження договору оренди на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Відтак, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце обґрунтовані заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

В свою чергу, відповідач після отримання листа позивача зобов`язаний був відповідно до ст. 33 Закону України «Про оренду землі» протягом місяця розглянути дану заяву, узгодити з орендарем істотні умови договору, прийняти рішення та укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди, або повідомити орендаря про відмову в продовженні договору в разі недосягнення згоди щодо істотних умов договору.

Натомість, як вже зазначалось вище, Київською міською радою заперечення щодо поновлення договору не висловлені, будь-яке рішення з цього приводу не приймалося.

Отже, має місце факт порушення відповідачем місячного терміну для повідомлення орендареві про прийняте рішення, що, у свою чергу, дало позивачеві підстави розраховувати на можливість поновлення договору оренди землі в силу закону.

У зв`язку з цим, суд вказує, що відповідачем була порушена процедура реалізації позивачем переважного права на поновлення договору відповідно до вимог статті 33 Закону України «Про оренду землі».

Оцінюючи обставину належності виконання зобов`язань за договором позивачем, при вирішенні наявності переважного права на поновлення договору відповідно до вимог статті 33 Закону України «Про оренду землі», суд виходить, по-перше, з того, що відповідач не реалізував своє право на відмову в поновленні договору оренди з посиланням на неналежність виконання договору орендарем, а, по-друге, з презумпції добросовісності, яка належить до загальних засад цивільного законодавства, а тому на особу, яка заявляє протилежне покладається обов`язок з доведення існування обставин, на які вона вказує, як факти підтвердження недобросовісної поведінки іншої особи.

Суд критично оцінює твердження відповідача та третіх осіб про порушення позивачем умов п. 8.4. договору оренди земельної ділянки в частині, де зазначено обов`язок передбачити проектом будівництва житлової забудови місця постійного зберігання автотранспорту (крім відкритих автостоянок) у кількості, не меншій за одне машиномісце на кожні дві квартири в цих будинках, оскільки відповідачем не підтверджено порушення позивачем умов договору оренди земельної ділянки в цій частині.

Так, надані суду розрахунки кількості машиномісць не є належними доказами, оскільки з них неможливо встановити, частину якого документу становлять надані розрахунки.

Разом з цим, в матеріалах справи відсутні копії проекту будівництва житлової забудови, саме відповідно яких мало б бути передбачено місця постійного зберігання автотранспорту у відповідній кількості.

Аналогічне стосується твердження відповідача та третіх осіб, щодо порушення позивачем умов п. 8.4. Договору в частині необхідності здійснити у складі проекту будівництва розрахунки щодо забезпеченості населення об`єктами соціальної сфери (дитячі дошкільні заклади, загальноосвітні школи, об`єкти охорони здоров`я тощо) і передбачити їх розміщення та будівництво одночасно із спорудженням житлової забудови. Експертний звіт щодо розгляду проектної документації, на який посилались відповідач та треті особи самим проектом будівництва не є.

За приписами ч. 1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень

В той же час, ані відповідачем, ані третіми особами не доведено належним та допустимими доказами факт порушення позивачем умов п. 8.4. договору оренди в цій частині.

Судом відхиляється і посилання учасників як на доказ неналежного виконання позивачем зобов`язань за Договором на припис Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві від 04.02.2019, яким було зупинено виконання будівельних робіт на спірній земельній ділянці, оскільки в матеріалах справи наявні відомості про його скасування в рамках справи 640/3964/19, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.07.2019 в якій не оскаржувалося.

Твердження відповідача, що позивач порушує п. 8.4. Договору в частині використання земельної ділянки не за її цільового призначення також не підтверджені належними та допустимими доказами.

Твердження відповідача та третіх осіб щодо порушення позивачем обов`язку забезпечити вільний проїзд та прохід до суміжних землекористувачів судом також відхиляються з огляду на те, що з наданих на підтвердження цього доказів неможливо встановити жодних фактів та обставин. Так, судом не можуть бути враховані фотоматеріали, які містяться в матеріалах справи, оскільки з даних фотографій неможливо встановити час фотофіксації, місцевість, де зроблена фотографія, а також не доводиться, що на фото зображені транспортні засоби саме позивача.

Відповідач також посилався, що позивач порушує умови п. 8.4 Договору в частині обов`язку завершити забудову земельної ділянки в строки, встановлені проектною документацією на будівництво

Так, пункт 8.4. Договору оренди земельної ділянки передбачає, що орендар зобов`язаний завершити забудову земельної ділянки в строки, встановлені проектною документацією на будівництво, затвердженою в установленому порядку.

Враховуючи, ж що в матеріалах справи відсутні копії проектної документації, твердження відповідача, щодо порушення позивачем строків завершення забудови, судом не приймаються до уваги. Знову ж таки, суд враховує наявність на час спірних правовідносин та розгляду справи чинного рішення Державної архітектурно-будівельної інспекції України № 6 від 26 березня 2019 року, яким було анульовано дозвіл на виконання будівельних робіт позивачу на спірній земельній ділянці, що виключає можливість будівництва на час його оскарження, що здійснюється позивачем у справі 640/16072/19.

Наявні в матеріалах справи експертний звіт щодо розгляду проектної документації за проектом: «Будівництво житлового комплексу з об`єктами інфраструктури для обслуговування населення та паркінгом на вул. Цимбалів Яр, 31 у Голосіївському районі м. Києва» від 29.11.2017 № 3-255-17-ЕП/КО, не входить до складу проектної документації, та по суті є похідним документом, і не може вважатися належним доказом порушення позивачем умов договору.

У зв`язку з зазначеним, твердження відповідача та третіх осіб стосовно того, що позивач порушив умови п. 8.4. Договору судом відхиляються з огляду на те, що відповідачем не надано суду належним та допустимих доказів таких порушень.

Крім того, суд також звертає увагу, що підставою звернення третіх осіб з заявами про залучення їх до участі у справі стали обставини саме вчинення позивачем дій, направлених на забудову спірної земельної ділянки, оскільки ведення позивачем будівельних робіт негативно впливає на права та інтереси мешканців прилеглих будинків, що протирічать іншим твердженням третіх осіб і відповідача про невикористанні земельної ділянки за призначенням.

Водночас, у матеріалах справи відсутні як докази визнання недійсним або скасування рішення Київської міської ради від 09.07.2009 за № 957/2013, на підставі якого позивач отримав право оренди спірної земельної ділянки, так і докази зміни цільового призначення спірної земельної, яка за своїм цільовим призначенням віднесена до земель житлової забудови.

Фактично дії відповідача та третіх осіб, направлені на позбавлення саме позивача отримати право оренди спірної земельної ділянки, що не відповідає зобов`язанням органу місцевого самоврядування за договором оренди та вимозі земельного законодавства, згідно з якою орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою.

Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини 3 статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті Цивільного кодексу України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Саме тому у конкретних правовідносинах, зокрема щодо поновлення договору оренди землі на підставі статті 33 Закону України «Про оренду землі», добросовісність орендодавця по суті становить гарантію дотримання прав менш захищеної сторони, якою у спірних правовідносинах є орендар.

За обставин належного виконання орендарем обов`язків за договором, звернення до орендодавця із листом-повідомленням про поновлення договору з наданням проекту додаткової угоди, а також за умови доведення суду, що позивач після закінчення строку дії договору, продовжував користуватися земельними ділянками та сплачував орендну плату, орендодавець порушив право позивача на встановлений законом порядок розгляду питання про поновлення договору оренди на новий строк, а отже і на укладення додаткової угоди до договору.

Отже, у даному випадку судом встановлено наявність волевиявлення позивача (ініціювання поновлення договору оренди, звернення із пропозицією щодо укладення спірної додаткової угоди, подання позову) і водночас ухилення відповідача від виконання його обов`язків щодо розгляду пропозиції на поновлення договору оренди та використання права на відмову в такому поновленні за наявності відповідних підстав.

Тобто суд доходить висновку, що у позивача виникло переважне право на поновлення договору оренди, а порушення відповідачем місячного терміну для направлення орендареві листа-повідомлення про прийняте ним рішення у відповідь дає орендареві підстави розраховувати на можливість поновлення договору оренди землі в силу закону, а саме частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі» на тих же самих умовах і на той самий строк, чому і відповідає додаткова угода, викладена в позовній заяві.

У зв`язку з цим суд, з урахуванням суті порушеного права та специфіки правовідносин, з яких виник спір, вважає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права (поновлення договору оренди земельної ділянки, укладення додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки) ефективним.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають. для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи вищевикладене, виходячи із заявлених вимог, наведених обґрунтувань та наданих доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованим та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору, відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 129, 233, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Визнати поновленим Договір оренди земельної ділянки від 24.03.2010р. №230 (кадастровий номер: :79:241:0249), що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Міськжитлобуд» (04073, Україна, м. Київ, вул. Скляренка, 5; ) та Київською міською радою (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36, ).

3. Визнати укладеною додаткову угоду до Договору оренди земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дем`яненко Т.М. від 24.03.2010 (зареєстрованого в реєстрі за № 230), що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Міськжитлобуд» (04073, Україна, м. Київ, вул. Скляренка, 5; ) та Київською міською радою (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36, ) в наступній редакції:

Додаткова угода

до Договору оренди земельної ділянки від 24.03.2010 року

Україна, місто Київ, « » дві тисячі двадцятого року

Київська міська рада (ідентифікаційний код 22883141), місцезнаходження зареєстроване за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 36), надалі - «Орендодавець», в особі Київського міського голови Кличка Віталія Володимировича, який діє на підставі ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» - з однієї сторони, та

Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Міськожитлобуд» (ідентифікаційний код 30153713), місцезнаходження зареєстроване за адресою: м. Київ, вул. Скляренка, 5, зареєстроване Оболонською районною у м. Києві державною адміністрацією 25.09.1998 року за № 1 069 120 0000 000249, надалі - «Орендар», в особі директора Лютова Миколи Миколайовича (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1), який діє на підставі Статуту, - з другої сторони, уклали цю Додаткову угоду до Договору оренди земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дем`яненко Т.М. від 24.03.2010 року, зареєстрованого в реєстрі № 230 (надалі - «Угода»),

керуючись частиною 6 статті 33 Закону України «Про оренди землі»,

враховуючи факт продовження користування Орендарем земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди та відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі,

домовились внести зміни до договору оренди земельної ділянки від 24.03.2010 року № 230, що укладений між сторонами і зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що посвідчується витягом з державного реєстру речових прав № 53008113 від 11.02.2016 р. та уклали цю угоду про таке:

1. Поновити на той самий строк - на 5 (п`ять) років з 24 березня 2020 року і на тих самих умовах договір оренди земельної ділянки від 24 березня 2010 № 230 (кадастровий номер: :79:241:0249), що укладений між сторонами і зареєстрований в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що посвідчується витягом з державного реєстру речових прав № 53008113 від 11.02.2016 р.

2. Умови договору залишаються без змін, окрім терміну оренди земельної ділянки.

3. Дана Угода набуває чинності з дня її державної реєстрації.

4. Ця Угода є невід`ємною частиною договору і складена у двох примірниках. Один примірник для орендодавця, один - для орендаря.

Підпис сторін:

Орендодавець Київська міська рада (ідентифікаційний код 22883141)Орендар Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Міськжитлобуд» (ідентифікаційний код 30153713)
Київський міський голова __________________ Кличко В.В.Директор ________________ Лютов М.М.

4. Стягнути з Київської міської ради (вул. Хрещатик, буд. 36, м. Київ, 01044; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Міськжитлобуд» (04073, Україна, м. Київ, вул. Скляренка, 5; ) 4204,00 грн витрат по сплаті судового збору.

5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 18.02.2021.

Суддя А.І. Привалов