ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2021 р. Справа №909/1365/19

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючої судді Орищин Г.В.

суддів Галушко Н.А.

Желіка М.Б.

секретар судового засідання Федорів Н.В.

розглянув апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Сегежа Оріана Україна від 28.12.2020

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 19.11.2020 (повний текст рішення складено 30.11.2020, суддя Матуляк П.Я.)

у справі № 909/1365/19

за позовом Приватного акціонерного товариства "Сегежа Оріана Україна", м.Калуш

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Захід", м.Калуш

про стягнення 876000,00 грн.,

представники:

від позивача Шегинський Р.А.,

від відповідача не з`явились.

21.12.2019 до Господарського суду Івано-Франківської області звернулося Приватне акціонерне товариство (надалі ПрАТ) «Сегежа Оріана Україна» із позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю (надалі ТзОВ) «Будівельна компанія «Захід» 876000,00 грн.

Позов мотивований тим, що 12.12.2016 між сторонами у даній справі було підписано договір підряду, у якому, однак, не було погоджено всіх істотних умов, що передбачені чинним законодавством та самим договором, а саме, не розроблено та не передано на затвердження замовнику локальний кошторис, який мав би визначати склад і об`єми робіт, матеріали і устаткування та їх вартість; не погоджено предмет договору, договірну ціну та строки виконання підрядних робіт; не укладено необхідних додатків до договору. Крім того, на виконання умов договору відповідач як підрядник фактично не виконував жодних робіт. За таких умов позивач зазначив, що в силу приписів ст.638 ЦК України та ст.181 ГК України вказаний договір підряду є неукладеним, а сплачена сума авансу у розмірі 876000,00 грн. підлягає поверненню відповідачем на підставі ст.1212 ЦК України.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 19.11.2020 в позові у даній справі було відмовлено.

Вказане рішення обґрунтовано наступним:

1) правова позиція, викладена Верховним Судом України в постановах від 23.09.2015 у справі № 914/2846/14 та від 06.07.2016 у справі № 914/4540/14 свідчить про те, що виконання сторонами зобов`язань за договором виключає кваліфікацію договору як неукладеного. Підтверджені у спірних правовідносинах факти: сплати замовником (позивачем) на користь підрядника (відповідача) передоплати згідно договору №1 від 12.12.2016; реєстрації податкових накладних; звернення до Управління ДАБІ в Івано-Франківської області з метою реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт; розроблення робочого проекту виключають кваліфікацію договору як неукладеного;

2) оскільки договір підряду №1 від 12.12.2016 є укладеним та на момент розгляду справи судом не припинив своєї дії, не є розірваним та не визнаний судом недійсним, а також оскільки не відбулося повного виконання сторонами своїх зобов`язань згідно цього договору, відтак договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень ст.1212 ЦК України. Лише у разі припинення зобов`язань сторін за договором, позивач міг би розраховувати на стягнення з відповідача сплаченого йому авансу на підставі ст.1212 ЦК України.

Не погодившись з даним рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, з огляду на його незаконність, необґрунтованість та невідповідність встановленим обставинам справи і дослідженим доказам, а також практиці Верховного Суду, у зв`язку з чим просив це рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задоволити.

У своїй апеляційній скарзі скаржник послався на наступне:

1) висновок суду про те, що договір підряду №1 від 12.12.2016 є укладеним, не відповідає ст.638, ст.875 ЦК України, ст.180,318 ГК України, Загальним умовам укладення та виконання договорів підряду у капітальному будівництві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 668 від 01.08.2005, фактичним обставинам справи та поданим сторонами доказам. Зокрема, згідно умов договору, невід`ємними додатками до нього є додаток №1 (договірна ціна), додаток N2 (локальний кошторис). Впродовж усього часу з моменту підписання договору підрядник не розробив та не передав на затвердження замовнику локального кошторису, який мав визначати склад і об`єми робіт, матеріали і устаткування та їх вартість. Таким чином, сторонами не було погоджено таких істотних умов договору підряду як предмет договору та строків виконання підрядних робіт;

2) щодо покликання суду на укладеність договору підряду з мотивів його часткового виконання сторонами, то такі є безпідставними, оскільки у спірних правовідносинах єдиною стороною, яка вчиняла дії на виконання договору, був позивач (сплата на користь відповідача коштів в сумі 860 000,00 грн. як авансу). Натомість відповідач будь-яких дій за договором підряду не вчиняв. Практика Верховного Суду щодо укладеності договорів, на яку покликався суд першої інстанції, стосується ситуації, коли відповідні договори повністю або частково виконано обома сторонами. В той же час:

- реєстрацію відповідачем податкових накладних у зв`язку із отриманням ним авансу від позивача не можна розцінювати як схвалення правочину та/або вчинення дій спрямованих на виконання останнім обов`язків за договором підряду, оскільки обов`язок щодо реєстрації податкової накладної випливає виключно з вимог Податкового кодексу України, а не з умов договору підряду;

- дії позивача, спрямовані на реєстрацію декларації про початок будівельних робіт, не є виконанням договору підряду, оскільки цей обов`язок передбачений містобудівним законодавством, а не договором;

- долучений відповідачем до матеріалів справи робочий проект не можна розцінювати як проектну документацію за спірним договором, оскільки такий проект позивач не розробляв та не затверджував;

3) враховуючи відсутність договірних відносин між сторонами, позивач вважає що є достатні правові підстави для стягнення з відповідача 860 000,00 грн. в порядку ст. 1212 ЦК України.

Відповідач подав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив доводи та вимоги апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Стосовно доводів скаржника зазначив наступне:

1) безпідставним є посилання позивача на неукладеність договору підряду №1 від 12.12.2016, оскільки:

- у договорі чітко визначено предмет (найменування об`єкта, обсяги і види робіт передбачені проектом), а саме «Роботи по реконструкції АПК та будівлі виробництва з добудовою складу загальною площею 605,2 кв.м. на вул. Заводська, 2 у м. Калуш»;

- у пунктах 4.1 та 4.2 договору визначено терміни виконання робіт, а саме, що підрядник зобов`язується приступити до виконання робіт в строк не пізніше 5 робочих днів з дня підписання цього договору, при умові наявності затвердженої замовником робочої (кошторисної) документації, необхідної для виконання робіт; підрядник зобов`язується виконати зазначені роботи в окремо обумовлені із замовником строки. Крім того, згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 846 ЦК України, якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту;

- позивач на виконання умов договору провів три оплати з різницею у часі майже три місяці та з чітким посиланням у призначенні платежу на договір;

2) дії позивача свідчать про те, що він безпідставно намагається без розірвання договору у встановленому порядку стягнути з відповідача сплачені кошти на підставі ст. 1212 ЦК України. В такий спосіб позивач діє недобросовісно та з порушенням меж здійснення цивільних прав, встановлених ст. 13 ЦК України, що не відповідає ані конституційним принципам, ані загальним принципам права, встановленим ст. 3 ЦК України, оскільки: позивач скористався податковим кредитом згідно податкових накладних, зареєстрованих відповідачем після отримання оплати від позивача; позивач передав відповідачу робочий проект проектної документації на будівництво; позивач зазначив у всіх деклараціях про початок виконання будівельних робіт відомості про відповідача як про особу, що здійснює будівельні роботи на об`єкті будівництва; відповідач на виконання умов договору придбав ряд будівельних матеріалів та виготовив необхідні для будівництва металоконструкції, які є в наявності на даний час;

3) щодо посилань позивача на відсутність кошторисної документації, то згідно ч. 1 ст. 875 ЦК України саме на замовнику лежить обов`язок з передачі затвердженої проектно-кошторисної документації. Крім того, згідно вимог п. 3.4.1 договору встановлено, що підрядник має право не братись за роботу, а розпочаті роботи зупинити у разі порушення замовником своїх зобов`язань за цим договором, внаслідок яких початок, або продовження виконання робіт підрядником виявляються неможливими, або значно ускладненими. Враховуючи, що замовником не було передано підряднику затверджену проектну документацію та не зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт, підрядник не міг братись за роботу та виконувати свої обов`язки за договором;

4) крім договору підряду №1 від 12.12.2016, між позивачем як замовником та відповідачем як підрядником були укладені ще два договори підряду договір №2 від 21.12.2016 та №3 від 21.12.2016, предметом яких є виконання будівельних робіт на об`єкті за тією ж адресою на вул. Заводська, 2 у м. Калуш. На виконання умов цих договорів позивач також здійснював оплату коштів, що свідчить про те, що він чітко усвідомлював свої дії та вказував у призначенні платежів найменування усіх цих договорів виходячи з їх дійсності та розумів цільове призначення цих коштів (закупівля матеріалів для будівництва та виготовлення металоконструкцій тощо). Стягнення коштів за вказаними договорами було предметом розгляду у судових справах №909/1366/19 та №909/1367/19. Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 07.08.2020 у справі №909/1366/19, яке набрало законної сили, у відповідному позові було відмовлено. Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 20.07.2020 у справі № 909/1367/19 позов було задоволено, однак, вказане рішення перебуває зараз на стадії апеляційного перегляду.

У своєму відзиві на апеляційну скаргу відповідач заявив клопотання про розгляд даної справи без участі відповідача та його представника.

Зважаючи на наведене, з огляду на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду апеляційної скарги по суті, а також на те, що явка учасників судового процесу не визнавалася обов`язковою, колегія суддів вважає, що розгляд апеляційної скарги можливо здійснити без представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, судова колегія вважає, що наявні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення з огляду на наступне:

12.12.2016 між ПрАТ "Сегежа Оріана Україна" (замовник) та ТзОВ "Будівельна Компанія "Захід" (підрядник) було підписано договір підряду №1, згідно п.1.1 якого підрядник зобов`язався якісно і в обумовлені терміни, своїми силами і засобами, на власний ризик виконати роботи по реконструкції АПК та будівлі виробництва з добудовою складу загальною площею 605,00 кв.м. на об`єкті замовника, за адресою: вул. Заводська, 2 м. Калуш, Івано-Франківська область, відповідно (в обсягах) до кошторисної документації (локального кошторису), здати результат робіт замовнику, а замовник зобов`язався прийняти виконані роботи та оплатити їх вартість.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що склад і об`єми робіт, матеріали та устаткування, їх вартість, які необхідні для проведення робіт, визначаються в локальному кошторисі, який розробляється підрядником та затверджується замовником і є складовою та невід`ємною частиною цього договору.

Вартість робіт за цим договором становить 1006492 грн. з ПДВ (п. 2.1 договору).

Згідно п. 2.5 договору оплата виконаних робіт здійснюється замовником в наступному порядку та строки: протягом 15 календарних днів з моменту підписання договору замовник здійснює передоплату у розмірі 576000,00 грн.; остаточний розрахунок проводиться протягом 5 банківських днів після підписання актів прийому виконаних будівельних робіт за формою КБ-2В і довідки про вартість виконаних будівельних робіт за формою КБ-3 за фактично виконані роботи.

Відповідно до пунктів 4.1 та 4.2 договору підрядник зобов`язався приступити до виконання робіт у строк не пізніше п`яти робочих днів з дня підписання цього договору, при умові від замовника затвердженої робочої (кошторисної) документації, необхідної для виконання робіт. Підрядник зобов`язався виконати зазначені роботи в окремо обумовлені із замовником строки.

У пункті 10.4 договору встановлено, що всі додаткові угоди та додатки до цього договору є його невід`ємною частиною і мають юридичну силу у разі, якщо вони викладені у письмовій формі та підписані сторонами. Додатки до договору, які складають його невід`ємну частину: додаток №1 договірна ціна; додаток №2 локальний кошторис; інші додатки, які сторони укладуть протягом терміну дії договору.

Зазначений договір підписано сторонами та скріплено їх печатками.

Пунктом 9.1 договору передбачено, що він вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами. Строк цього договору, в силу п. 9.2, починає свій перебіг у момент, визначений у п. 9.1 цього договору та закінчується повним виконанням сторонами взятих на себе договірних зобов`язань, а в частині гарантійних зобов`язань до закінчення гарантійного періоду (п. 8.1 договору).

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов п.2.5 договору позивач здійснив оплату у розмірі 576000 грн. згідно платіжного доручення №6234 від 21.12.2016, а платіжними дорученнями №6803 від 15.02.2017 та №6963 від 01.03.2017 сплатив відповідачу 100000 грн. та 200000 грн. відповідно. У графі «призначення платежу» вказаних платіжних доручень зазначено: «за реконструкцію АПК та будівлі виробництва згідно договору №1 від 12.12.16».

Таким чином, всього за спірним договором позивач сплатив відповідачу 876000 грн.

Матеріали справи не містять актів приймання-передачі виконаних робіт за договором підряду чи інших доказів виконання відповідачем будівельних робіт, а також доказів складення відповідачем локального кошторису, який мав би визначати склад і об`єми робіт, матеріали та устаткування і їх вартість.

Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про те, що при оцінці спірних правовідносин не підлягають врахуванню договори купівлі-продажу, поставки та надання послуг, видаткові накладні, акти здачі-приймання робіт та платіжні доручення (а.с. 147-175, 219-222, т.1), які подані відповідачем як докази виконання спірного договору, оскільки такі стосуються правовідносин між відповідачем та третіми особами та зі змісту зазначених документів не вбачається, що вони складені саме на виконання спірного договору підряду №1 від 12.12.2016. Також суд звертає увагу на суперечливість пояснень відповідача, що наведені ним у відзиві на апеляційну скаргу, а саме, на одночасних його твердженнях про те, що ним виконувались роботи на виконання умов договору підряду шляхом виготовлення металевих конструкцій та придбання будівельних матеріалів, та твердженнях про те, що ним не могли виконуватись жодні роботи через непередання позивачем затвердженої проектної документації (аркуші 5 та 6 відзиву). Вказані суперечності суд трактує на користь позивача у даній справі.

21.12.2019 позивач надіслав відповідачу вимогу про повернення коштів у розмірі 876000 грн., у якій як на підставу повернення коштів посилався на те, що спірний договір є неукладеним. Факт направлення зазначеної вимоги відповідачу підтверджується наявними в матеріалах справи описом вкладення, накладною №954 та фіскальним чеком №.

Відповіді на зазначену претензію та доказів повернення відповідачем сплачених позивачем коштів матеріали справи не містять. Претензію відповідача від 04.05.2020 (а.с. 8-9, т.2) колегія суддів не бере до уваги, оскільки така була надіслана вже після порушення провадження у даній справі.

Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За положенням ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Наведена правова норма кореспондується зі статтями 180, 181 ГК України, відповідно до яких господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся).

Договір №1 від 12.12.2016 за своєю правовою природою є договором будівельного підряду.

Частиною 1 ст.875 ЦК України встановлено, що за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

В силу приписів ч.1, 2 ст.877 ЦК України, підрядник зобов`язаний здійснювати будівництво та пов`язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт. Підрядник зобов`язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду. Договором будівельного підряду мають бути визначені склад і зміст проектно-кошторисної документації, а також має бути визначено, яка із сторін і в який строк зобов`язана надати відповідну документацію.

В частині 5 ст. 318 ГК України також визначені істотні умови договору підряду, а саме: найменування сторін; місце і дату укладення; предмет договору (найменування об`єкта, обсяги і види робіт, передбачених проектом); строки початку і завершення будівництва, виконання робіт; права і обов`язки сторін; вартість і порядок фінансування будівництва об`єкта (робіт); порядок матеріально-технічного, проектного та іншого забезпечення будівництва; режим контролю якості робіт і матеріалів замовником; порядок прийняття об`єкта (робіт); порядок розрахунків за виконані роботи, умови про дефекти і гарантійні строки; страхування ризиків, фінансові гарантії; відповідальність сторін (відшкодування збитків); урегулювання спорів, підстави та умови зміни і розірвання договору.

З огляду на положення наведених норм матеріального права, погодження сторонами проектно-кошторисної документації та строку виконання підрядних робіт є істотними умовами договору будівельного підряду.

Як зазначалося вище, пунктом 1.2 договору передбачено, що склад і об`єми робіт, матеріали та устаткування, їх вартість, які необхідні для проведення робіт, визначаються в локальному кошторисі, який розробляється підрядником та затверджується замовником і є складовою та невід`ємною частиною цього договору.

Необхідність узгодження сторонами локального кошторису випливає також і з п.10.4 договору, який встановлює вимоги до складу додатків до даного договору.

Всупереч положенням ст. 875 та 877 ЦК України та п.1.2 договору підрядник не звертався до замовника із питанням про затвердження проектно-кошторисної документації. В матеріалах справи відсутні також докази розроблення такої документації.

Робочий проект (конструктивна та архітектурна частини) об`єкта «Реконструкція АПК та будівлі виробництва з добудовою по вул. Заводській, 2 в м. Калуш» (а.с. 177-206, т.1) не може вважатись проектно-кошторисною документацією в розумінні договору №1 від 12.12.2016, оскільки не містить підписів жодної із сторін даного спору, а лише підписи та печатку розробника цього проекту архітектора Скрентовича В. Т. Вказаний проект був долучений до матеріалів справи відповідачем, хоча замовником у ньому зазначено позивача, а з матеріалів справи не вбачається, яким чином відповідач отримав вказаний проект.

Всупереч пункту 10.4 договору, сторонами не було узгоджено також і договірної ціни, яка би мала бути оформлена у вигляді окремого документа як додаток №1 до договору.

Наявні у матеріалах справи договірна ціна та підсумкова відомість ресурсів (а.с. 207-217, т.1) не приймаються судом до уваги з огляду на те, що вказані документи підписані лише зі сторони відповідача, а матеріали справи не містять доказів того, що відповідач звертався до позивача з приводу підписання цих документів (як і будь-яких інших).

Твердження відповідача про те, що сторонами було узгоджено строки виконання робіт також відхиляються судом, оскільки п.4.1 договору лише визначає момент початку виконання будівельних робіт, в той же час, п.4.2 містить вказівку про необхідність окремого узгодження сторонами строків виконання робіт. Як вже було зазначено, такі строки сторонами не були узгоджені. Крім того, покликання відповідача на ч. 1 та ч. 2 ст. 846 ЦК України недопустимі, оскільки вказана стаття стосується загальних положень про договір підряду. Водночас, вищезазначеними нормами ЦК України та ГК України визначено особливості правового регулювання договорів будівельного підряду, для яких строк виконання робіт є істотною умовою.

З огляду на вищенаведене в сукупності, колегія суддів констатує, що сторонами не було погоджено таких істотних умов договору як склад і об`єми робіт, матеріали та їх вартість та строки виконання робіт. Доказів, які б свідчили про фактичне виконання робіт за договором матеріали справи також не містять. Вказане в сукупності свідчить про те, що договір підряду №1 від 12.12.2016 є неукладеним.

Покликання суду першої інстанції та відповідача на той факт, що вказаний договір виконувався, оскільки позивач сплатив грошові кошти на користь відповідача із покликанням на вказаний договір, недостатні для висновку про фактичне виконання договору обома сторонами. Предметом вказаного договору є виконання відповідачем будівельних робіт на підставі складеної ним проектно-кошторисної документації, а такі роботи, як було зазначено вище, не виконувались відповідачем протягом більш, ніж трьох років. При цьому, зміст договору свідчить про відсутність у ньому погоджених сторонами істотних умов, на дотриманні відповідачем яких міг би наполягати позивач і таким чином захистити своє порушене право.

Неукладеність договору виключає можливість виникнення за ним прав та обов`язків у сторін спору, оскільки в цьому випадку договір вважається таким, що не відбувся.

Відтак, надаючи правову кваліфікацію правовідносинам сторін, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для застосування до спірних правовідносин положень статті 1212 ЦК України, відповідно до якої особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, зобов`язана повернути потерпілому це майно.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про відсутність договірних відносин між сторонами та наявність правових підстав для стягнення 876000,00 грн. в порядку статті 1212 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.3 ст.13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на наведене, оскаржуване рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду встановленим обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У зв`язку із скасуванням рішення місцевого господарського суду та ухваленням апеляційним господарським судом нового рішення про задоволення позову, судові витрати за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанцій, відповідно до положень ст. 129 ГПК України, підлягають покладенню на відповідача.

Керуючись ст. 129, 269, 271, 275, 277, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Сегежа Оріана Україна задоволити.

Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 19.11.2020 у справі №909/1365/19 скасувати. Позов задоволити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Захід" (77301, Івано-Франківська область, м.Калуш, вул. Ощака, 16, ідентифікаційний код 33128826) на користь Приватного акціонерного товариства Сегежа Оріана Україна (77300, Івано-Франківська область, м.Калуш, вул. Заводська, 2, ідентифікаційний код 30721394) 876000,00 грн., а також 13140,00 грн. судового збору за подання позову та 19710,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги у справі.

Господарському суду Івано-Франківської області видати наказ на виконання даної постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і не підлягає оскарженню.

Справу повернути в Господарський суд Івано-Франківської області.

Повний текст постанови складено 17.02.2021.

Головуюча суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя М.Б. Желік