ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2021 справа № 914/840/20

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Контанго Трейд, м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Явір-Інвест, с. Бердихів, Яворівський район, Львівська область

про стягнення 300 908, 22 грн заборгованості

Суддя Манюк П.Т.

За участю секретаря Чорної І.Б.

Представники:

від позивача: Закутнєв А.В. - представник;

від відповідача: не з`явився.

На розгляді Господарського суду Львівської області перебуває справа № 914/840/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Контанго Трейд до Товариства з обмеженою відповідальністю Явір-Інвест про стягнення 300 908, 22 грн заборгованості.

Ухвалою суду від 13.04.2020 було відкрито провадження у справі № 914/840/20 за правилами загального позовного провадження та у зв`язку з запровадженням карантинних заходів для запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, суд ухвалив, що про дату та час наступного підготовчого засідання учасників справи буде повідомлено додатково ухвалою суду.

Ухвалою суду від 13.05.2020 призначено підготовче судове засідання на 01.06.2020.

В підготовчих засіданнях, які відбулися 01.06.2020, 12.06.2020, 24.06.2020 оголошено перерву.

Ухвалою суду від 01.07.2020 розгляд справи було відкладено на 22.07.2020, у зв`язку з неявкою представника відповідача та його директора в підготовче засідання.

В підготовчому засіданні 22.07.2020 оголошено перерву до 10.08.2020.

В підготовче засідання, яке відбулося 10.08.2020 представник позивача з`явився, щодо клопотання відповідача про призначення судової почеркознавчої експертизи не заперечив.

Представник відповідача та його директор в підготовчому засіданні, яке відбулося 10.08.2020 зазначили, що підписи виконані від імені директора на додатках від 13.09.2018 № 8 та від 24.09.2018 № 9 до договору від 14.06.2018 поставки нафтопродуктів № Л-218, долучених позивачем до матеріалів позовної заяви, йому не належать. У зв`язку з чим директор відповідача та його представник просили суд призначити судову почеркознавчу експертизу вказаних документів.

Ухвалою суду від 10.08.2020 призначено почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз, провадження у справі зупинено.

Ухвалою суду від 05.01.2021 поновлено провадження у справі, оскільки 29.12.2020 на адресу господарського суду повернулись матеріали справи № 914/840/20 з Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, разом із висновком судового експерта від 18.12.2020 № 6259/7570. Підготовче судове засідання призначено на 25.01.2021.

Ухвалою суду від 25.01.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні на 15.02.2021.

В судове засідання, яке відбулося 15.02.2021, представник позивача з`явився, позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити з підстав викладених у позовній заяві та усних поясненнях.

В судове засідання, 15.02.2021, представник відповідача не з`явився, проте у поданих письмових поясненнях від 09.02.2021, з урахуванням висновку експерта, позовні вимоги заперечив, просив відмовити у їх задоволенні.

Враховуючи те, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення, в судовому засіданні 15.02.2021 розглянуто справу по суті та оголошено вступну та резолютивну частину судового рішення у справі.

Позиція позивача.

Товариство з обмеженою відповідальністю Контанго Трейд (надалі позивач) звернулося в Господарський суд Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Явір-Інвест (надалі відповідач) про стягнення 300 908, 22 грн заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що 14 червня 2018 року між сторонами у справі укладено договір № Л-218 поставки нафтопродуктів (надалі договір). У відповідності до умов договору, позивач був зобов`язаний передати у власність в погоджені строки відповідачу «товар» (нафтопродукти), в асортименті, кількості та цінах згідно з договором та додатковими угодами до договору № Л-218, а відповідач прийняти і оплатити товар на умовах, що викладені в договорі.

Згідно з додатками № 8 та № 9 до договору поставки нафтопродуктів від 14.06.2018 № Л-218, видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, позивачем на виконання та відповідно до умов договору було відвантажено товар на адресу покупця на загальну суму 249 018, 00 грн у кількості 9 240 літрів.

Відповідач систематично порушував строки оплати товару, які передбачені додатковими угодами до договору поставки нафтопродуктів, оплата поставленого товару була здійснена відповідачем лише у сумі 94 018, 00 грн, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість в розмірі 155 000, 00 грн.

24.01.2020 року позивач направив на адресу відповідача претензію № 01/22012020 про необхідність сплати заборгованості за поставлений товар та попередженням про нарахування штрафних санкцій, однак відповідач залишив вимоги претензії без відповіді.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав і стали підставою для звернення про їх захист у судовому порядку. У позовній заяві, крім стягнення основної заборгованості в розмірі 155 000, 00 грн, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь пеню в розмірі 83 259, 30 грн та 25 % річних у розмірі 62 648, 92 грн.

Позиція відповідача.

Відповідач проти позову заперечив зазначивши, що за результатами судової експертизи висновком експерта від 18.12.2020 року № 6259/7570 встановлено: підпис від імені ОСОБА_1 розташований у графі «Реквізити сторін», «Покупець», Товариство з обмеженою відповідальністю «Явір-Інвест» після слова: «Директор» на додатку від 13 вересня 2018 № 8, виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою з наслідуванням його справжніх підписів; підпис від імені ОСОБА_1 розташований у графі: «Реквізити сторін», «Покупець», Товариство з обмеженою відповідальністю «Явір-Інвест» після слова: «Директор» на додатку від 24 вересня 2018 № 9 нанесений за допомогою рельєфної еластичної/гумової, фотополімерної/друкарської форми - факсиміле».

В той же час в п. 8.2. договору сторони узгодили, що всі зміни, додатки і доповнення до цього договору мають бути складені у письмовій формі і підписані сторонами, тобто підписані за допомогою проставлення власноручного підпису уповноваженої особи, а не факсиміле на фізичному документі. Сторонами передбачено, що лише при підписанні листів, повідомлень і тому подібне, за даною угодою, сторонами може бути використане факсимільне відтворення підписів за допомогою засобів механічного копіювання - тобто таким чином сторони узгодили, що під час листування, обміну повідомленнями, або наближеними за своїм змістом інформативними листами, які не є двосторонніми угодами, сторони мають право використовувати факсимільне відтворення власноручною підпису.

Відповідач вважає, що проставлення у графі: «Реквізити сторін», «Покупець», Товариство з обмеженою відповідальністю «Явір-Інвест» після слова: «Директор» на додатку від 24 вересня 2018 № 9 до договору поставки нафтопродуктів від 14 № Л-218, що нанесений за допомогою рельєфної еластичної/гумової, фотополімерної/друкарської форми - факсиміле, не може братися судом та сторонами до уваги, як належне підписання сторонами цього додатку від 24 вересня 2018 № 9, оскільки, відповідно до умов п. 8.2. договору такі додатки повинні бути складені у письмовій формі і підписані сторонами.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд прийшов до висновків про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково виходячи з таких мотивів.

Згідно з ст. 174 ГК України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частинами першою та другою статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як встановлено судом, 14.06.2018 між сторонами у справі був укладений договір поставки нафтопродуктів № Л-218. Згідно з п. 1.1. договору, постачальник зобов`язується передати в погоджені терміни, а покупець прийняти і сплатити на умовах, викладених в договорі і додатках до нього нафтопродукти, що іменуються далі по тексту - «товар». Кожний додаток є окремою згодою, укладеною в рамках даного договору згідно діючого законодавства України. Кожний наступний додаток не відміняє та не призупиняє дію попередніх додатків ні повністю, ані в частині, якщо в ньому не передбачено інше. Всі додатки, складені сторонами протягом всього терміну дії даного договору є його невід`ємною частиною. Номенклатура товару, його кількість і ціна встановлюються сторонами за погодженням в додатках до цього договору на підставі заявки покупця і вказуються в розрахункових документах (рахунках-фактурах) та/або у відвантажувальних документах (видаткових накладних) на товар, які є специфікацією в розумінні ст. 266 Господарського кодексу України і складають невід`ємну частину цього договору.

Пунктами 2.1 та 2.2. договору визначено, що товар поставляється погодженими партіями, згідно із заявками покупця на поставку тієї чи іншої партії товару. Заявка вважається оформленою покупцем належним чином, якщо вона була надана письмово (факсом або електронною поштою з врахуванням умов п. 8.7. договору) з підписом і печаткою уповноваженої особи з боку покупця. Відповідно до погодженої заявки, сторони укладають у письмовій формі додатки з підписом і печаткою відповідної сторони на кожну окрему партію товару, що поставляється за даним договором. Додатки, оформлені належним чином, є невід`ємною частиною цього договору. Поставка товару підтверджується накладними документами на товар (видатковими накладними та/чи актами приймання-передачі), які підписані представниками обох сторін. Поставка товару (кожної окремої партії товару) здійснюється в строк, який сторони визначають у відповідних додатках на кожну окрему партію товару.

Як зазначає позивач між сторонами у справі були укладені додатки від 13 вересня 2018 № 8 та від 24 вересня 2018 № 9 до договору від 14.06.2018 поставки нафтопродуктів № Л-218 щодо поставки палива дизельного ДП-Л-Євро5-ВО на загальну суму 249 018, 00 грн.

Представник відповідача заперечив щодо того, що керівником відповідача були підписані вказані додатки від 13 вересня 2018 № 8 та від 24 вересня 2018 № 9, а також у відповідача відсутні будь-які оригінальні примірники цих додатків.

Вказані обставини стали підставою для призначення у справі № 914/840/20 судової почеркознавчої експертизи, проведення якої доручено було Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз. Перед експертом було поставлене наступне питання: чи належать директору Товариства з обмеженою відповідальністю Явір - Інвест Хархалісу Володимиру Романовичу особисті підписи, виконані від його імені на наступних документах:

- додатку від 13 вересня 2018 № 8 до договору поставки нафтопродуктів від 14.06.2018 № Л-218;

- додатку від 24 вересня 2018 № 9 до договору поставки нафтопродуктів від 14.06.2018 № Л-218.

У висновку експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи та технічної експертизи документів від 18.12.2020 № 6259/7570 встановлено, що підпис від імені ОСОБА_1 , розташований у графі: «Реквізити сторін», «Покупець» Товариство з обмеженою відповідальністю «Явір-Інвест», після слова: «Директор» на додатку від 13 вересня 2018 року № 8, виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою з наслідуванням його справжніх підписів. Підпис від імені ОСОБА_2 , розташований у графі: «Реквізити сторін», «Покупець» Товариство з обмеженою відповідальністю «Явір-Інвест», після слова: «Директор» на додатку від 24 вересня 2019 року № 9 нанесений за допомогою рельєфної еластичної/гумової, фотополімерної/ друкарської форми - факсиміле.

Пунктом 8.2 договору встановлено, що всі зміни, додатки і доповнення до цього договору мають бути складені у письмовій формі і підписані сторонами. При підписання листів, повідомлень і тому подібне, за даною угодою, сторонами може бути використане факсимільне відтворення підписів за допомогою засобів механічного копіювання.

Таким чином, виходячи з п. 8.2. договору, сторони узгодили, що всі зміни, додатки і доповнення до цього договору мають бути складені у письмовій формі і підписані сторонами, тобто підписані за допомогою проставлення власноручного підпису уповноваженої особи, а не факсиміле на фізичному документі.

Враховуючи наведені обставини, суд не може брати до уваги додатки від 13 вересня 2018 № 8 та від 24 вересня 2018 № 9 до договору від 14.06.2018 поставки нафтопродуктів № Л-218 щодо поставки палива дизельного ДП-Л-Євро5-ВО на загальну суму 249 018, 00 грн, оскільки на додатку від 13 вересня 2018 року № 8, підпис виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою, а на додатку від 24 вересня 2019 року № 9 нанесений за допомогою факсиміле.

Однак, в матеріалах справи містяться документи, зокрема видаткові накладні від 13.09.2018 № 1549 та від 24.09.2018 № 1617; довіреності на отримання ТМЦ: від 13.09.2018 № 158 та від 24.09.2018 № 168; товарно-транспортні накладні від 13.09.2018 № N01-0685 та від 24.09.2018 № N01-0711 та акт звірки взаємних розрахунків: за період 01.01.2018 - 10.12.2018, січень 2019 - травень 2019, що підтверджують факт поставки позивачем палива дизельного ДП-Л-Євро5-ВО на загальну суму 249 018, 00 грн відповідачу.

Крім того, в судових засіданнях сторони повідомили суд, що в процесі розгляду зазначеної справи відповідачем було сплачено на користь позивача частину заборгованості в розмірі 37 000, 00 грн.

Здійснена відповідачем часткова оплата за товар додатково підтверджує належне виконання позивачем своїх зобов`язань за договором щодо поставки товару.

Господарський суд закриває провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи представлені суду докази часткового погашення відповідачем суми основного боргу, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі в частині стягнення 37 000, 00 грн заборгованості, яка була сплачена відповідачем після подачі позивачем позову до суду. Щодо решти суми основного боргу в розмірі 118 000, 00 грн, суд, виходячи із представлених позивачем доказів, вважає позовну вимогу в цій частині обґрунтованою та такою що підлягає задоволенню.

У відповідності із ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України зазначено, що одним з наслідків порушення зобов`язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов`язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язання, зокрема у випадку прострочення виконання.

У відповідності до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому у Господарському кодексі України, іншими законами та договором.

Згідно п. 4.1 договору поставки нафтопродуктів від 14.06.2018 № Л-218, в разі невчасної оплати товару (не оплати) покупець виплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період несвоєчасної оплати (не оплати) за кожний день прострочення від суми невиконаного грошового зобов`язання. Сплата штрафних санкцій не звільняє сторони від виконання зобов`язань за даним договором.

Відповідно до 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дія ст. 625 Цивільного кодексу України поширюється на всі види грошових зобов`язань незалежно від підстав їх виникнення, у т.ч. і на позадоговірне грошове зобов`язання, що виникло на підставі Цивільного кодексу України. Аналогічну правову позицію викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/10156/17, від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить суд стягнути з відповідача 83 259, 30 грн пені та 62 648, 92 грн 25 % річних (за прострочення оплати з дати зазначеної в додатках від 13 вересня 2018 № 8 та від 24 вересня 2018 № 9).

Зважаючи на те, що судом встановлено наявність зобов`язань між сторонами що виникли на підставі договору (без урахування додатків від 13 вересня 2018 № 8 та від 24 вересня 2018 № 9), тому суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути річні в розмірі передбаченому у ч. 2 ст. 625 ЦК та пеню передбачену у п. 4.1 договору, який сторонами не оспорюється.

При цьому, відповідно до ч.2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що 22.01.2020 позивачем на адресу відповідача була надіслана претензія № 01/22012020 про сплату заборгованості. Вказана претензія була отримана представником відповідача 30.01.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, копія якого позивачем долучена до матеріалів позовної заяви.

За таких обставин днем пред`явлення вимоги відповідачу буде день отримання ним листа з вимогою про сплату заборгованості. Від цієї дати, з врахуванням ст. 253 ЦК України, починається відлік 7-денного строку, передбаченого ч. 2 ст. 530 ЦК України, для добровільного виконання зобов`язання. Починаючи з 8-го дня, після отримання вимоги (07.02.2020), кредитор (стягувач) має право нарахувати боржнику 3% річних від простроченої суми та пеню.

Отже, позивачем невірно був визначений період прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання для нарахування 3% річних та пені, тому суд, здійснивши перерахунок, дійшов висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пеня в розмірі 3 159, 29 грн та 3 % річних в розмірі 431, 97 грн.

Відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 145, 236-241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Провадження у справі в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 37 000, 00 грн закрити.

2. Позовні вимоги задовільнити частково.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Контанго Трейд (03680, м. Київ, вул. Горького, 172, офіс 517, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Явір-Інвест» (81064, с. Бердихів Яворівського району Львівської області, вул. Промислова, 8, ) суму в розмірі 123 969, 94 грн, з яких:

- 118 000, 00 грн основного боргу;

- 3 159, 29 грн пені;

- 431, 97 грн 3 % річних;

- 2 378, 68 грн судового збору.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено 23 лютого 2021 року.

Суддя П.Т. Манюк