РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.02.2021Справа № 910/19375/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АТОН ЮА»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія ОРТ»

про стягнення 69 029,25 грн

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

Пасічнюк С.В.

Представники: без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АТОН ЮА» (далі - позивач, ТОВ «АТОН ЮА») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія ОРТ» (далі - відповідач, ТОВ «Компанія ОРТ») про стягнення 69 029,25 грн на підставі Договору про надання рекламних послуг № 22/04/2019/ПМ від 22.04.2019, з яких: 59 432,00 грн основного боргу, 7 214,00 грн пені, 1 037,58 грн інфляційних нарахувань, 1345,67 грн 3% річних.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідачем своєчасно та у повному обсязі не оплачено рекламні послуги, надані позивачем на підставі Договору про надання рекламних послуг № 22/04/2019/ПМ від 22.04.2019, внслідок чого у відповідача виникла заборгованість у розмірі 59 432,00 грн (основний борг).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.12.2020 позовну заяву ТОВ «АТОН ЮА» залишено без руху, встановлено позивачу спосіб та строк усунення недоліків позовної заяви.

24.12.2020 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшов супровідний лист з документами на усунення недоліків позовної заяви, направлений засобами поштового зв`язку 22.12.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.12.2020 позовну заяву ТОВ «АТОН ЮА» прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/19375/20 та ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

Суд повідомляв позивача та відповідача про відкриття провадження у справі.

В матеріалах справи наявні докази отримання позивачем ухвали Господарського суду міста Києва від 29.12.2020 про відкриття провадження у справі № 910/19375/20.

Поштове відправлення з ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.12.2020 у справі № 910/19375/20 було направлене відповідачу за адресою: Україна, 01001, міста Київ, вулиця Михайла Грушевського, будинок 10, вказаною у позовній заяві, яка відповідає адресі місцезнаходження відповідача, що підтверджується наявним в матеріалах справи відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Втім, поштове відправлення з наведеною ухвалою суду та примірником повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції було повернуто органами зв`язку до Господарського суду міста Києва.

Враховуючи, що ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.12.2020 у справі № 910/19375/20 було надіслано за належною адресою, тобто повідомленою суду позивачем, яка відповідає адресі, зазначеній у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та повернуто підприємством зв`язку, суд дійшов висновку про те, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд даної справи судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ ГПК України.

Заяв або клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від сторін спору до суду не надходило.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 ГПК України).

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву та додані до неї докази.

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, відповідно до статей 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, та дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

22.04.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «АТОН ЮА» (виконавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія ОРТ» (замовник, відповідач) був укладений Договір № 22/04/2019/ПМ про надання рекламних послуг (далі - Договір або Договір № 22/04/2019/ПМ від 22.04.2019), відповідно до п. 3.1 якого та Додатків до нього виконавець на замовлення замовника протягом визначеного періоду надає за плату послуги з проведення рекламної(их) кампанії(ій) на території України, а замовник зобов`язується прийняти та вчасно й у повному обсязі оплатити виконані роботи та надані послуги відповідно до умов та в порядку, визначеному цим Договором.

Всі необхідні умови проведення кожної окремої рекламної кампанії визначаються сторонами в Додатковій угоді, яка укладається і підписується сторонами цього Договору. Додаткові угоди є невід`ємною частиною Договору після підписання їх сторонами (п. 3.2 Договору).

Умовами п. 4.3.1 Договору передбачено обов`язок замовника своєчасно проводити оплату робіт виконавцю відповідно до умов цього Договору та Додатків до нього.

Згідно п. 5.1 Договору вартість виконання робіт (надання послуг) по договірній ціні за даним Договором вказується в рахунках-фактурах або протоколах узгодження договірних цін на момент приймання виконавцем замовлень від замовника. Всі розрахунки замовника з виконавцем здійснюються у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця шляхом передоплати в розмірі 100% від вартості послуг до початку періоду розміщення, на підставі рахунку, що виставляється виконавцем, але не пізніше ніж до 10 числа поточного місяця. У разі якщо на момент оплати рахунок замовнику не надано, то замовник проводить оплату на підставі Договору, або Додатку до нього не порушуючи при цьому термінів оплати (п. 5.2 Договору).

Пунктом 6.6 Договору сторони погодили, що у випадку ненадходження коштів на поточний рахунок виконавця протягом терміну, визначеного цим Договором та Додатками до нього, замовник виплачує на користь виконавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день затримки від вартості прокату, що фіксується у Додатках до даного Договору, які є його невід`ємною частиною і мають юридичну силу.

Договір набирає чинності з 22 квітня 2019 року та діє до 22 квітня 2020 року, але в будь-якому випадку до повного виконання обов`язків обома сторонами (п. 7.1 Договору). Договір може бути пролонгований за бажанням сторін, про що сторона-ініціатор повідомляє письмово не пізніше ніж за 2-ва тижні до закінчення прокату рекламного матеріалу (п. 7.2 Договору). Якщо сторони не вживають заходів, спрямованих на повідомлення один одного про зміну або припинення Договору, він вважається продовженим на таких же умовах на такий же термін.

Враховуючи що матеріали справи не містять доказів повідомлення однієї зі сторін іншої про зміну або припинення Договору, то Договір № 22/04/2019/ПМ від 22.04.2019 вважається пролонгованим та таким, що діє до 22 квітня 2021 року.

Відповідно до п. 10.1 Договору роботи вважаються виконаними після підписання обома сторонами Акту виконаних робіт, що є невід`ємною частиною Договору. На протязі 3-х робочих днів з моменту вручення виконавцем замовнику Акту здачі-прийомки робіт, замовник зобов`язується його підписати або вручити виконавцю письмову мотивовану відмову. В разі ненадання відмови у зазначений термін, роботи вважаються прийнятими.

На виконання умов Договору № 22/04/2019/ПМ від 22.04.2019 позивачем у період дії Договору було надано відповідачу рекламні послуги на загальну суму 387 297,00 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи рахунками на оплату та актами надання послуг.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказав, що відповідач зобов`язання за Договором щодо повної та своєчасної оплати за надані позивачем рекламні послуги виконав лише частково, внаслідок чого у відповідача утворилася заборгованість перед позивач у розмірі 59 432,00 грн.

В позовній заяві позивач зазначає, що вказана заборгованість утворилась внаслідок неповної та несвоєчасної сплати вартості рекламних послуг.

Позивач вказує, що згідно Додаткової угоди № 13 від 18.10.2019 сторони погодили надання послуг з розміщення реклами у вагонах Харківського метрополітену у період з 01.11.2019 по 30.11. 2019, а також надання послуг з друку та монтажу рекламної продукції на загальну суму 36 700,00 грн.

Додатковою угодою № 25 від 10.01.2020 сторони погодили надання послуг з друку та монтажу рекламного матеріалу на загальну суму 30 240,00 грн.

Додатковою угодою № 27 від 14.02.2020 передбачено, що виконавець за дорученням замовника проводить рекламну кампанію у період з 01.03.2020 по 30.03.2020, загальна вартість якої становить 33 100,00 грн.

Додатковою угодою № 28 від 19.02.2020 передбачено надання послуг з друку та монтажу рекламного матеріалу на загальну суму 650,00 грн.

Відповідно до Додаткової угоди № 32 від 26.05.2020 передбачено проведення рекламної кампанії у період з 01.06.2020 по 30.06.2020, загальна вартість якої становить 1 682,00 грн.

Факт надання рекламних послуг на підставі Додаткових угод № 13 від 18.10.2019, № 25 від 10.01.2020, № 27 від 14.02.2020, № 28 від 19.02.2020 та № 32 від 26.05.2020 підтверджується позивачем доданими до позовної заяви актами надання послуг № 152 від 30.11.2019, № 252 від 31.03.2020, № 170 від 31.03.2020, № 186 від 29.02.2020 та № 235 від 26.05.2020.

Матеріали справи також містять рахунки на оплату № 687 від 21.10.2019, № 13 від 10.01.2020, № 97 від 14.02.2020, № 115 від 19.02.2020 та № 235 від 26.05.2020.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія ОРТ» було частково оплачені надані позивачем згідно Додаткових угод № 13 від 18.10.2019, № 25 від 10.01.2020 послуги. Так, відповідачем були здійснені наступні платежі:

- 20.11.2019 відповідачем було сплачено 4 700,00 грн згідно рахунку № 687 від 21.10.2019 на підставі Додаткової угоди 13 від 18.10.2019;

- 23.12.2019 відповідачем було сплачено 5 000,00 грн згідно рахунку № 687 від 21.10.2019 на підставі Додаткової угоди 13 від 18.10.2019;

- 05.02.2020 відповідачем було сплачено 18 240,00 грн згідно рахунку № 13 від 10.01.2020 на підставі Додаткової угоди 25 від 10.01.2020

- 14.02.2020 відповідачем було сплачено 10 000,00 грн згідно рахунку № 687 від 21.10.2019 на підставі Додаткової угоди 13 від 18.10.2019;

- 07.05.2020 відповідачем було сплачено 5 000,00 грн згідно рахунку № 13 від 10.01.2020 на підставі Додаткової угоди 25 від 10.01.2020.

Наведене підтверджується наявною в матеріалах справи банківською випискою по рахунку позивача за період з 01.01.2018 по 21.10.2020.

У позовній заяві позивачем заявлено до стягнення з відповідача 59 432,00 грн заборгованості за надані рекламні послуги, з яких: 17 000,00 грн - заборгованість за Додатковою угодою 13 від 18.10.2019, 7 000,00 грн - заборгованість за Додатковою угодою № 25 від 10.01.2020, 33 100,00 грн - заборгованість за Додатковою угодою № 27 від 14.02.2020, 650,00 грн - заборгованість за Додатковою угодою № 28 від 19.02.2020, 1 682,00 грн - заборгованість за Додатковою угодою № 32 від 26.05.2020.

У зв`язку із простроченням відповідачем грошового зобов`язання позивачем нараховані пеня у розмірі 7 214,00 грн, інфляційні втрати у розмірі 1 037,58 грн, 3% річних у розмірі 345,67 грн.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України), якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Пунктом 5.2 Договору передбачено, що всі розрахунки замовника з виконавцем здійснюються у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця шляхом передоплати в розмірі 100% від вартості послуг до початку періоду розміщення, на підставі рахунку, що виставляється виконавцем, але не пізніше ніж до 10 числа поточного місяця.

По матеріалам справи судом встановлено, що наявні в матеріалах справи Додаткові угоди № 27 від 14.02.2020, № 28 від 19.02.2020 та № 32 від 26.05.2020 не містять підпису уповноваженої особи відповідача.

Наявні в матеріалах справи акти надання послуг № 170 від 31.03.2020, № 186 від 29.02.2020 та № 235 від 26.05.2020 також не містять підпису та печатки уповноваженої особи відповідача.

В той же час, умовами п. 10.1 Договору сторони погодили, що роботи вважаються виконаними після підписання обома сторонами Акту виконаних робіт, що є невід`ємною частиною Договору. На протязі 3-х робочих днів з моменту вручення виконавцем замовнику Акту здачі-прийомки робіт, замовник зобов`язується його підписати або вручити виконавцю письмову мотивовану відмову. В разі ненадання відмови у зазначений термін, роботи вважаються прийнятими.

В позовній заяві позивач зазначив, що вказані Додаткові угоди та акти надання послуг надсилалися відповідачу електронною поштою.

Крім того, 17.07.2020 позивач направив відповідачу за допомогою засобів поштового зв`язку, а саме листом з описом вкладення низьку документів, серед яких, зокрема, були Додаткові угоди № 27 від 14.02.2020, № 28 від 19.02.2020, № 32 від 26.05.2020 та акти надання послуг № 170 від 31.03.2020, № 186 від 29.02.2020, № 235 від 26.05.2020. Факт надсилання зазначених документів відповідачу підтверджується наявними в матеріалах доказами, а саме: описом вкладення, фіскальним чеком та накладною № 533 від 17.07.2020).

Судом встановлено, що відповідач вказані документи не підписав та протягом 3-х робочих днів не надав позивачу письмової мотивованої відмови від підписання.

Враховуючи положення п. 10.1 Договору та відсутність в матеріалах справи письмової мотивованої відмови відповідача від підписання актів надання послуг № 170 від 31.03.2020, № 186 від 29.02.2020, № 235 від 26.05.2020, суд дійшов висновку про те, що вказані акти надання послуг є такими, що підписані відповідачем, а надані згідно них послуги такі, що прийняті відповідачем без заперечень.

З огляду на зазначене, суд приймає наявні в матеріалах справи акти надання послуг № 170 від 31.03.2020, № 186 від 29.02.2020, № 235 від 26.05.2020 в якості належних доказів на підтвердження факту надання позивачем рекламних послуг.

Оскільки відповідач належними доказами відповідно до статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України факту невиконання своїх зобов`язань з оплати наданих послуг не спростував, суд дійшов висновку, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія ОРТ» не виконано своїх зобов`язань за Договором № 22/04/2019/ПМ від 22.04.2019 щодо повної та своєчасної оплати за надані позивачем рекламні послуги.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача основного боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю в сумі 59 432,00 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у загальній сумі 7 214,00 грн.

Судом встановлено, що відповідач обов`язку щодо повної та своєчасної оплати за надані позивачем рекламні послуги. у визначений строк не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно п. 6.6 Договору у випадку ненадходження коштів на поточний рахунок виконавця протягом терміну, визначеного цим Договором та Додатками до нього, замовник виплачує на користь виконавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день затримки від вартості прокату, що фіксується у Додатках до даного Договору, які є його невід`ємною частиною і мають юридичну силу.

Згідно наданого позивачем розрахунку пені, останній просить суд стягнути з відповідача:

- 3 078,63 грн пені за період з 11.11.2019 по 01.11.2020 за прострочення оплати послуг наданих згідно Додаткової угоди № 13 від 18.10.2019;

- 926,50 грн пені за період з 11.01.2020 по 01.11.2020 за прострочення оплати послуг наданих згідно Додаткової угоди № 25 від 10.01.2020;

- 3 068,77 грн пені за період з 11.03.2020 по 01.11.2020 за прострочення оплати послуг наданих згідно акту надання послуг № 170 від 31.03.2020;

- 60,27 грн пені за період з 11.03.2020 по 01.11.2020 за прострочення оплати послуг наданих згідно акту надання послуг № 186 від 29.02.2020;

- 79,83 грн пені за період з 11.06.2020 по 01.11.2020 за прострочення оплати послуг наданих згідно акту надання послуг № 308 від 30.06.2020;

В той же час, відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Дослідивши розрахунок пені, наведений позивачем у позовній заяві, судом встановлено, що при здійснені розрахунку позивачем не було враховано положення ч. 6 ст. 232 ГК України та нараховано пеню за прострочення оплати згідно Додаткових угод № 13 від 18.10.2019, № 25 від 10.01.2020 та актів наданих послуг № 170 від 31.03.2020 та № 186 від 29.02.2020 за періоди, що перевищують законодавчо встановлений 6-ти місячний строк. Крім того, при здійсненні розрахунку пені за прострочення оплати згідно Додаткових угод № 13 від 18.10.2019 та № 25 від 10.01.2020 позивачем не було враховано часткові оплаті, які були здійснені відповідачем.

З урахуванням вищенаведеного, суд за допомогою інформаційно-пошукової системи «Ліга» здійснивши власний розрахунок пені, встановив, що вірною сумою пені є 6 898,42 грн.

З огляду на зазначене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 7 214,00 грн пені підлягають частковому задоволенню в сумі 6 898,42 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення 1 345,67 грн 3 % річних та 1 037,58 грн інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, здійснивши за допомогою інформаційно-пошукової системи «Ліга» перевірку заявленої до стягнення суми 3 % річних та інфляційних втрат, дійшов висновку про повне задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача 1 345,67 грн 3 % річних та 1 037,58 грн інфляційних втрат.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили б про виконання в повному обсязі взятих на себе зобов`язань за Договором.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. При цьому частиною 2 наведеної статті ГПК України передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Позивачем в позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розмір суми судових витрат, який складається з суми судового збору в розмірі 2 102,00 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн.

Відповідач попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, до суду не подав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на приписи п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України та часткове задоволення позову, судовий збір у сумі 2 092,40 грн покладається на відповідача, а судовий збір в розмірі 9,60 грн покладається на позивача.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3 статті 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач заявив до стягнення з відповідача 6 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, які позивач поніс та має понести у зв`язку з розглядом даної справи.

По матеріалам справи судом встановлено, що позивачем не було подано жодних доказів на підтвердження понесених ним витрат на професійну правничу допомогу.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку щодо відсутність підстав для відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. 56, 58, 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 236-238, 241, 327 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія ОРТ» (Україна, 01001, місто Київ, вулиця Михайла Грушевського, будинок 10; ідентифікаційний код 42189360) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АТОН ЮА» (Україна, 61070, Харківська обл., місто Харків, провулок Електроінструментальний, будинок 6, Гуртожиток; ідентифікаційний код 37189217) 59 432,00 грн (п`ятдесят дев`ять тисяч чотириста тридцять дві гривні 00 коп.) основного боргу, 6 898,42 грн (шість тисяч вісімсот дев`яносто вісім гривень 42 коп.) пені, 1 345,67 грн (одну тисячу триста сорок п`ять гривень 67 коп.) 3% річних, 1 037,58 грн (одну тисячу тридцять сім гривень 58 коп.) інфляційних втрат та 2 092,40 грн (дві тисячі дев`яносто дві гривні 40 коп.) судового збору.

3. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» ГПК України.

Повне рішення складено 25.02.2021.

Суддя Гумега О.В.