ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2021 справа № 914/1345/20

Господарський суд Львівської області у складі судді Долінської О.З., за участю секретаря судового засідання Муравець О.М., розглянувши матеріали справи

за позовом: Акціонерного товариства "Міжнародний інвестиційний банк", м. Київ

до відповідача 1: Приватного підприємства "Едель", м. Львів

до відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Новодім Сервіс", м. Львів

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області ОСОБА_5, м. Львів

та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-2: ОСОБА_1 , м. Львів - Брюховичі

про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 48059288 від 01.08.2019 р.

Представники сторін:

від позивача: Грищенко О.М. - адвокат, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ № 000311 від 10.10.2018 р.; довіреність № 31/05 від 15.05.2020 р.

від відповідача-1: не з`явився

від відповідача-2: не з`явився

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: не з`явився

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-2: Зубашевський Н.П. - адвокат, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЛВ № 001894 від 27.02.2020 р.

ВСТАНОВИВ:

04.06.2020 р. Акціонерне товариство "Міжнародний інвестиційний банк" звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до відповідача 1: Приватного підприємства "Едель", до відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Новодім Сервіс" про скасування державної реєстрації.

Ухвалою Господарського суду Львівської області суду від 09.06.2020 р. судом прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Судом постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 22.07.2020 р.

Ухвалою Господарського суду Львівської області суду від 22.07.2020 р. клопотання позивача про залучення приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області ОСОБА_5 третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів від 14.07.2020 р. (за вх.№ 1654/20 від 17.07.2020 р.) судом задоволено. Залучено приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області ОСОБА_5 (АДРЕСА_4) третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів. Підготовче засідання відкладено на 03.08.2020 р.

03.08.2020 р. відповідачем-2 подано на адресу суду відзив на позовну заяву з додатками за вих. № 31/07 від 31.07.2020 р. (за вх. № 1781/20 від 03.08.2020 р.), відповідно до якого відповідач-2 просить суд відмовити у задоволені позовних вимог повністю з підстав, викладених у поданому відзиві.

Ухвалою Господарського суду Львівської області суду від 03.08.2020 р. клопотання відповідача-2 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Новодім Сервіс" про залучення ОСОБА_1 третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-2 за вих. № 31/07 від 31.07.2020 р. (за вх. № 1781/20 від 03.08.2020 р.) судом задоволено. Залучено ОСОБА_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-2. Задоволено клопотання позивача від 31.07.2020 р. про продовження строку підготовчого провадження у справі № 914/1345/20 на тридцять днів (за вх. № 1777/20 від 03.08.2020 р.). Продовжено строк підготовчого провадження у справі № 914/1345/20 на тридцять днів за клопотанням позивача. Підготовче засідання у справі відкладено на 15.09.2020 р.

13.08.2020 р. позивачем подано на адресу суду відповідь на відзив ТзОВ "Новодім Сервіс" за вх. № 24280/20 з додатками, у якій позивач зазначає про те, що відповідачем-2 у поданому відзиві не наведено належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги.

Ухвалою Господарського суду Львівської області суду від 15.09.2020 р. судом постановлено витребувати у Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" (), яке знаходиться за адресою: 79024, м. Львів, вул. Липинського, 54 інвентаризаційну справу на нежитлову будівлю, що позначена літерою "З-2", площею 274,6 кв.м., нежитлову будівлю, що позначена літерою "Ж", площею 207,5 кв.м., нежитлову будівлю навісу, що позначена літерою "В-1", площею 261,1 кв.м., що знаходяться у АДРЕСА_2 . Матеріали інвентаризаційної справи надати суду до 05.10.2020 р.

06.10.2020 р. Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" направило на електронну адресу суду лист за вих. № 3861 від 05.10.2020 р. (за вх. № 28871/20), в якому зазначено, що Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" не може скерувати на адресу суду інвентаризаційну справу на нежитлову будівлю, що позначена літерою "З-2", площею 274,6 кв.м., нежитлову будівлю, що позначена літерою "Ж", площею 207,5 кв.м., нежитлову будівлю навісу, що позначена літерою "В-1", площею 261,1 кв.м., що знаходяться у АДРЕСА_2, оскільки у відділі технічної та юридичної інформації БТІ інвентаризаційні справи на об`єкти нерухомості за вказаними площами та літерами не обліковуються. Оригінал вказаного листа Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" за вих. № 3861 від 05.10.2020 р. зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх. № 30227/20.

Ухвалою Господарського суду Львівської області суду від 15.09.2020 р. підготовче засідання у справі відкладено на 07.10.2020 р.

Ухвалою Господарського суду Львівської області суду від 07.10.2020 р. підготовче засідання у справі відкладено на 28.10.2020 р.

21.10.2020 р. третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-2 подано на адресу суду письмові пояснення з додатками за вх. № 30498/20, відповідно до яких третя особа просить суд відмовити у задоволенні позову Акціонерного товариства "Міжнародний інвестиційний банк" про скасування державної реєстрації повністю з підстав, які викладені у вказаних письмових поясненнях.

27.10.2020 р. відповідачем-2 подано на адресу суду письмові пояснення за вх. № 31041/20, в яких відповідач-2 надає відповідь на поставлені у позовній заяві запитання позивача.

28.10.2020 р. відповідачем 1 - ПП "Едель" подано на адресу суду відзив на позовну заяву з додатками за вх. № 31129/20, відповідно до якого, відповідач 1 просить суд відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у поданому відзиві.

Ухвалою Господарського суду Львівської області суду від 28.10.2020 р. підготовче засідання у справі відкладено на 18.11.2020 р.

16.11.2020 р. позивачем подано на адресу суду відповідь на відзив ПП "Едель" з додатками за вх. № 32913/20, в якій позивач зазначає про те, що обставини, які викладені у відзиві ПП "Едель" не спростовують докази, які надані позивачем в обґрунтування заявленого позову.

16.11.2020 р. позивачем подано на адресу суду клопотання за вх. № 2932/20, відповідно до якого позивач просив суд залучити до розгляду справи № 914/1345/20 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідачів, суб`єкта господарювання фізичну особу - підприємця ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ). Також у вказаному клопотанні позивач просив суд викликати та допитати в якості свідка ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

18.11.2020 р. представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів подано на адресу суду письмові пояснення з додатками щодо заявлених позовних вимог за вх. № 33263/20, відповідно до яких третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів просить суд відмовити у задоволенні позову повністю з підстав, викладених у поданих письмових поясненнях.

Ухвалою Господарського суду Львівської області суду від 18.11.2020 р. підготовче засідання у справі відкладено на 09.12.2020 р.

30.11.2020 р. позивачем подано на адресу суду заяву про зміну предмету позову з додатками за вх. № 3095/20.

Ухвалою Господарського суду Львівської області суду від 09.12.2020 р. судом постановлено прийняти до розгляду заяву позивача про зміну предмету позову за вх. № 3095/20 від 30.11.2020 р. у справі № 914/1345/20 і подальший розгляд даної справи здійснювати з її врахуванням. У задоволенні клопотання Акціонерного товариства "Міжнародний інвестиційний банк" від 10.11.2020 р. (за вх. № 2932/20 від 16.11.2020 р.) в частині залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - суб`єкта господарювання фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , податковий номер НОМЕР_2 ) судом відмовлено. Підготовче засідання у даній справі відкладено на 13.01.2021 р.

16.12.2020 р. представником позивача подано на адресу суду письмові пояснення з додатками з врахуванням письмових пояснень приватного нотаріуса ОСОБА_5 від 17.11.2020 р. за вх. № 35877/20.

Судове засідання, яке було призначено на 13.01.2021 р. не відбулося через виникнення технічних проблем 13.01.2021 р. у залі судового засідання № 12 Господарського суду Львівської області.

Ухвалою Господарського суду Львівської області суду від 14.01.2021 р. підготовче засідання у справі № 914/1345/20 призначено на 27.01.2021 р.

Ухвалою Господарського суду Львівської області суду від 27.01.2021 р. судом постановлено відмовити у задоволенні клопотання Акціонерного товариства "Міжнародний інвестиційний банк" від 14.07.2020 р. (за вх. № 21985/20 від 17.07.2020 р.) про виклик та допит в якості свідка наступних фізичних осіб - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Також судом відмовлено у задоволенні клопотання Акціонерного товариства "Міжнародний інвестиційний банк" від 10.11.2020 р. (за вх. № 2932/20 від 16.11.2020 р.) в частині виклику свідка Фізичної особи -підприємця ОСОБА_2. Закрито підготовче провадження та призначено справу № 914/1345/20 до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 17.02.2021 р.

Рух справи та причини відкладення судових засідань відображено в ухвалах суду, що містяться в матеріалах справи.

17.02.2021 р. представник позивача в судове засідання з розгляду справи по суті з`явився, позовні вимоги підтримав із врахуванням заяви про зміну предмету позову з підстав, викладених у позовній заяві, з підстав, викладених у відповіді на відзив за вх.№ 24280/20 від 13.08.2020 р., відповіді на відзив ПП "Едель" за вх. № 32913/20 від 16.11.2020 р. та поясненнях, наданих в судових засіданнях.

17.02.2021 р. представник відповідача -1 в судове засідання з розгляду справи по суті не з`явився, хоча належно був повідомлений про час, дату та місце судового засідання (докази містяться в матеріалах справи).

17.02.2021 р. представник відповідача-2 в судове засідання з розгляду справи по суті не з`явився, хоча належно був повідомлений про час, дату та місце судового засідання (докази містяться в матеріалах справи).

17.02.2021 р. представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів в судове засідання з розгляду справи по суті не з`явився, хоча належно був повідомлений про час, дату та місце судового засідання (докази містяться в матеріалах справи).

17.02.2021 р. представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-2 в судове засідання з розгляду справи по суті з`явився. Просив суд в позові відмовити повністю із підстав, викладених у письмових поясненнях, поданих на адресу суду за вх. 30498/20 від 21.10.2020 р. та поясненнях, наданих в судовому засіданні. Крім того, 17.02.2021 р. представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-2 подано на адресу суду письмові пояснення з врахуванням відповіді на відзив АТ "Міжнародний інвестиційний банк" та письмових пояснень за вх. № 3485/21 від 15.02.2021 р., відповідно до яких третя особа заперечує у повному обсязі позов АТ "Міжнародний інвестиційний банк" про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 48059288 від 01.08.2019 р.

Стаття 43 ГПК України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Враховуючи вищенаведене, судом, згідно вимог ГПК України, надавалась в повному обсязі можливість учасникам справи щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів.

Враховуючи те, що норми ст.81 ГПК України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом учасників справи подавати докази, а п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства - свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарським судом створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції у справі.

Отже, судом було забезпечено принцип змагальності сторін, рівність сторін, що полягає у наданні їм однакових можливостей для реалізації ними своїх процесуальних прав, з огляду на сплив строків для подання доказів, з метою дотримання прав позивача на своєчасне вирішення спору.

В силу приписів ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Одним із основних принципів (засад) господарського судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи.

Крім того, суд враховує, що пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справ упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейського суду з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення Європейського суд з прав людини від 08.11.2005 у справі Смірнова проти України).

Водночас, необґрунтоване відкладення розгляду справи призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що може призвести до порушення положень ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Враховуючи те, що подані у цій справі докази дозволяють суду встановити та оцінити конкретні обставини (факти), якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги та які мають суттєве значення для вирішення цього спору, а отже, розглянути та вирішити спір й здійснити розподіл судових витрат у цій справі, що в свою чергу, вказує на можливість виконання завдань господарського судочинства та з урахуванням необхідності дотримання розумних строків розгляду справи, суд вважає, що в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення у справі № 914/1345/20.

В судовому засіданні 17.02.2021 р., відповідно до ч. 1 ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позиція позивача.

Позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, що 31.05.2013 між АТ «Міжнародний Інвестиційний банк» (позивачем) та Приватним підприємством «Едель» (відповідачем1) був укладений кредитний договір №00006.13- CBD.108. Того ж дня, 31.05.2013 року, в якості забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між позивачем та відповідачем 1 укладено іпотечний договір №00006.13-CBD/PL.108, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юзвою Н.Б. за реєстровим номером №1456. Предметом іпотеки було наступне майно: 1) Виробнича будівля, позначена в плані під літерою «К-1-2», загальною площею 2670,3 кв.м. - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. 2) Нежитлова будівля (навіс з воротами), позначена в плані під літерою «ГІ-1»,загальною площею 170,2 кв.м. - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. 3) Нежитлове приміщення (контрольно-пропускний пункт), позначене на плані під літерою «Г-1», загальною площею 151,8 кв.м. - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

У зв`язку з невиконанням Відповідачем 1 зобов`язань за кредитним договором АТ «Міжнародний Інвестиційний банк» звернувся до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Господарського суду Львівської області від 29.01.2018 року у справі №914/2455/17, задоволено вимоги ПАТ «МІБ» щодо заборгованості за кредитним договором №00006.13-СBD.108 від 31.05.2013 в сумі 1 200 000,00 дол. США шляхом звернення стягнення на заставлене майно згідно іпотечного договору №00006.13-CBD/PL.108 від 31.05.2013 та визнання за банком права власності на предмет іпотеки.

Після набуття у власність «майнового комплексу» за адресою: АДРЕСА_2, позивачем на території комплексу було виявлено самочинно збудовані окремі приміщення та перебудови, а саме: нежитлова будівля прохідної, що позначена літерою Є, площею 5,6 кв.м.; нежитлова будівля, що позначена літерою 3-2, площею 274,6 кв.м.; нежитлова будівля, що позначена літерою Ж, площею 207,5 кв.м.; нежитлова будівля навісу, що позначена літерою В-1 площею 261,1 кв.м. Позивач вказує на те, що останній був позбавлений можливості внести запис про державну реєстрацію права власності на вищезазначені нежитлові будівлі до державного реєстру після звернення стягнення на іпотечне майно, оскільки об`єкти нерухомості мали статус об`єктів самочинного будівництва та не були введеними в експлуатацію відповідно до вимог законодавства України. Позивач вважає, що вказані нежитлові будівлі не могли виступати предметом будь-якого договору у 2003 році, через відсутність надання їм правового статусу нерухомого майна відповідно до законодавства України шляхом проходження процедури введення їх в експлуатацію та реєстрації права власності.

Крім того, позивач, посилаючись на копію плану земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2, який погоджено з Управлінням архітектури і містобудування від 09.09.2005 року, стверджує, що будь-яких об`єктів будівництва (завершеного чи незавершеного), окрім будівель майнового комплексу, який був переданий в іпотеку Позивачу, за адресою АДРЕСА_2, станом на 17.03.2003 взагалі не існувало. Таким чином, вважає, що однією з підстав для скасування рішення про право власності за Відповідачем 2, ТОВ «Новодім Сервіс», є встановлення відсутності правової підстави для реєстрації права власності на нерухоме майно.

Позивач доводить, що відсутність документів бюро технічної інвентаризації про державну реєстрацію прав на нежитлові будівлі вказує на грубе порушення приватним нотаріусом ОСОБА_5 вимог ч. 2 статті 3 та п.3ч.3 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952 ІV від 01.07.2004 р. та незаконність проведеної державної реєстрації.

Щодо порушеного права, позивач обґрунтовує, що незаконні дії Відповідача 1, Відповідача 2 та Приватного нотаріуса ОСОБА_5 призвели до порушення прав АТ «Міжнародний інвестиційний банк» як кредитора, іпотекоодержателя та власника приміщень, які знаходяться в. АДРЕСА_2. Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 5 Закону України «Про іпотеку» у разі, якщо іпотекодавцем предмет іпотеки було реконструйовано або щодо нього було проведено самочинне будівництво (у тому числі але не виключно, споруджено нові будівлі, споруди тощо на земельній ділянці, що належить іпотекодавцю на праві власності чи перебуває в його користуванні) всі реконструйовані, новостворені об`єкти нерухомості вважаються предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору.

Позивач у своєму позові зазначає, що відносно нежитлової будівлі (навіс з воротами), позначеної на плані під літерою Г-1 загальною площею 170,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та на яке Позивач зареєстрував право власності 18.03.2018 року, Відповідачем 1, ПП «Едель», була здійснена самовільна добудова, в результаті чого площа такого об`єкта була збільшена до 261,1 кв.м. Відповідно до ч. 3 ст. 5 Закону України «Про іпотеку» іпотека поширюється на частину об`єкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною у натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як окремий об`єкт нерухомості.

При цьому, позивач вважає, що у 2013 році Відповідач 1, ПП «Едель», передаючи в іпотеку АТ «МІБ» виробничу будівлю, що позначена в плані під літерою «К-1-2», нежитлову будівлю (навіс з воротами), позначену в плані під літерою «ГІ-1», нежитлове приміщення (контрольно-пропускний пункт), позначене на плані під літерою «Г-1», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2, мав право на користування земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_2 відповідно до ст.377 ЦК України, ст. 120 ЗК України.

Позиція відповідача 1.

Відповідач 1, Приватне підприємство «Едель», подавши відзив на позовну заяву за вх. № 31129/20 від 28.10.2020 р., заперечило позов у повному обсязі. Відповідач 1 посилається на те, що предметом іпотеки за кредитним договором були окремі об`єкти нерухомого майна (а не майновий комплекс, як вказує позивач у своєму позові), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2. Зокрема, Рішенням Господарського суду Львівської області від 29.01.2018 у справі №914/2455/17 стягнуто на користь ПАТ «Міжнародний інвестиційний банк» суму заборгованості згідно кредитного договору №00006.13-CBD від 31.05.2013 року, звернувши стягнення на заставлене майно ПП «Едель» згідно іпотечного договору №№00006.13-CBD/PL.108 від 31.05.2013 року, а саме: виробничу будівлю, позначену в плані під літерою К-1-2 загальною площею 2670,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2; нежитлову будівлю (навіс з воротами), позначену в плані під літерою ГІ-1, загальною площею 170,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2; нежитлове приміщення (контрольно-пропускний пункт), позначений в плані під літерою Г-1, загальною площею151,8, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Так, відповідач 1 вважає, що вказане рішення суду, підтверджує, що на все майно, яке було в іпотеці - звернено стягнення і позивач оформив на нього власність. Відтак, рішення суду щодо погашення заборгованості за іпотечним договором №00006.13-CBD/PL/108 шляхом звернення стягнення на заставлене майно ПП «Едель» виконано повністю.

Щодо приміщень будівлі прохідної, літ «Є», площею 5,6 кв.м., нежитлової будівлі, літ «З-2», площею 274,6 кв.м., нежитлової будівлі-навісу, літ. «В-1», площею 261,1 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2, Відповідач 1 вважає, що такі не мають жодного відношення до ПАТ «Міжнародний інвестиційний банк», оскільки в іпотеку (чи за іншим договором) позивачу не передавались.

У 2003 році вказані приміщення відчужені ПП «Едель» на користь ЗАТ «Західвугілля» за договором купівлі-продажу нерухомого майна №04/195-1 та передані за Актом приймання-передачі і не мають жодного відношення до будівель ПП «Едель, що передані в іпотеку ПАТ «Міжнародний інвестиційний банк» у 2013 році.

Окрім того, Відповідач 1, у поданому відзиві зазначає про те, що всі будівлі, що передані в іпотеку розташовані за адресою: АДРЕСА_2 на земельній ділянці ПАТ «Львівське АТП 24654». У свій час, ПП «Едель» намагалося отримати згоду від користувача земельної ділянки ПАТ «Львівське АТП 24654» про вилучення земельної ділянки з його користування, однак такої згоди від ПАТ «Львівське АТП 24654» не отримало, права на земельну ділянку за собою не оформило у зв`язку з відмовою органу місцевого самоврядування у такому оформленні.

Окрім вищенаведеного, звертає увагу суду на позицію Міністерства юстиції України, висвітлену у Наказі Міністерства юстиції України №932/7 від 08.04.2020 та у Висновку колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 18.02.2020 про відсутність правового зв`язку між АТ «МІБ» та спірним нерухомим майном.

Позиція відповідача 2.

Відповідач 2, Товариство з обмеженою відповідальністю «Новодім Сервіс», подавши відзив на позовну заяву за вх. № 1781/20 від 03.08.2020 р., позовні вимоги повністю заперечило. Відповідач 2 зазначає про те, що 17 березня 2003 року між Приватним підприємством «Едель» та Закритим акціонерним товариством «Західвугілля» (правонаступник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Новодім Сервіс») було укладено Договір № 04/195-1 купівлі-продажу будівель. Між сторонами Договору № 04/195-1 купівлі-продажу будівель було підписано акт приймання-передачі будівель від 17.03.2003 р., за яким ЗАТ «Західвугілля» (правонаступник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Новодім Сервіс») набуло у власність наступні будівлі, що розташовані по АДРЕСА_2, 28 у м. Львові, а саме: нежитлова будівля прохідної, що позначено літерою «Є», площею 5,6 м2; нежитлова будівля, що позначена літерою « 3-2», площею 274,6 м2; нежитлова будівля, що позначено літерою «Ж», площею 207,5 м2; нежитлова будівля навісу, що позначено літерою «В-1», площею 261,1 м2.

Відповідач 2 обгрунтовує, що відповідно до статті 128 Цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963 р., який діяв станом на дату набуття ЗАТ «Західвугілля» права власності на нерухоме майно, таке набувалось з моменту передання речі.

Відповідач 2 доводить, що 01.08.2019 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5, у відповідності до чинного законодавства, прийнято рішення № 48059288, у зв`язку з чим внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис №32652372 про реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Новодім Сервіс» на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний №101.

У своєму відзиві, відповідач 2, заперечує наявність порушеного права позивача, та вважає, що в свій час ПП «Едель» передало АТ «МІБ» в іпотеку індивідуально визначені об`єкти нерухомості з реєстраційними номерами №1, №1 та №1. При цьому в тексті Іпотечного договору від 31.05.2013 не міститься умов про передачу будь-яких інших приміщень - самочинно збудованих чи реконструйованих. Крім того, вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 29.01.2018 у справі №914/2455/17 не підтверджує факту передачі спірного нерухомого майна в іпотеку АТ «МІБ».

В контексті викладеного, відповідач-2 звертає увагу, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що спірні будівлі збудовані на земельній ділянці, яка перебувала у власності чи користуванні ПП «Едель». Зазначає, що доказів самочинного будівництва ПП «Едель» спірних приміщень, позивачем також не надано.

Позиція третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області ОСОБА_5.

Третя особа, Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5, в особі представника адвоката Зубашевського Н.П. у поданих на адресу суду письмових поясненнях за вх. № 33263/20 від 18.11.2020 р. заперечила позов повністю, виходячи з наступних підстав.

01.08.2019 р. державним реєстратором - приватним нотаріусом ОСОБА_5 було прийняте рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень /з відкриттям розділу/, індексний номер: 48059288, згідно якого проведено державну реєстрацію права власності на: нежитлову будівлю прохідної під літ. «Є» загальною площею 5,6 кв.м.; нежитлову будівлю під. літ. «З-2» загальною площею 274,6 кв.м.; нежитлову будівля під літ. «Ж», загальною площею 207,5 кв.м.; нежитлову будівля навісу під літ. «В-1» загальною площею 261,1 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 за ТзОВ «Новодім Сервіс //, відповідний запис №32652372 внесено до ДРРПНМ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101; на підставі договору купівлі-продажу будівель №04/195-1 від 17.03.2003, укладеного між ПП «Едель» та ЗАТ «Західвугілля», правонаступником якого є ТзОВ «Новодім Сервіс; акту приймання-передачі будівель.

Третя особа обґрунтовує, що при здійсненні реєстрації речових прав за новим власником у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, приватним нотаріусом було чітко встановлено відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, та правомірно, у чіткій відповідності до Закону, прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Жодних неправомірних дій не вчинялося, а пред`явлений позов є необґрунтованим і безпідставним, поданим із метою створення видимості незаконності дій, «сприяння рейдерському захопленню майна» та ухвалення в подальшому рішень на їхню користь.

Зазначене знаходить підтвердження Наказом Міністерства юстиції України від 08.04.2020 року №932/7 «Про відмову у задоволенні скарги Акціонерного товариства "Міжнародний інвестиційний банк" від 18.10.2019», заявленої із аналогічних щодо даного пред`явленого позову мотивів та підстав.

Третя особа звертає увагу на те, що позивачем не надано жодних доказів встановлення органами державної влади чи місцевого самоврядування (Львівською міською радою чи її виконавчими органами, Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові, Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки») на виконання їх повноважень, обставин наявності щодо спірних нежитлових будівель ознак самочинного будівництва. Натомість, у наданих технічних паспортах у експлікаціях внутрішніх площ до планів нежитлових будівель не зафіксовано самовільно збудованих або переобладнаних площ.

Згідно наданих технічних паспортів, складених 10.07.2019р. сертифікованим суб`єктом господарювання, який здійснює технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна, вказані нежитлові будівлі під літ.літ. «Є», «З-2», «Ж», «В-1» - є окремо визначеними об`єктами нерухомого майна. Адже згідно Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, будівлі - це споруди, що складаються з несучих та огороджувальних або сполучених (несучо-огороджувальних) конструкцій, які утворюють наземні або підземні приміщення, призначені для проживання або перебування людей, розміщення устаткування, тварин, рослин, а також предметів.

Разом із тим згідно даних із ДРРПНМ та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відсутні відомості про наявність обтяжень спірних об`єктів нерухомості чи перебування таких у іпотеці. Відтак, на момент вчинення реєстраційних дій у вищевказаних реєстрах записи й відомості про наявність обтяжень нежитлових будівель (нежитлової будівлі прохідної під літ. «Є» загальною площею 5,6кв.м.; нежитлової будівлі під літ.«З-2» загальною площею 274,6кв.м.; нежитлової будівлі під літ.«Ж», загальною площею 207,5кв.м.; нежитлової будівлі навісу під літ.«В-1» загальною площею 261,1кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2) чи перебування таких у іпотеці були відсутні.

Аналіз договору купівлі-продажу від 17.03.2003р. показує, що він укладений у простій письмовій формі, відповідно до вимог ст.44 ЦК УРСР. Матеріалами справи не підтверджується факт відсутності у продавця права продажу цього об`єкту, у матеріалах справи відсутні докази визнання в установленому порядку цього договору недійсним.

Згідно зі ст.128 ЦК УРСР, який діяв на момент укладення договору купівлі-продажу, право власності у набувача майна по договору виникає з моменту передачі речі, якщо інше не встановлено законом або договором.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів.

Третя особа вважає помилковим посилання позивача в обґрунтування своїх висновків на відсутність реєстрації спірного майна, оскільки, якщо сторонами угоди, пов`язаної з переходом права власності (повного господарського відання) на майно, не дотримано вимог нормативних актів стосовно реєстрації майна, наприклад, правил державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, транспортних засобів тощо, то сама лише ця обставина не є підставою для визнання відповідної угоди недійсною, оскільки реєстрація майна не є елементом форми угоди. В зв`язку з цим, відсутність державної реєстрації спірного об`єкту нерухомості жодним чином не впливає на відповідність договору купівлі-продажу нерухомого майна від 17.03.2003 р. чинному на той час цивільному законодавству та не позбавляє покупця права власності на це майно, набуте на підставі договору купівлі-продажу, який є належним правовстановлюючим документом. Оскарження договору №04/195-1 купівлі-продажу будівель від 17 березня 2003 року не є предметом даного спору, а без визнання вказаного правочину недійсним (скасування) задоволення пред`явлених позовних вимог вважає передчасним та безпідставним.

Позиція третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-2: ОСОБА_1 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-2 ОСОБА_1 , подавши на адресу суду письмові пояснення за вх. № 30498/20 від 21.10.2020 р., заперечив позов повністю.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-2 зазначає про те, що 01.10.2019 між ТОВ «Новодім Сервіс» - (відповідачем 2) та ОСОБА_1 укладено договір купівлі продажу нежитлових будівель, який посвідчений державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Кіріловою Тетяною Миколаївною та зареєстровано в реєстрі за №3-1899. На підставі вчиненого правочину, ОСОБА_1 став власником нерухомого майна, реєстраційний номер 101, який складається з нежитлової будівлі прохідної, площею 5,6 кв.м.; нежитлової будівлі, 3-2, площею 274,6 кв.м.; нежитлової будівлі, Ж, площею 207,5 кв.м.; нежитлової будівлі навісу, В-1 площею 261,1 кв.м. Придбані нежитлові будівлі мають один реєстраційний №101. Третя особа вказує на те, що спірне майно відсутнє у договорі іпотеки, що виключає можливість набуття АТ «МІБ» права власності на спірне майно в порядку звернення стягнення на предмет іпотеки як в позасудовому так і в судовому порядку. На спірне майно не зверталось стягнення за рішенням Господарського суду Львівської області у справі №914/2455/17 від 29.01.2018 р.

Третя особа вважає, що між АТ «МІБ» та нерухомим майном, право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_1 взагалі відсутній будь-який правовий зв`язок.

Розміщення спірного нерухомого майна на земельній ділянці, яка містить ту саму адресу, з майном, яке передавалось позивачу в іпотеку, не підтверджує, що ці приміщення були предметом іпотечного договору. Аналогічно адреса їх розміщення, не може підтверджувати, що на спірне майно було звернуто стягнення за рішенням Господарського суду Львівської області у справі № 914/2455/17 від 29.01.2018 р.

3-я особа - ОСОБА_1 не визнає та заперечує доводи АТ «МІБ» про те, що спірне нерухоме майно мало статус самочинного будівництва, оскільки наведене не підтверджується жодним доказом. Вважає, що доводи АТ «МІБ» про те, що ОКП ЛОР «БТІтаЕО» не здійснювало реєстрації права власності на спірне майно за ПП «Едель» та ТОВ «Новодім Сервіс» не спростовують доводів позивача, та не породжуюь у останнього жодних прав відносно спірного майна.

Більше того, ОСОБА_1 не визнає та заперечує доводи АТ «МІБ» про те, що ТОВ «Новодім сервіс», як правонаступник ЗАТ «Західвугілля» оформило право власності на спірні приміщення, на підставі «неукладеного» договору». Такі доводи є припущеннями, та не можуть братись судом до уваги.

Вважає не підтвердженими жодними доказами та припущеннями твердження позивача про те, що ПП «Едель» було вчинено самовільну добудову до нежитлової будівлі під. літ. «Г-1» внаслідок чого, площа цієї будівлі збільшилась з 170,2 кв.м. до 261,1кв.м. і нібито в подальшому була зареєстрована як окремий об`єкт нерухомого майна.

Третя особа зазначає про те, що земельна ділянка, на якій розміщені об`єкти, реєстрація яких оскаржується позивачем, як і об`єкти, що були предметом іпотеки згідно Іпотечного договору №00006.13-CBD/PL.108 від 31.05.2013 ніколи не була у користуванні іпотекодавця - ПП «ЕДЕЛЬ», що в свою чергу виключає віднесення таких об`єктів до предмету іпотеки в порядку ст. 5 Закону України «Про іпотеку». Натомість доводить, що така земельна ділянка є у користуванні ТДВ «Автоколона №2207», як правонаступника ПАТ «Львівське АТП 24654».

ОСОБА_1 зазначає, що набув у власність спірні приміщення на підставі договору, який не оспорювався і не визнаний недійсним у визначеному Законом порядку. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №48947133 є дійсним та не скасованим. Відтак, ОСОБА_1 набув право власності на спірні об`єкти у встановленому законом порядку, а позивач протиправно вчиняє йому перешкоди у реалізації прав власника.

Обставини справи.

17 березня 2003 року між Приватним підприємством «Едель» - відповідач 1, та Закритим акціонерним товариством «Західвугілля» (правонаступник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Новодім Сервіс») - відповідач 2,було укладено Договір № 04/195-1 купівлі-продажу будівель. За даним Договором ПП «Едель» виступало в якості Продавця, а ЗАТ «Західвугілля» - в якості Покупця.

Відповідно до пункту 1.1. Договору Продавець за цим договором передав у власність, а Покупець прийняв у власність наступні будівлі, що розташовані по АДРЕСА_2 : нежитлову будівлю прохідної, що позначена літерою «Є», площею 5,6 м2; нежитлову будівлю, що позначена літерою « 3-2», площею 274,6 м2; нежитлову будівлю, що позначена літерою «Ж», площею 207,5 м2; нежитлову будівлю навісу, що позначена літерою «В-1», площею 261,1 м2.

Між сторонами Договору № 04/195-1 купівлі-продажу будівель було підписано акт приймання-передачі будівель від 17.03.2003 р.

Згідно пункту 3.1. Договору № 04/195-1 купівлі-продажу будівель від 17.03.2003 р. право власності на Майно переходить від Продавця до Покупця після підписання Договору та/або Акту приймання-передачі.

31.05.2013 між АТ «Міжнародний Інвестиційний банк» - Позивачем та Приватним підприємством «Едель» - Відповідачем 1, був укладений кредитний договір №00006.13- CBD.108.

31.05.2013 між ПАТ «Міжнародний інвестиційний банк» та ПП «Едель» укладено іпотечний договір №00006.13-CBD/PL.108, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юзвою Н.Б. за реєстровим номером №1456. Іпотекою за цим договором забезпечувалися вимоги ПАТ «Міжнародний інвестиційний банк» до ПП «Едель», що випливали з кредитного договору №00006.13-CBD.108 від 31.05.2013.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 29.01.2018 у справі №914/2455/17 стягнуто на користь ПАТ «Міжнародний інвестиційний банк» суму заборгованості згідно кредитного договору №00006.13-CBD від 31.05.2013 року шляхом звернення стягнення на заставлене майно ПП «Едель» згідно іпотечного договору №№00006.13-CBD/PL.108 від 31.05.2013 року, а саме: виробничу будівлю, позначену в плані під літерою К-1-2 загальною площею 2670,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2; нежитлову будівлю (навіс з воротами), позначену в плані під літерою ГІ-1, загальною площею 170,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2; нежитлове приміщення (контрольно-пропускний пункт), позначений в плані під літерою Г-1, загальною площею151,8, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

17.03.2018 рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 40165930 від 17.03.2018 приватним нотаріусом Барбуляк Христиною Миколаївною внесено запис про право власності №25288051 за Публічним акціонерним товариством «Міжнародний інвестиційний банк» () на об`єкт нерухомого майна: виробнича будівля під літ. «К-1-2» загальною площею 2670, 3 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1).

17.03.2018 рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 40166064 від 17.03.2018 приватним нотаріусом Барбуляк Христиною Миколаївною внесено запис про право власності №25288243 за Публічним акціонерним товариством «Міжнародний інвестиційний банк» () на об`єкт нерухомого майна: нежитлове приміщення, літ «Г-1» загальною площею 151,8 кв.м., що розташоване за адресою АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна1).

17.03.2018 рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 40166325 від 17.03.2018 приватним нотаріусом Барбуляк Христиною Миколаївною внесено запис про право власності №25288469 за Публічним акціонерним товариством «Міжнародний інвестиційний банк» () на об`єкт нерухомого майна: нежитлове приміщення, літ «ГІ-1» загальною площею 170,2 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна1).

Відповідно до відповіді Управління земельних ресурсів Львівської міської ради від 20.12.2017 за №2408-6358, вбачається, що Львівською міською радою рішень про оформлення ПП «Едель» права користування земельною ділянкою на АДРЕСА_2 не приймалось.

Відповідно до інформації Відділу у м. Львові ГУ Держгеокадастру у Львівській області від14.02.2020 року №19-0.37.89/109-20, земельна ділянка, на якій розташовані об`єкти нерухомого майна: нежитлова будівля «ГІ-1» площею 170,2 кв.м., приміщення «Г-1» площею 151,8 кв.м., будівля «К-1-2» площею 2670,3 кв.м. перебуває у користуванні Автоколони №2207 Львівського обласного управління вантажного автомобільного транспорту (державний акт на право користування землею, який зареєстрований за №179 у 1982 році Пустомитівською районною радою народних депутатів).

19.07.2019 року суб`єктом господарювання фізичною особою - підприємцем Когут Андрійєм Богдановичем (кваліфікаційний сертифікат АЕ №001331) заведена інвентаризаційна справа №118/0807/-19 та виготовлено технічні паспорти на нежитлові будівлі (літ. Є, 3-2, Ж, В-1), розташованих за адресою: АДРЕСА_2.

01.08.2019 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 прийнято рішення №48059288 у зв`язку з чим внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності №32652372 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Новодім Сервіс» на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний №101, яке складається з: нежитлової будівлі-прохідної під літ. «Є»; нежитлової будівлі під літ. «З-2»; нежитлової будівлі під літ. «Ж»; нежитлової будівлі-навісу «В-1».

01.10.2019 між ТОВ «Новодім Сервіс» та ОСОБА_1 укладено договір купівлі продажу нежитлових будівель, який посвідчений державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Кіріловою Тетяною Миколаївною та зареєстровано в реєстрі за №3-1899.

01.10.2019 на підставі вказаного договору, державним нотаріусом Кіріловою Т.М. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 48947133 від 01.10.2019 та внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності №33469735, відповідно до якого власником нерухомого майна, реєстраційний номер 101, який складається з нежитлової будівлі прохідної, площею 5,6 кв.м.; нежитлової будівлі, 3-2, площею 274,6 кв.м.; нежитлової будівлі, Ж, площею 207,5 кв.м.; нежитлової будівлі навісу, В-1 площею 261,1 кв.м. є ОСОБА_1

18.10.2019 АТ «Міжнародний інвестиційний банк» подав до Міністерства юстиції скаргу на рішення від 01.08.2019 року №48059288, що прийняте приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та рішення від 01.10.2019 року №48947133, прийняте державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Кіріловою Тетяною Миколаївною щодо нежитлових будівель (літ. Є, 3-2, Ж, В-1), розташованих за адресою: АДРЕСА_2 та щодо анулювання доступу приватному нотаріусу Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та тимчасового блокування доступу приватному нотаріусу Кіріловій Т.М. до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю приватного нотаріуса ОСОБА_5

18.02.2020 Висновком Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, розглянувши вищезазначену скаргу позивача, рекомендовано відмовити у задоволенні скарги АТ «Міжнародний інвестиційний банк».

08.04.2020 року Наказом Міністерства юстиції України №932/7, на підставі Висновку Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора відмовлено у задоволенні скарги Акціонерного товариства «Міжнародний інвестиційний банк» від 18.10.2019 року, оскільки скарга подана особою, яка не підтверджує факту порушення її прав у результаті прийняття оскаржуваних рішень.

Листом від 16.10.2019 року №1980-В Обласне комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» повідомило, що станом на 29.12.2012 року реєстрацію права власності за об`єктами нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2, а саме: нежитлова будівля прохідної, що позначено літерою «Є», площею 5,6 м2;- нежитлова будівля, що позначено літерою « 3-2», площею 274,6 м2; нежитлова будівля, що позначено літерою «Ж», площею 207,5 м2; нежитлова будівля навісу, що позначено літерою «В-1», площею 261,1 м2 за ПП «Едель» та ТзОВ «Новодім сервіс» бюро не здійснювало.

Відповідно до листа Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області від 27.02.2020 року №1013-6/954-20 «Про надання інформації» щодо документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт ПП «Едель» за адресою: АДРЕСА_2, проінформовано, що відповідно до даних Єдиного реєстру, ведення якого розпочато з 20.05.2011 року, наявна інформація щодо видачі / реєстрації документів дозвільного та декларативного характеру на виконання підготовчих та будівельних робіт замовнику будівництва, фізичній особі зареєстровано у жовтні 2012 року за ЛВ 8 декларацію про готовність об`єкта до експлуатації на склад та споруди виробничі універсальні літ К.1-2, АДРЕСА_2. На даному об`єкті ПП «Едель» виступає підрядником та проектантом.

Оцінка судом.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України, Земельним Кодексом України, Законом України «Про іпотеку», Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакціях, що діяли на час набуття відповідачем права власності на іпотечне майно), підзаконними нормативно-правовими актами та укладеними договорами.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Стаття 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 13-1) договору, яким встановлюється довірча власність на нерухоме майно, та акта приймання-передачі нерухомого майна, яке є об`єктом довірчої власності; 13-2) актів приймання-передачі нерухомого майна неплатоспроможного банку перехідному банку, що створюється відповідно достатті 42 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст.5 Закону Украни «Про іпотеку» предметом іпотеки можуть бути один або декілька об`єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об`єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

Предметом іпотеки також може бути об`єкт незавершеного будівництва, майнові права на нього, інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуте ним у власність відповідне нерухоме майно у майбутньому. Обтяження такого нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації у встановленому законом порядку незалежно від того, хто є власником такого майна на час укладення іпотечного договору.

Частиною 5 ст.5 Закону Украни «Про іпотеку» передбачено, що у разі якщо іпотекодавцем предмет іпотеки було реконструйовано або щодо нього було проведено самочинне будівництво (у тому числі, але не виключно, споруджено нові будівлі, споруди тощо на земельній ділянці, що належить іпотекодавцю на праві власності чи перебуває в його користуванні), всі реконструйовані, новостворені об`єкти нерухомості вважаються предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору.

Стаття 33 Закону України «Про іпотеку» визначає підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Стаття 39 Закону України «Про іпотеку» врегульовано, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; - заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки.

Відповідно до статті 17 Закону України«Про іпотеку» передбачено, що іпотека припиняється у разі набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки.

Статею 377 Цивільного кодексу України, унормовано, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків та об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації).

Аналагічні норми містить стаття 120 Земельного кодексу України, відповідно до якої у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, наякій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Частиною 2 ст. 120 Земельного кодексу України, передбачено, що якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Частина 6 ст. 120 Земельного кодексу України, визначає, що істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на ці об`єкти, крім об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації.

Укладення договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що пов`язане з переходом права на частину земельної ділянки, здійснюється після виділення цієї частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номера.

Стаття 376 Цивільного кодексу України, врегульовує питання самочинного будівництва, зокрема, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Частина 2 ст. 376 Цивільного кодексу України унормовує, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Частина 3 ст. 376 Цивільного кодексу, передбачає, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Як встановлено матеріалами справи, Рішенням Господарського суду Львівської області від 29.01.2018 у справі №914/2455/17 стягнуто на користь ПАТ «Міжнародний інвестиційний банк» суму заборгованості згідно кредитного договору №00006.13-CBD від 31.05.2013 року шляхом звернення стягнення на заставлене майно ПП «Едель» згідно іпотечного договору №№00006.13-CBD/PL.108 від 31.05.2013 року, а саме: виробничу будівлю, позначену в плані під літерою К-1-2 загальною площею 2670,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2; нежитлову будівлю (навіс з воротами), позначену в плані під літерою ГІ-1, загальною площею 170,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2; нежитлове приміщення (контрольно-пропускний пункт), позначений в плані під літерою Г-1, загальною площею151,8, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

17.03.2018 рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, приватним нотаріусом Барбуляк Христиною Миколаївною внесено запис про право власності за Публічним акціонерним товариством «Міжнародний інвестиційний банк» () на об`єкт нерухомого майна: виробнича будівля під літ. «К-1-2» загальною площею 2670, 3 кв.м., що розташована АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1); нежитлове приміщення, літ «Г-1» загальною площею 151,8 кв.м., що розташована АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна1); нежитлове приміщення, літ «ГІ-1» загальною площею 170,2 кв.м., що розташована АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна1).

В силу статті 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека згідно іпотечного договору №00006.13-CBD/PL.108 від 31.05.2013 року припинилася шляхом набуття позивачем права власності на предмет іпотеки, зокрема, виробничу будівлю, позначену в плані під літерою К-1-2 загальною площею 2670,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2; нежитлову будівлю (навіс з воротами), позначену в плані під літерою ГІ-1, загальною площею 170,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2; нежитлове приміщення (контрольно-пропускний пункт), позначений в плані під літерою Г-1, загальною площею151,8, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

У державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про реєстрацію іпотеки на користь Акціонерного товариства «Міжнародний інвестиційний банк» щодо нежитлових будівель, що розташовані по АДРЕСА_2, 28 у м. Львові: що позначені літерою «Є», площею 5,6 м2; літерою « 3-2», площею 274,6 м2; літерою «Ж», площею 207,5 м2; літерою «В-1», площею 261,1 м2.

Суд звертає увагу, що ні іпотечним договором №00006.13-CBD/PL.108 від 31.05.2013 року, ні Рішенням Господарського суду Львівської області від 29.01.2018 у справі №914/2455/17 не визначено розміру та кадастрового номеру земельної ділянки, право на яку перейшло у зв`язку з переходом до позивача права власності на нежитлові будівлі, що знаходяться у АДРЕСА_2 під літерою К-1-2, ГІ-1, Г-1.

При цьому, відсутні дані щодо відведення такої земельної ділянки на користь ПП «Едель», матеріали справи не містять жодних доказів, що б підтверджували належність земельної ділянки по АДРЕСА_2 на праві користування та/або власності за ПП «Едель» та розміри такої земельної ділянки.

Відповідно позивачем не доведено в якому розмірі перейшло до останнього право користування земельною ділянкою при набутті права власності на нерухоме майно, окрім площ земельної ділянки, які займають виробнича будівля«К-1-2», навіс з воротами «ГІ-1» та нежитлове приміщення (контрольно-пропускний пункт «Г-1).

Недоведеними належними та допустими доказами є твердження позивача, що спірне нерухоме майно мало статус самочинного будівництва.

Не підтверджено жодними доказами та є припущеннями твердження позивача про те, що ТОВ «Новодім сервіс», як правонаступник ЗАТ «Західвугілля» оформило право власності на спірні приміщення, на підставі неукладеного договору.

Також позивачем не надано належних та допустимих доказів, що предмет іпотеки (виробнича будівля «К-1-2», навіс з воротами «ГІ-1», нежитлове приміщення (контрольно-пропускний пункт) «Г-1») були реконструйовані або щодо них було проведено самочинне будівництво (у тому числі, але не виключно, споруджено нові будівлі, споруди).

Вищенаведене, в тому числі, виключає можливість набуття АТ «Міжнародним інвестиційним банком» права власності на спірне майно в порядку звернення стягнення на предмет іпотеки як в позасудовому так і в судовому порядку.

В контексті викладеного, суд звертає увагу на ч. 5 ст. 5 ЗУ «Про іпотеку», яка передбачає, що у разі якщо іпотекодавцем предмет іпотеки було реконструйовано або щодо нього було проведено самочинне будівництво (у тому числі, але не виключно, споруджено нові будівлі, споруди тощо на земельній ділянці, що належить іпотекодавцю на праві власності чи перебуває в його користуванні), всі реконструйовані, новостворені об`єкти нерухомості вважаються предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору.

Таким чином, твердження позивача про порушення його прав та інтересів у зв`язку з прийняттям оскаржуваного рішення про реєстрацію права власності в державному реєстрі речових прав не відповідає наявним у матеріалах справи доказам та положенням чинного законодавства України.

В контексті завдань господарського судочинства звернення досуду є способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів позивача. Тому особа повинна довести (а суд - встановити), що їй належать права, свободи або законні інтереси, за захистом яких вона звернулася до суду. Права, свободи та законні інтереси, які належать конкретній особі (особам) є предметом судового захисту.

Заінтересованість повинна мати правовий характер, який виявляється в тому, що рішення суду повинно мати правові наслідки для позивача.

Заінтересованість повинна мати об`єктивну основу. Юридична заінтересованість не випливає з факту звернення до суду, а повинна передувати йому.

Оскільки йдеться про обмеження доступу до судочинства, очевидність відсутності у позивача законного інтересу повинна бути поза межами обґрунтованого сумніву. Якщо такий сумнів є, він повинен тлумачитися на користь позивача, а отже у цьому випадку суд повинен розглянути справу по суті. Це питання повинно вирішуватися, насамперед, судом першої інстанції, який має широку дискрецію.

Верховний Суд у справі №1340/4630/18 висловив наступну правову позицію, відповідно до якої останній вважає, що з`ясування питання порушених прав, свобод чи інтересів позивачів передує розгляду питання щодо правомірності (законності) рішення, яке оскаржується. Відсутність порушення прав, свобод чи інтересів позивачів є підставою для відмови у задоволенні позову незалежно від правомірності чи неправомірності такого рішення.

За відсутності бодай одного випадку реального порушення прав, свобод чи інтересів позивачів спірним рішенням відповідача, відсутніми є й підстави для задоволення позову.

Аналогічних висновків дійшов Верховний суд своїх постановах від 28 лютого 2019 року у справі № 522/3665/17, 11.07.2019 року у справі 826/14642/15.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно ст.78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

У відповідності до ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч. ч. 1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005 р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позивачем не підтверджено доводів позовної заяви, а судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для задоволення позову. Відтак, у задоволенні позову необхідно відмовити.

Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права (ч. 1 ст. 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

У свою чергу, Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 р. у справі "Серявін проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28.10.2010 р.) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Суд враховує висновки, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

З огляду на викладене, враховуючи встановлені обставини, наведені положення законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 129 ГПК України сплачений судовий збір у даній справі в розмірі 2 102,00 грн. покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 46, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

2. Рішення набирає законної сили в порядку та в строки, визначені ст. 241 ГПК України, та може бути оскаржено в порядку та в строки, визначені ст. ст. 256, 257 ГПК України до Західного апеляційного господарського суду.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено 25.02.2021 р.

Суддя О.З. Долінська