ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2021 р. Справа№ 911/3039/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Разіної Т.І.

Тарасенко К.В.

за участю секретаря судового засідання Тарнавського В.Б.

за участю представника(-ів) згідно протоколу судового засідання від 17.02.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП АСУ"

на рішення Господарського суду Київської області від 27.10.2020 (повний текст складено 27.11.2020)

по справі №911/3039/19 (суддя Ярема В.А.)

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП АСУ"

до Приватного акціонерного товариства "Факел"

про стягнення 10 092 556,66 гривень

за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства "Факел"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП АСУ"

про визнання недійсним договору,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "НВП АСУ" (далі - позивач за первісним позовом) звернулось до Господарського суду Київської області з первісним позовом до Приватного акціонерного товариства "Факел" (далі - відповідач за первісним позовом) про стягнення 10 092 556,66 гривень, з яких: 8 846 537,40 грн заборгованості за договором поставки №05/02-2019 від 05.02.2019, 1 151 391,77 грн пені та 94 627,49 грн 3% річних.

Первісні позовні вимоги про стягнення заборгованості обґрунтовані порушенням відповідачем за первісним позовом грошового зобов`язання за договором №05/02-2019 від 05.02.2019 в частині повної та вчасної сплати вартості товару, отриманого за вказаним правочином згідно специфікацій №№1-3.

17.02.2020 через канцелярію Господарського суду Київської області від Приватного акціонерного товариства "Факел" надійшла зустрічна позовна заява до Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП АСУ" про визнання недійсним укладеного між сторонами договору №05/02-2019 від 05.02.2019.

Зустрічні позовні вимоги мотивовані тим, що вказаний вище правочин укладений з порушенням законодавчих приписів, зокрема, за відсутності у генерального директора Приватного акціонерного товариства "Факел" повноважень на підписання даного договору, оскільки згоди на укладення відповідного договору наглядова рада товариства не надавала, тоді як Товариство з обмеженою відповідальністю "НВП АСУ" під час укладення такого договору був обізнаний зі встановленими статутом обмеженнями директора на укладення такого правочину.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Київської області від 27.10.2020:

- зустрічні позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Факел" до Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП АСУ" про визнання недійсним договору задоволено.

- визнано недійсним договір поставки №05/02-2019 від 05.02.2019, укладений між Приватним акціонернерним товариством "Факел" та Товариством з обмеженою відповідальністю "НВП АСУ";

- присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП АСУ" на користь Приватного акціонерного товариства "Факел" 2 102,00 грн судового збору;

- у задоволенні первісних позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП АСУ" до Приватного акціонерного товариства "Факел" про стягнення 10 092 556,66 гривень відмовлено повністю;

- понесені позивачем за первісним позовом судові витрати вирішено покласти на позивача за первісним позовом.

Рішення суду першої інстанції мотивовано наявністю підстав для задоволення зустрічних вимог про визнання договору поставки недійсним.

Стосовно первісної позовної вимоги про стягнення заборгованості суд першої інстанції, з огляду на визнання недійсним договору поставки, як матеріально-правової підстави заявлених Товариством з обмеженою відповідальністю "НВП АСУ" вимог, відмовив у задоволенні таких вимог про стягнення заборгованості за оспорюваним договором.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "НВП АСУ" (далі - ТОВ "НВП АСУ") звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Київської області від 27.10.2020 у справі 911/3039/19 скасувати повністю, ухвалити нове рішення, яким первісний позов ТОВ "НВП АСУ" до Приватного акціонерного товариства "Факел" (далі - ПрАТ "Факел") про стягнення 10 092 556,66 грн задовольнити повністю, в задоволенні зустрічного позову ПрАТ "Факел" до ТОВ "НВП АСУ" про визнання недійсним договору поставки №05/02-2019 від 05.02.2019 року, що укладений між ПрАТ "Факел" та ТОВ "НВП АСУ" - відмовити повністю.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

В обґрунтування наведеної позиції, викладеної у апеляційній скарзі позивач за первісним позовом зазначає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права, а також не з`ясовано обставин, що мають значення для справи.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивач за первісним позовом не знав про обмеження повноважень керівника ПрАТ "Факел" щодо граничної суми договору.

Крім цього, позивач за первісним позовом наголошує на тому, що відомостей про вартість активів ПрАТ "Факел" за даними останньої річної фінансової звітності (за 2018 рік) на дату укладення оспорюваного правочину позивач за первісним позовом не мав.

Також за твердженням позивача за первісним позовом, станом на дату укладення договору поставки №05/02-2019 від 05.02.2019 фінансова звітність не була виготовлена та до контролюючих органів не подавалась.

Враховуючи, що вищевказаний правочин більшою мірою вже виконаний, а сторонами за цим договором упродовж тривалого часу вчинялися дії, спрямовані на його виконання, такий договір, на думку позивача за первісним позовом, вважається схваленим в силу приписів ст. 241 Цивільного кодексу України, що в свою чергу унеможливлює визнання його недійсним.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу та узагальнення його доводів

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач за первісним позовом просив суд апеляційної інстанції рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення посилаючись на те, що мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування судового рішення є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства.

Короткий зміст письмових заперечень проти відзиву на апеляційну скаргу, та узагальнення їх доводів

Заперечуючи проти доводів викладених в апеляційній скарзі, позивач за первісним позовом зазначає, що викладені у відзиві на апеляційну скаргу аргументи жодним чином не спростовують доводи апеляційної скарги.

У письмових запереченнях позивач повністю підтримав правову позицію викладену у апеляційній скарзі.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.12.2020, апеляційну скаргу по справі №911/3039/19 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Іоннікова І.А., судді: Разіна Т.І., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2020 витребувано з Господарського суду Київської області матеріали справи №911/3039/19. Відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою ТОВ "НВП АСУ" на рішення Господарського суду Київської області від 27.10.2020 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №911/3039/19.

11.01.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №911/3039/19.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.01.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП АСУ" на рішення Господарського суду Київської області від 27.10.2020 по справі №911/3039/19. Зупинено дію рішення Господарського суду Київської області від 27.10.2020 по справі №911/3039/19 до винесення Північним апеляційним господарським судом судового акту за результатами розгляду апеляційної скарги; розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні на 17.02.2021.

В судове засідання, яке відбулося 17.02.2021 з`явилися представники сторін, які підтримали свої правові позиції щодо апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

05.02.2019 між ТОВ "НВП АСУ", як постачальником, та ПрАТ "Факел", як покупцем, укладено договір поставки №05/02-2019 (далі - договір поставки №05/02-2019), відповідно до п. 1.1. якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов`зується передати у власність покупця, а покупець в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобов`язується прийняти та оплатити (надалі іменується - продукція) згідно специфікацій, що додаються до договору та є його не від`ємною частиною.

Відповідно до пп. 3.1., 4.3. та 10.1. договору поставки №05/02-2019 загальна сума договору складається з суми цін продукції, що поставляються згідно специфікацій поставки до договору, які є його невід`ємною частиною.

Даний договір набуває чинності з моменту укладення і діє до 31.12.2019, а в частині фінансових зобов`язань до їх повного виконання.

Копії вказаного вище договору та підписаних до нього специфікацій наявні в матеріалах справи.

Так, відповідно до підписаних сторонами специфікацій погоджено, зокрема, таку ціну та вартість продукції разом з ПДВ: за специфікацією №1 - 13 780 350,00 грн; за специфікацією №2 - 365 450,40 грн; за специфікацією №3 - 7 850 082,00 грн, що загалом складає 21 995 882,40 грн.

В обґрунтування первісного позову ТОВ "НВП АСУ" зазначило, що власні зобов`язання за договором виконало та поставило відповідачу за первісним позовом погоджений за специфікаціями товар у повному обсязі загальною вартістю 21 995 882,40 грн згідно видаткових накладних: №1/5 від 10.05.2019 на суму 2 296 725,00 грн; №3/5 від 20.05.2019 на суму 115 200,00 грн; №2/5 від 24.05.2019 на суму 2 296 725,00 грн; №1/6 від 11.06.2019 на суму 3 215 415,00 грн; №2/6 від 11.06.2019 на суму 80 640,00 грн; №3/6 від 24.06.2019 на суму 1 378 035,00 грн; №4/6 від 24.06.2019 на суму 34 560,00 грн; №3/7 від 02.07.2019 на суму 19 850,40 грн; №1/7 від 09.07.2019 на суму 4 593 450,00 грн; №2/7 від 09.07.2019 на суму 115 200,00 грн; №1/8 від 16.08.2019 на суму 4 134 105,00 грн; №2/8 від 27.08.2019 на суму 1 378 035,00 грн; №3/9 від 17.09.2019 на суму 459 345,00 грн; №4/9 від 30.09.2019 на суму 1 878 597,00 грн (далі - видаткові накладні), копії яких додано до позовної заяви. Також позивачем до позовної заяви додано копії довіреностей на отримання товару, що був переданий за вказаними вище видатковими накладними.

Відповідно до викладених у позові обставин позивач за первісним позовом вказав, що ПрАТ "Факел" вартість отриманого за договором товару оплатив частково, а саме: за поставлений згідно специфікації №1 товар - 7 009 345,00 грн та за поставлений згідно специфікації №3 товар - 6 140 000,00 грн, тоді як решту вартості товару за вказаними специфікаціями та вартість товару за специфікцією №2 відповідач за первісним позовом не оплатив, а тому на дату подання позовної заяви у нього перед позивачем утворилось 8 846 537,40 грн заборгованості.

В підтвердження обставин часткової сплати ПрАТ "Факел" вартості отриманого товару ТОВ "НВП АСУ" надано виписки по банківському рахунку.

Отже, посилаючись на те, що відповідач за первісним позовом повного розрахунку за отриманий товар не провів, позивач за первісним позовом просив суд першої інстанції стягнути з ПрАТ "Факел" на свою користь, зокрема 8846537,40 грн заборгованості.

Заперечуючи проти вказаних вище обставин та відповідно заявленої вимоги, ПрАТ "Факел" зауважило на відсутності підстав для стягнення відповідно заявлених ТОВ "НВП АСУ" коштів з огляду на те, що укладений між сторонами договір підлягає визнанню недійсним.

Стосовно недійсності договору поставки №05/02-2019, як наслідок відсутності підстав для стягнення коштів за таким договором, ПрАТ "Факел" подано зустрічну позовну заяву про визнання недійсним договору №05/02-2019 від 05.02.2019.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що вказаний вище правочин укладений директором ПрАТ "Факел" з порушенням законодавчих приписів без згоди наглядової ради товариства на укладення вказаного правочину.

В обгрунтування вказаного вище ПрАТ "Факел" вказало, що п. 14.9.7. статуту товариства передбачено право генрального директора на укладення правочинів, без надання згоди наглядовою радою товариства, щодо майна, ринкова вартість якого становить до 10 відсотків вартості активів товариства за даними останньої річної фінансової звітності товариства, тоді як вартість майна за спірним договором перевищує відповідно встановлений статутом відсотковий показник, а ТОВ "НВП АСУ", на переконання позивача за зустрічним позовом, не міг не знати про вказані обмеження повноважень генерального директора товариства.

В підтвердження обставин перевищення ринкової вартості майна за спірним договором 10 відсотків вартості активів товариства ТОВ "НВП АСУ" зазначено, що згідно балансу товариства на 31.12.2018 вартість активів товариства складає 117 546 000,00 грн. Копія вказаного балансу товариства додано до зустрічної позовної заяви.

До того ж, ПрАТ "Факел" зазначило, що 30.09.2020 особу, яка підписала оспорюваний правочин звільнено з посади генерального директора товариства відповідно до наказу №185-к від 30.09.2020 та протоколу засідання наглядової ради товариства від 30.09.2020 та, надалі, рішенням наглядової ради товариства відмовлено у схваленні договору поставки №05/02-2019 від 05.02.2019. Копії вказаних документів наказу та протоколів засідань наглядової ради товариства додано до зустрічної позовної заяви.

Отже, посилаючись на вказані вище обставини та правові підстави, у тому числі ст. ст. 92, 203, 215 Цивільного кодексу України, ПрАТ "Факел" просило місцевий господарський суд, визнати недійсним договір поставки №05/02-2019 від 05.02.2019, укладений між Приватним акціонернерним товариством "Факел" та Товариством з обмеженою відповідальністю "НВП АСУ", а відповідно до поданого відзиву на первісну позовну заяву - відмовити у задоволенні вимог ТОВ "НВП АСУ" у повному обсязі.

Рішенням Господарського суду Київської області від 27.10.2020 задоволено зустрічні позовні вимоги. У задоволенні первісних позовних вимог - відмовлено повністю.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

В силу вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга позивача за первісним позовом не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Між сторонами склалися правовідносини з поставки продукції.

Спір у справі стосується правомірності укладеного правочину та, в залежності від цього, наявності підстав для стягнення заборгованості.

Враховуючи те, що питання правомірності укладення договору є первісним (передує вирішенню питання про наявність заборгованості за ним), суд першої інстанції обґрунтовано розглянув першою саме таку вимогу.

Приписами ч. 1, 2 ст. 16, ст. 202, ч. 1 - 3, 5 ст. 203 Цивільного кодексу України унормовано, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частина 1 ст. 92 Цивільного кодексу України визначає поняття цивільної дієздатності юридичної особи та передбачає, що юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом./

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Отже, цивільну дієздатність, тобто здатність власними діями і у власному інтересі створювати відповідні права та обов`язки, юридична особа реалізує через свої органи, які формуються та діють відповідно до установчих документів та вимог законодавства.

Зі змісту оскаржуваного договору поставки від 05.02.2019 №05/02-2019 слідує, що від імені ПрАТ "Факел" вказаний правочин укладено генеральним директором Брижатим В.В., який дів на підставі статуту товариства.

Відповідно до пп. 13.1., 13.2.18., 14.1., 14.6., 14.9.7 статуту ПрАТ "Факел" в редакції, затвердженій проколом загальних зборів акціонерів від 26.04.2017 №1, що діяла на час укладення договору поставки №05/02-2019 від 05.02.2019, наглядова рада є органом, що здійснює захист прав акціонерів товариства і в межах компетенції визначеної статутом, положенням про наглядову раду та законодавством України, контролює та регулює діяльність генерального директора.

До виключної компетенції наглядової ради належить прийняття рішення про надання згоди на вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є його предметом, становить від 10 до 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності товариства.

Генеральний директор здійснює свою діяльність на підставі законодавства України, статуту товариства та інших внутрішніх документів товариства, рішень загальних зборів та наглядової ради, а також договору (контракту), укладеному з ним.

До компетенції генерального директора відноситься вирішення всіх питань, пов`язаних з керівництвом поточною діляністю товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів та компетенції наглядової ради.

Генеральний директор має повноваження укладати від імені товариства договори та інші правочини, предметом яких є придбання, відчуження або можливість придбання/відчуження товариством майна (крім нерухомого), робіт та послуг, ринкова вартість яких становить до 10 відсотків вартості активів товариства за даними останньої річної фінансової звітності товариства.

Відповідно до ст. 2, ч.ч. 1, 5 ст. 70 Закону України "Про акціонерні товариства" значний правочин - правочин (крім правочину з розміщення товариством власних акцій), учинений акціонерним товариством, якщо ринкова вартість майна (робіт, послуг), що є його предметом, становить 10 і більше відсотків вартості активів товариства, за даними останньої річної фінансової звітності.

Рішення про надання згоди на вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є його предметом, становить від 10 до 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності акціонерного товариства, приймається наглядовою радою. Забороняється ділити предмет правочину з метою ухилення від передбаченого цим Законом порядку прийняття рішень про вчинення значного правочину.

Крім того, згідно з правовою позицію, викладеною у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.02.2018 у справі № 906/100/17, від 12.06.2018 у справі № 927/976/17, від 26.02.2019 у справі № 925/1453/16, від 02.04.2019 у справі № 904/2178/18, від 02.10.2019 у справі № 910/22198/17, якщо договір містить умову (пункт) про підписання його особою, яка діє на підставі статуту підприємства чи іншого документа, що встановлює повноваження зазначеної особи, то наведене свідчить про обізнаність іншої сторони даного договору з таким статутом (іншим документом) у частині, яка стосується відповідних повноважень, і в такому разі суд не може брати до уваги посилання цієї сторони на те, що їй було невідомо про наявні обмеження повноважень представника її контрагента.

За таких обставин, враховуючи обізнаність ТОВ "НВП АСУ" зі статутом ПрАТ "Факел", колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що скаржнику було відомо про обмеження повноважень генерального директора ПрАТ "Факел" на укладення оспорюваного договору поставки, оскільки ТОВ "НВП АСУ", проявивши принаймні розумну обачність та дослідивши статут ПрАТ "Факел", повинно було знати про обмеження повноважень генерального директора ПрАТ "Факел" щодо порядку укладання такого договору, в якому ринкова вартість майна або послуг, що є його предметом, становить від 10 до 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності товариства, зокрема шляхом отримання директором згоди наглядової ради, та як наслідок вжити необхідних дій щодо перевірки відповідної інформації щодо наявності відповідного рішення про надання згоди.

Також відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" фінансова звітність підприємств не становить комерційної таємниці, не є конфіденційною інформацією та не належить до інформації з обмеженим доступом, крім випадків, передбачених законом. На фінансову звітність не розповсюджується заборона щодо поширення статистичної інформації. Підприємства зобов`язані надавати копії фінансової звітності та консолідованої фінансової звітності за запитом юридичних та фізичних осіб у порядку, передбаченому Законом України "Про доступ до публічної інформації".

З системного аналізу положення ч. 2 ст. 14 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" вбачається що, до моменту укладання оспорюваного правочину ТОВ "НВП АСУ" мало право отримати інформацію щодо фінансових активів ПрАТ "Факел" за даними останньої річної фінансової звітності товариства.

Така правова позиція підтверджується висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 02.10.2019 у справі №910/22198/17.

Таким чином, доводи позивача за первісним позовом про те, що останній не знав про обмеження повноважень керівника ПрАТ "Факел" щодо граничної суми договору спростовуються вищенаведеним.

Крім цього, колегія суддів вважає за необхідним зазначити, що відсутність у вільному доступі даних про розмір вартості активів ПрАТ "Факел" не звільняє особу від вчинення дій спрямованих на отримання відповідної інформації, як форми прояву розумної обачності під час укладення оспорюваного договору.

З приводу посилань позивача за первісним позовом на схвалення договору поставки, судова колегія дійшла наступних висновків.

Загальне правило, що випливає зі змісту норм ст. 241 Цивільного кодексу України, таке: представництво з перевищенням повноважень не породжує властиві представництву наслідки, тобто не створює діями представника права й обов`язки в іншої особи, від імені якої вчинено правочин. У наведеній статті зазначається лише про один варіант поведінки особи, представник якої вийшов за межі наданих йому повноважень, а саме - схвалення нею цих його дій.

При оцінці судами обставин, що свідчать про схвалення правочину особою, яку представляла інша особа, необхідно брати до уваги, що незалежно від форми схвалення воно повинно виходити від органу або особи, уповноваженої відповідно до закону, установчих документів або договору вчиняти такі правочини або здійснювати дії, які можуть розглядатися як схвалення.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.05.2020 у справі № 911/1634/19.

Однак схвалення правочину посадовою особою, якою ж і було вчинено відповідний правочин з перевищенням своїх повноважень, не відповідає принципу справедливості та добросовісності, відтак не може нівелювати будь-яку можливість в подальшому на належний правовий захист згідно ч. 1, 2 ст. 203, ст. 215 Цивільного кодексу України, оскільки недобросовісному суб`єкту буде достатньо після укладення будь-якого правочину вчинити будь-яку дію на його схвалення для унеможливлення юридичною особою домогтися відновлення свого порушеного права шляхом визнання недійсним такого правочину. А тому такі посилання позивача за первісним позовом колегією суддів відхиляються як необґрунтовані.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 Закону України "Про акціонерні товариства" рішення про надання згоди на вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є його предметом, становить від 10 до 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності акціонерного товариства, приймається наглядовою радою.

Зі змісту пункту 13.2.18 статуту ПрАТ "Факел" до наглядової ради належить прийняття рішення про надання згоди на вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є предметом, становить від 10 до 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності товариства.

Отже, відповідно до зазначених положень Закону України "Про акціонерні товариства" та статуту ПрАТ "Факел", єдиним органом, уповноваженим схвалити договір поставки №05/02-2019 від 05.02.2019 є наглядова рада ПрАТ "Факел" (аналогічна правова позиція висвітлена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 31.07.2019 у справі №910/2030/18).

Як вірно встановлено судом першої інстанції, на момент укладення договору поставки №05/02-2019 від 05.02.2019 та підписання до нього специфікації №1, ринкова вартість товару, що є предметом вказаного договору, становила 11,36 % вартості активів ПрАТ "Факел", а тому відповідний правочин є значним у розумінні законодавчих приписів, і як наслідок такий договір мав бути вчинений за згодою наглядової ради ПрАТ "Факел" у формі прийняття нею відповідного рішення.

Натомість в матеріалах справі відсутні будь-які докази прийняття наглядовою радою ПрАТ "Факел" рішення щодо надання згоди на укладення або схвалення договору поставки №05/02-2019 від 05.02.2019.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки договір поставки №05/02-2019 від 05.02.2019 укладено від імені ПрАТ "Факел" генеральним директором Брижатим В.В. з перевищенням наданих йому повноважень - без згоди наглядової ради ПрАТ "Факел", тоді як ТОВ "НВП АСУ" під час укладення такого договору діяло недобросовісно і нерозумно (не здійснило перевірку повноважень генерального директора ПрАТ "Факел", знаючи про те, що останній діє на підставі статуту, про що було зазначено в оспорюваному договорі), суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність підстав для задоволення зустрічних позовних вимог про визнання недійсним такого договору.

Стосовно первісних позовних вимог про стягнення заборгованості за договором поставки №05/02-2019 від 05.02.2019, судова колегія зазначає, що з огляду на встановлення обставин недійсності договору поставки №05/02-2019 від 05.02.2019, як матеріально-правової підстави заявлених ТОВ "НВП АСУ" вимог за первісним позовом, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні первісних позовних вимог, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

За таких обставин колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Наведені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги позивача за первісним позовом.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки за результатами апеляційної скарги

За таких обставин, судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи, підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення місцевого господарського суду у даній справі відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП АСУ" залишити без задоволення, рішення Господарського суду Київської області від 27.10.2020 у справі №911/3039/19 - без змін.

Матеріали справи №911/3039/19 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 22.02.2021.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді Т.І. Разіна

К.В. Тарасенко