ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

22 лютого 2021 року м. ХарківСправа № 922/3988/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аріт К.В.

при секретарі судового засідання Горбачовій О.В.

розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест Інжиніринг", м.Маріуполь
до Державного підприємства "Український науково-технічний центр металургійної промисловості "Енергосталь", м.Харків
про стягнення 1141800,00 грн.
за участю представників:

позивача - Дмитрашко О.О. (адвокат, довіреність №451 від 06.11.2020 року);

відповідача - Подольська Т.В. (довіреність №27/01 від 27.01.2021 року).

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Метінвест Інжиніринг" звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Державного підприємства "Український науково-технічний центр металургійної промисловості "Енергосталь" про стягнення 1141800,00 грн. безпідставно набутих коштів.

Ухвалою суду від 14.12.2020 року відкрито провадження у справі №922/3988/20 за правилами загального позовного провадження, призначивши підготовче засідання на 12.01.2021 року, яке протокольними ухвалами суду відкладалось на 02.02.2021 року та на 09.02.2021 року.

Ухвалою суду від 09.02.2021 року продовжено строк проведення підготовчого провадження по справі №922/3988/20 на 30 днів до 15.03.2021 року включно та відкладено підготовче засідання на 18.02.2021 року, яке протокольною ухвалою суду було відкладено на 22.02.2021 року.

Ухвалою суду від 18.02.2021 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.

22.02.2021 року відповідач надав до суду клопотання про залучення 3-ої особи (вх.№4352), яке усне заявив в судовому засіданні 18.02.2021 року;

22.02.2021 року позивач надав до суду заперечення позивача проти залучення 3-ої особи (вх.№3419).

Надані документи судом прийнято до розгляду та долучено до матеріалів справи.

Відповідач у підготовчому засіданні 22.02.2021 року підтримував клопотання про залучення 3-ої особи, а позивач заперечував проти його задоволення.

Розглянувши клопотання про залучення 3-ої особи, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд встановив наступне.

Клопотання про залучення 3-ої особи відповідачем обґрунтовано наступним.

ДП "УкрНТЦ "Енергосталь" вважає за необхідним залучити у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_1 оскільки прийняте рішення у цій справі може вплинути на його обов`язки, виходячи з наступного.

Так, у разі задоволення позовних вимог щодо стягнення з Відповідача суми авансу за договором № 2179/19/219-60 від 29.07.2019 року у розмірі 1141800,00 грн. Підприємство понесе збитки, що спричинені діями ОСОБА_1 щодо укладення ним правочину - додаткової угоди №2 від 08.04.2020 року до договору № 2179/19/219-60 від 29.07.2019 року, який під час підписання зазначеного правочину:

1) не виявив розумну обачність та піклування про справи Підприємства щодо фактично виконаних робіт за договором №2179/19/219-60 від 29.07.2019 року, проявив недбале ставлення щодо фактичної сплати Підприємством станом на 08.04.2020 року на користь субпідрядної організації авансового платежу у розмірі 360000,00 грн. (з ПДВ) для виконання окремих робіт в рамках реалізації інвестиційного проекту "Реконструкція доменної печі №6 ПАТ "МК "Азовсталь" на виконання умов Договору № 2179/19/219-60 від 29.07.2019 року;

2) не виявив розумну обачність та піклування про справи Підприємства щодо виконання зобов`язань з оплати робіт за проектну документацію, виконану субпідрядником за етапом №1 п/ет 1.2 "Попередня обробка звіту з оцінки впливу на довкілля" за актом №1.2 здачі-приймання робіт, відповідно до якого Підприємство зобов`язано перерахувати субпідряднику оплату за виконані роботи у сумі 241920,00грн. (з ПДВ).

3) проявив недбале ставлення до наслідків відсутності у нього права розпорядження грошовими коштами Підприємства (оформлення права підпису ОСОБА_1 у банківській установі) станом на 08.04.2020 року, що є порушенням вимог пунктів 4, 5, 6 розділу II Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Правлінням Національного банку України № 148 від 29.12.2017 року;

4) не використав необхідні професійні навички щодо здійснення дій з необхідною ретельністю та розуміння наслідків укладення правочину - додаткової угоди №2 від 08.04.2020 року до договору № 2179/19/219-60 від 29.07.2019 року щодо повернення протягом 7 (семи) календарних днів з дати розірвання договору №2179/19/219-60 від 29.07.2019 року суми авансу, за виключенням ціни фактично виконаних робіт, що визначено у пункті 2.7 Договору.

Відповідач зазначає, що виявлені обставини свідчать про недійсність та фіктивність додаткової угоди №2 від 08.04.2020 року до договору № 2179/19/219-60 від 29.07.2019 року. Тому наявні підстави для притягнення ОСОБА_1 до майнової відповідальності за завдану ним шкоду Підприємству, оскільки існують ознаки неналежного та несумлінного виконання ОСОБА_1 своєї роботи, недотримання меж розумного господарського ризику в господарській діяльності Підприємства.

Відповідач вважає, що прийняте рішення у цій справі може вплинути на обов`язки ОСОБА_1 щодо відшкодування ним майнової шкоди Підприємству, завданій в результаті укладення ним правочину - додаткової угоди № 2 від 08.04.2020 року до договору № 2179/19/219-60 від 29.07.2019 року.

Клопотання відповідача мотивоване тим, що рішення у даній справі може вплинути на права або обов`язки керівника відповідача ОСОБА_1 , оскільки він підписав додаткову угоду про розірвання договору та повернення позивачу сплаченого ним авансу, адже, в разі задоволення даного позову відповідач буде звертатися до ОСОБА_1 з позовом про відшкодування заподіяних підприємству збитків. При цьому відповідач не зазначає, які саме збитки він поніс, у зв`язку з поверненням авансу за роботи, які не було виконано.

Суд не погоджується з твердженням відповідача, оскільки відповідно до вимог ГПК України обов`язком суду є винесення законного та обґрунтованого рішення, тоді як можливе подальше визнання в судовому порядку Додаткової угоди №2 від 08.04.2020 року до договору №2179/19/219-60 від 29.07.2019 року недійсною та набрання цим рішенням суду законної сили (у разі настання такої обставини) може бути підставою лише для перегляду судового рішення по даній справі за нововиявленими обставинами.

Для того, щоб визначитись з питанням залучення ОСОБА_1 в якості третьої особи, треба з`ясувати, у яких випадках відповідач має право на відшкодування заподіяних підприємству збитків та взагалі чи є такі збитки.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Матеріали справи не містять доказів, що внаслідок підписання додаткової угоди №2 до Договору відповідач поніс будь-які збитки. Адже, додаткова угода врегулювала питання щодо чинності договору та порядку розрахунків між сторонами. Так, відповідач взяв на себе зобов`язання повернути позивачу сплачений ним аванс в частині, за якою не були виконані роботи відповідачем. Матеріали справи містять акти приймання-здавання робіт лише за підетапом 1.1. та етапом 2 Договору. Результати робіт за іншими етапами позивачу не передавалися. Питання повернення авансу жодним чином не пов`язано з відшкодуванням збитків відповідача, які він нібито поніс у зв`язку з залученням субпідрядних організацій та розірванням Договору. Це різні предмети спору. Матеріали справи містять докази, що станом на сьогодень роботи за договорами субпідряду не прийняті відповідачем, результати робіт за Договором позивачу не передавалися. Отже, не доведено вини ОСОБА_1 щодо теоретичного нанесення збитків відповідачу, у зв`язку із укладанням додаткової угоди №2. До того ж це питання не є предметом розгляду даного спору.

Можливість стягнення з керівника підприємства заподіяних збитків передбачена Законом України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю». Так, відповідно до ст. 40 вказаного закону директор ТОВ повинен діяти добросовісно і розумно в інтересах товариства. Окрім того, директор несе відповідальність перед товариством за збитки, заподіяні товариству його винними діями або бездіяльністю. Але на відповідача не розповсюджується дія вказаного закону, оскільки ДП «УкрНТЦ «ЕНЕРГОСТАЛЬ» створено не у формі товариства з обмеженою відповідальністю, а у формі державного підприємства.

Статтею 92 ЦК України передбачено, що якщо члени органу юридичної особи та інші особи, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи, порушують свої обов`язки щодо представництва, вони несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі. Відповідачем не доведено, що ОСОБА_1 порушено свої обов`язки щодо представництва - матеріали справи містять докази того, що станом на дату підписання додаткової угоди №2 до Договору - 08.04.2020 року ОСОБА_1 був уповноваженою на представництво відповідача особою, про що містились відповідні відомості в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) - витяг станом на 08.04.2020 року наданий сторонами у якості доказів. Крім того, матеріали справи містять статут відповідача, що діяв станом на дату укладання додаткової угоди №2, де зазначено, що виконавчим органом відповідача є директор, та наказ про призначення ОСОБА_1 на посаду виконуючого обов`язки директора. Вказані відомості надані органом управління відповідача - Мінекономіки, а тому не має сумнівів у їх достовірності. Отже, відповідачем не надано доказів того, що ОСОБА_1 було порушено обов`язки щодо представництва.

Посадова особа товариства не може нести цивільну відповідальність, адже в силу положень ст.2 ЦК України учасниками цивільних відносин фізичні особи та юридичні особи, а не посадові особи підприємства. Тому нести тягар цивільно-правової відповідальності директор може лише як звичайний громадянин, наприклад, коли він виступає як засновник товариства, або заподіяв шкоду джерелом підвищеної небезпеки тощо.

Матеріальна відповідальність посадової особи - керівника підприємства регулюється КЗпП України та полягає в обов`язку посадової особи відшкодувати збитки, спричинені нею.

Випадки повної та обмеженої матеріальної відповідальності працівників встановлені ст.ст.134, 133 КЗпП України.

Як вбачається зі ст.ст.133, 134 КЗпП України відповідач має право на стягнення збитків з ОСОБА_1 виключно у випадках, якщо ОСОБА_1 винний у несвоєчасній виплаті заробітної плати понад один місяць або якщо шкоду відповідачу заподіяно зайвими грошовими виплатами працівникам, неправильною постановкою обліку і зберігання матеріальних, грошових чи культурних цінностей, невжиттям необхідних заходів до запобігання простоям.

Вказана позиція закріплена у сталій судовій практиці та узагальнена у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.09.2015 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює матеріальну відповідальність працівників за шкоду, заподіяну роботодавцю».

Отже, заявлене відповідачем клопотання не містить належних та обґрунтованих доводів, яким саме чином рішення прийняте у справі №922/3988/20 вплине на права та обов`язки ОСОБА_1 , через що суд не вбачає правових підстав для задоволення клопотання ДП «УкрНТЦ «ЕНЕРГОСТАЛЬ» про залучення ОСОБА_1 в якості третьої особи у даній справі.

Керуючись статтями 42, 50-51, 73-80, 177, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання відповідача про залучення 3-ої особи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складено 24.02.2021

Суддя К.В. Аріт