РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.02.2021Справа № 910/17152/20

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді: Ломаки В.С.,

за участю секретаря судового засідання: Вегери А.В.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Термінал-М"

до Київської міської ради

про визнання поновленим договору та визнання укладеною додаткової угоди

За участю представників сторін:

від позивача: Галабудський І.І. за довіреністю від 01.06.2020;

від відповідача: Подоляк Р.Ю. за розпорядженням № 300 від 12.04.2019.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Термінал-М" (далі - позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Київської міської ради (далі - відповідач) про визнання поновленим на той самий термін і на тих самих умовах укладеного між сторонами Договору оренди земельної ділянки від 19.05.2005 року, а також визнання укладеною між позивачем та відповідачем Додаткової угоди № 1 про поновлення цього Договору в запропонованій позивачем редакції.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Приватне акціонерне товариство "Термінал-М" посилалося на те, що 19.05.2005 року між сторонами у справі укладено Договір оренди земельної ділянки, що знаходиться у місті Києві на вулиці Резервній, 8, строком на 15 років. Зважаючи на закінчення терміну дії вищезазначеного Договору, а також беручи до уваги наявність у позивача наміру на поновлення цього правочину на той же строк, останній листом-повідомленням від 19.02.2020 року звернувся до відповідача з проханням про поновлення даної угоди. Оскільки Київська міська рада у встановлені законом порядку та строки не розглянула надіслану позивачем пропозицію та не направила Приватному акціонерному товариству "Термінал-М" відповіді на вказану оферту, а позивач продовжує фактично користуватися орендованою ним земельною ділянкою та сплачувати орендну плату, останній, посилаючись на положення статті 33 Закону України "Про оренду землі", просив суд визнати поновленим на той самий термін і на тих самих умовах укладений між сторонами Договір оренди земельної ділянки від 19.05.2005 року, а також визнати укладеною між позивачем та відповідачем Додаткову угоду № 1 про поновлення цього Договору в запропонованій позивачем редакції.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.11.2020 відкрито провадження у справі № 910/17152/20, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 08.12.2020 року.

26.11.2020 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшов відзив Київської міської ради № 08-230-1884 від 17.11.2020 на позовну заяву, в якому відповідач зазначив про те, що ним не оспорюється право позивача на укладення відповідного договору оренди, проте заперечив проти задоволення вимог Приватного акціонерного товариства "Термінал-М" з огляду на обрання позивачем невірного способу захисту та зважаючи на те, що відповідачем не було порушено жодних прав позивача.

У підготовчому засіданні 08.12.2020 року оголошувалася перерва до 22.12.2020 року.

15.12.2020 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла відповідь позивача від 11.12.2020 року на відзив на позовну заяву, в якій Приватне акціонерне товариство "Термінал-М" навело аргументи на спростування викладених відповідачем у відзиві № 08-230-1884 від 17.11.2020 заперечень проти позову.

У підготовчому засіданні 22.12.2020 року з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів сторін у даній справі, забезпечення сторонам можливості надати всі необхідні докази, заяви та клопотання на їх розсуд, судом, з урахуванням положень статей 177, 182 Господарського процесуального кодексу України, постановлено протокольну ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.12.2020 року підготовче провадження у справі № 910/17152/20 було закрито та призначено її до судового розгляду по суті на 19.01.2021 року.

У судовому засіданні 19.01.2021 року оголошувалася перерва до 09.02.2021 року.

У судовому засіданні 09.02.2021 року оголошувалася перерва до 16.02.2021 року.

У судовому засіданні 16.02.2021 року представник позивача підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача у цьому судовому засіданні проти задоволення вимог Приватного акціонерного товариства "Термінал-М" заперечив з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між Закритим акціонерним товариством "Термінал-М" (орендар, ) та Київською міською радою (орендодавець) було укладено договір оренди земельної ділянки від 19.05.2005 року (далі - Договір), за умовами якого орендодавець на підставі рішення цього органу місцевого самоврядування від 23.12.2004 року № 922/2332, за актом приймання-передачі передає, а орендар приймає в оренду (строкове платне користування) земельну ділянку, визначену цим Договором.

Вказаний правочин підписаний уповноваженими представниками його сторін, скріплений печатками наведених суб`єктів господарювання, а також 19.05.2005 року посвідчений державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Петровою Т.М. та 02.08.2005 року зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що у книзі записів державної реєстрації договорів зроблено запис за № 78-6-00293.

Відповідно до пункту 2.1 Договору об`єктом оренди відповідно до цього Договору є земельна ділянка з наступними характеристиками: місце розташування: вулиця Резервна, 8 у Оболонському районі міста Києва; розмір: 15 164 м2; цільове призначення: для експлуатації та обслуговування будівель і споруд майнового комплексу; кадастровий номер: :78:082:0081.

Договір укладено на 15 (п`ятнадцять) років (пункт 3.1 Договору).

За умовами пунктів 2.2, 4.4 цієї угоди згідно з витягом з технічної документації № Ю-32799/2005 Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) від 30.03.2005 № 196 нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 3 881 565,12 грн. Зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки та її індексація проводиться без внесення змін та доповнень до цього Договору у порядку та у випадках, передбачених законодавством України.

Пунктом 5.1 Договору визначені умови збереження стану об`єкта оренди, та встановлено, що на земельній ділянці не дозволяється діяльність, не пов`язана з цільовим призначенням земельної ділянки. Зміна цільового призначення земельної ділянки можлива лише в разі прийняття Київською міською радою рішення про затвердження проекту відведення земельної ділянки, у зв`язку зі зміною цільового призначення земельної ділянки та внесення відповідних змін до Договору. Роботи по розробці проекту відведення сплачує орендар.

Згідно з пунктом 6.1 наведеного правочину передача земельної ділянки здійснюється за актом приймання-передачі об`єкта оренди в день державної реєстрації цього Договору.

Право на оренду земельної ділянки виникає після державної реєстрації цього Договору (пункт 6.2 Договору).

У пункті 8.4 Договору встановлено переважне право орендаря за інших рівних умов на поновлення Договору після закінчення строку, на який його було укладено, при умові належного виконання обов`язків відповідно до умов цього Договору.

Умовами пункту 11.7 цієї угоди також передбачено, що після закінчення строку, на який було укладено цей Договір, орендар, за умов належного виконання своїх обов`язків, має за інших рівних умов переважне право на поновлення Договору. У цьому разі орендар повинен не пізніше, ніж за 3 (три) місяці до закінчення строку дії Договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Судом встановлено, що у вищевказаному правочині його сторони передбачили всі істотні умови цього Договору, а також узгодили розмір плати за землю, права та обов`язки орендаря та орендодавця, додаткові умови тощо.

З матеріалів справи вбачається, що 02.08.2005 року між сторонами Договору був підписаний відповідний акт приймання-передачі земельної ділянки в оренду Закритому акціонерному товариству "Термінал-М" (попередня назва позивача у справі).

Укладений між позивачем та Київською міською радою Договір за своїм змістом та правовою природою є договором найму (оренди), який підпадає під правове регулювання норм параграфу 3 глави 58 Цивільного кодексу України та параграфу 5 глави 30 Господарського кодексу України.

Згідно зі статтею 792 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про оренду землі" (тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин та направлення орендодавцю повідомлення орендаря про намір поновити дію Договору на новий термін) оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Суд зазначає, що будь-які заперечення стосовно порядку укладення спірного Договору та досягнення між його сторонами згоди з усіх істотних умов означеного правочину на час його підписання були відсутні.

Тобто, уклавши відповідний договір оренди, позивач набув право використовувати орендовану земельну ділянку згідно її цільового призначення, вказаного в Договорі (експлуатація та обслуговування будівель і споруд майнового комплексу).

В обґрунтування позовних вимог у даній справі Приватне акціонерне товариство "Термінал-М" посилалося на те, що до спливу строку вищевказаного Договору оренди (тобто до 02.08.2020 року) позивач листом-повідомленням від 19.02.2020 року (разом з підписаним та скріпленим печаткою орендаря проектом відповідної додаткової угоди № 1 у трьох примірниках, а також іншими необхідними документами) звернувся до Київської міської ради, в якому повідомив орендодавця про свій намір поновити цей правочин.

Однак, ані протягом місяця з моменту звернення з таким повідомленням, ані до спливу одного місяця після закінчення строку Договору оренди відповідачем у встановленому законом порядку не було розглянуто вищезазначений лист, будь-яких заперечень проти поновлення Договору позивачу не направлено. Посилаючись на положення статті 33 Закону України "Про оренду землі", позивач просив, зокрема, визнати укладеною Додаткову угоду № 1 про поновлення вищенаведеного Договору в запропонованій орендарем редакції.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Статтями 125, 126 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на момент укладення вищенаведеного Договору) передбачено, що право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Положеннями частин 1-5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Крім того, згідно з частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 року в справі №159/5756/18 висловлено наступну правову позицію.

Статтею 33 Закону України "Про оренду землі" (чинною на час направлення позивачем і отримання відповідачем листа-повідомлення орендаря про намір поновити термін дії Договору на новий строк, а також на час закінчення встановленого законом строку на розгляд орендодавцем надісланого орендарем листа-повідомлення) було визначено алгоритм дій орендаря та орендодавця за наявності наміру поновити договір оренди землі та визначено певні правові запобіжники для захисту орендаря, як більш уразливої сторони в цих правовідносинах, від умисного й безпідставного ухилення орендодавця від продовження орендних правовідносин за відсутності для цього підстав та за наявності добросовісної поведінки орендаря. При цьому законодавець ототожнив поняття "переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк" та "поновлення договору оренди землі", використовуючи конструкцію "поновлення договору оренди землі" як для підстави такого поновлення, передбаченої частинами першою-п`ятою, так і для підстави, передбаченої частиною шостою цієї статті, що свідчить про їх логічну послідовність.

Так, дійсний орендар, який добросовісно виконував свої обов`язки за договором оренди землі, має переважне право перед іншими особами на продовження цих орендних правовідносин. Маючи такий намір, він (орендар) зобов`язаний до закінчення строку оренди землі (у строки, визначені частиною другою статі 33 Закону України "Про оренду землі") повідомити про це орендаря та надіслати проект додаткової угоди. Мета такого повідомлення - запобігання укладення орендодавцем договору оренди з іншою особою у зв`язку з відсутністю в нього інформації про наявність наміру в дійсного орендаря продовжувати орендні правовідносини. При цьому таке завчасне повідомлення з надсиланням проекту додаткової угоди є передумовою для зміни сторонами умов договору оренди під час його поновлення (укладення на новий строк). Орендодавець, розглянувши у місячний термін таке повідомлення і проект додаткової угоди, за необхідності узгодивши з орендарем істотні умови, зобов`язаний або укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, або повідомити орендаря про наявність обґрунтованих заперечень щодо поновлення договору оренди землі шляхом надсилання листа-повідомлення про прийняте рішення (частини перша - п`ята статі 33 Закону України "Про оренду землі").

У разі, якщо орендодавець протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди землі не надіслав орендареві такого листа-повідомлення про наявність заперечень щодо поновлення договору, про яке йшлося вище, а орендар продовжував користуватися земельною ділянкою після його закінчення, то такий договір вважатиметься поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, без можливості внесення змін до умов договору оренди (частина шоста статі 33 Закону України "Про оренду землі").

Слід зазначити, що відповідно до статті 45 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", статті 302 Господарського процесуального кодексу України саме Велика Палата Верховного Суду є спеціально створеним колегіальним органом Верховного Суду, метою діяльності якого є забезпечення однакового застосування судами норм права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 594/376/17-ц викладено таку правову позицію щодо застосування статі 33 Закону України "Про оренду землі".

Реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України "Про оренду землі", можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків.

Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно частинами 2-5 цього закону необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

У той же час договір оренди землі вважатиметься поновленим лише у разі укладення додаткової угоди, про що безпосередньо зазначено у частині 8 статті 33 Закону України "Про оренду землі". При цьому, відмову або зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено у суді (частина 11 статті 33 Закону України "Про оренду землі").

Тобто, за будь-яких обставин, в обов`язковому порядку продовження чи поновлення договору оренди землі відбувається за укладення сторонами додаткової угоди.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 року в справі № 709/433/17.

З матеріалів справи вбачається, що листом-повідомленням від 19.02.2020 року, отриманим Київською міською радою 19.02.2020 року за вхідним № 679230524, позивач повідомив відповідача про свій намір продовжити (поновити) вищенаведений Договір оренди від 19.05.2005 року.

До наведеного листа-повідомлення позивачем у трьох примірниках було додано підписаний з боку орендаря та скріплений його печаткою проект відповідної додаткової угоди № 1 про поновлення договору оренди земельної ділянки, а також ряд інших документів, зокрема, щодо правового статусу об`єктів нерухомого майна, розміщених на орендованій земельній ділянці, матеріали технічної інвентаризації цієї нерухомості, установчі документи позивача тощо.

Факт отримання Київською міською радою вищезазначеного листа-повідомлення позивача та долучених до нього документів 19.02.2020 року заперечувався відповідачем під час розгляду цієї справи.

Відтак, за три місяці до спливу строку вищевказаного Договору оренди від 19.05.2005 року позивач з дотриманням порядку, встановленого Договором та положеннями статі 33 Закону України "Про оренду землі", повідомив відповідача про свій намір скористатися переважним правом на поновлення цього Договору оренди на новий строк, а також додав до відповідного листа-повідомлення проект відповідної додаткової угоди.

Проте ані протягом місяця з моменту звернення позивача до відповідача з означеним листом-повідомленням, ані протягом одного місяця після закінчення строку такого Договору оренди Київською міською радою не було розглянуто надісланий позивачем лист з проектом спірної Додаткової угоди № 1 та не направлено позивачу відповіді із зазначенням змісту прийнятого рішення.

З матеріалів справи також вбачається, що на час розгляду та вирішення даного спору позивач продовжує користуватися орендованою ним земельною ділянкою, а також сплачує відповідну плату за таке користування. Відсутність заборгованості позивача з перерахування орендної плати чи плати за землю підтверджується наявними в матеріалах справи довідками Головного управління ДПС у м. Києві Державної податкової служби України від 26.02.2020 року № 36228/10/26-15-10-01-16 та від 09.11.2020 року № 46643/10/26-15-13-01-16, копіями платіжних доручень від 21.08.2020 року № 4735, від 24.09.2020 року № 5397, від 26.10.2020 року № 5988, а також не спростовано відповідачем під час розгляду справи.

Заперечуючи проти обґрунтованості вимог позивача, Київська міська рада посилалася на те, що у відповідь на лист-повідомлення позивача від 19.02.2020 року Департаментом земельних ресурсів відповідача орендареві було надано мотивовану відповідь, з якої вбачається, що листом від 22.06.2020 № 05715-10991 підготовлено проект висновку постійної комісії Київської міської ради з питань містобудування, архітектури та землекористування про поновлення укладеного з позивачем Договору на 15 років. Зазначене питання буде розглянуте новообраною Київською міською радою IX в установленому порядку. З огляду на викладене, відповідач вказував на те, що Київською міською радою не було порушено прав позивача.

Проте означені заперечення не беруться судом до уваги, зважаючи, зокрема, на порушення Київською міською радою закріплених у статті 33 Закону (в чинній до 15.07.2020 року редакції) строків розгляду та надання відповіді на пропозицію орендаря від 19.02.2020 року щодо поновлення договору оренди землі, у той час як означеною нормою прямо передбачено право оскарження відмови, а також наявного зволікання в укладенні відповідної додаткової угоди до договору оренди землі.

Крім того, відповідачем не було долучено до матеріалів справи доказів на підтвердження обставин, на які Київська міська рада посилалася у відзиві на позовну заяву, зокрема, доказів надання відповіді на лист-повідомлення позивача від 19.02.2020 року, а також доказів підготовки листом від 22.06.2020 № 05715-10991 проекту висновку постійної комісії Київської міської ради з питань містобудування, архітектури та землекористування про поновлення укладеного з позивачем Договору на 15 років.

Також відповідачем не надано доказів неналежного виконання позивачем умов Договору та доказів направлення орендарю листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди, що свідчить про "мовчазну згоду" орендодавця і пролонгацію Договору оренди на той самий строк і тих самих умовах (відповідне рішення ради в такому випадку не вимагається).

За приписами частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оскільки позивач не пізніше трьох місяців до спливу строку вищенаведеного Договору оренди звернувся до відповідача з листом-повідомленням про поновлення цього правочину на новий строк з долученням проекту спірної Додаткової угоди № 1, зважаючи на те, що після закінчення строку дії Договору Приватне акціонерне товариство "Термінал-М" продовжує користуватися орендованою земельною ділянкою (на якій знаходиться нерухоме майно позивача) та сплачувати орендні платежі, а також беручи до уваги відсутність протягом одного місяця після закінчення строку вказаного Договору оренди листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні цієї угоди, доводи позивача про наявність підстав для визнання укладеною Додаткової угоди № 1 до Договору є обґрунтованими.

За таких обставин, вказаний позов у частині вимог Приватного акціонерного товариства "Термінал-М" про визнання укладеною між позивачем та відповідачем Додаткової угоди № 1 про поновлення цього Договору в запропонованій позивачем редакції підлягає задоволенню.

Разом із тим, щодо вимоги позивача про визнання поновленим на той самий термін і на тих самих умовах укладеного між сторонами Договору оренди земельної ділянки від 19.05.2005 року, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). Так, у рішенні від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 Конвенції також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його застосування не було ускладнено діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення ЄСПЛ у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005 (заява № 38722/02).

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Таким чином, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тому ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Як було зазначено вище, поновлення договору оренди землі в судовому порядку, у передбачений статтею 33 Закону України "Про оренду землі" спосіб, вимагає укладення додаткової угоди між сторонами як єдиної підстави продовження орендних прав і обов`язків.

Суд зазначає, що належним і ефективним способом захисту порушеного права у цьому випадку є позов про визнання укладеною додаткової угоди із викладенням її змісту, оскільки сама по собі вимога про визнання договору оренди землі поновленим за своєю суттю є встановленням факту, який має юридичне значення, і не може забезпечити захисту порушеного права позивача в силу імперативного припису закону про обов`язковість оформлення поновлення договору оренди саме шляхом укладення додаткової угоди, що, власне, і може бути предметом розгляду в суді.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.09.2018 у справі № 920/739/17, від 15.01.2019 у справі № 922/1464/18 та від 19.03.2019 у справі № 908/2484/17, від 09.06.2020 у справі 912/1860/19, від 26.01.2021 у справі № 923/722/19.

У той же час суд звертає увагу на те, що позивач у межах розгляду цієї справи вже отримав ефективний захист своїх порушених прав шляхом задоволення вимоги про визнання укладеною Додаткової угоди № 1 про поновлення Договору.

Наведені обставини свідчать про відсутність правових підстав для задоволення вимоги позивача про визнання поновленим на той самий термін і на тих самих умовах укладеного між сторонами Договору оренди земельної ділянки від 19.05.2005 року.

За таких обставин, наведений позов підлягає частковому задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати укладеною між Київською міською радою (ідентифікаційний код: 22883141) як орендодавцем та Приватним акціонерним товариством "Термінал-М" (ідентифікаційний код: 31749934) як орендарем Додаткову угоду № 1 про поновлення Договору оренди земельної ділянки від 19.05.2005 року, зареєстрованого Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 02.08.2005 року за № 78-6-00293 у книзі записів державної реєстрації договорів, у наступній редакції:

«Додаткова угода № 1

про поновлення договору оренди земельної ділянки

Україна, м. Київ, вісімнадцяте березня дві тисячі двадцятого року.

Київська міська рада (код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України 22883141, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 36) - далі у тексті - «Орендодавець», в особі Київського міського голови Кличка Віталія Володимировича (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), який діє на підставі ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування», - з однієї сторони та

Приватне акціонерне товариство «Термінал-М» (код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України 31749934, місцезнаходження м. Київ, Резервна, буд. 8) - далі у тексті - «Орендар», в особі Директора Скиба Олександра Сергійовича (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ), який діє на підставі Статуту, - з однієї сторони, на підставі ст. 792 Цивільного кодексу України, ст. 33 Закону України «Про оренду землі», уклали цю угоду про таке:

1. Поновити на 15 (п`ятнадцять) років договір оренди земельної ділянки, укладений між Орендодавцем та Орендарем, посвідчений державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Петровою Т.М. 19 травня 2005 року за реєстровим № 17-2760, зареєстрований головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 02.08.2005 року за № 78-6-00293 (далі за текстом - Договір оренди).

2. Інші умови Договору оренди залишаються без змін, за винятком строку його дії.

3. Дана додаткова угода є невід`ємною частиною Договору оренди.

4. Витрати, пов`язані з нотаріальним посвідченням цієї Додаткової угоди, сплачує Орендар.

5. Ця додаткова угода складена у трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один примірник - для зберігання у Орендаря, один - для Орендодавця (знаходиться на зберіганні у департаменті земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), один - для зберігання у приватного нотаріуса.

Від Орендодавця: Київський міський голова _______________ Кличко В.В.

Від Орендаря: Директор _______________ Скиба О.С.»

3. Стягнути з Київської міської ради (01044, місто Київ, вулиця Хрещатик, будинок 36; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Термінал-М" (04074, місто Київ, вулиця Резервна, будинок 8; ) 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

4. Видати накази після набрання рішенням суду законної сили.

5. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

6. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Згідно з частиною 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

8. Відповідно до підпункту 17.5. пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 19.02.2021 року.

Суддя В.С. Ломака