ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2021 р. Справа№ 927/558/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Мальченко А.О.

Яковлєва М.Л.

при секретарі Пнюшкову В.Г.

за участю представників учасників справи: згідно протоколу судового засідання від 02.02.2021.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури

на ухвалу Господарського суду Чернігівської області

від 29.09.2020

у справі №927/558/20 (суддя Белов С.В.)

за позовом Заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури

до 1) Куликівської районної державної адміністрації Чернігівської області

2) Фізичної особи - підприємця Шрама Віктора Федоровича

3) Куликівської селищної ради

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Фермерське господарство "Північ Агро"

про визнання недійсними договорів оренди та записів державної реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 29.09.2020 позов Заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури в інтересах держави до відповідачів: Куликівської районної державної адміністрації Чернігівської області; Фізичної особи - підприємця Шрама Віктора Федоровича; Куликівської селищної ради; третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору:Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області; третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Фермерське господарство "Північ Агро" про визнання недійсними договорів оренди та записів державної реєстрації залишено без розгляду.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Заступник керівника Чернігівської місцевої прокуратури звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 29.09.2020 у справі № 927/558/20 і направити справу для продовження розгляду до Господарського суду Чернігівської області.

Підставою для скасування ухвали суду скаржник зазначив, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального та порушено норми процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що незважаючи на те, що ФГ «Північ Агро» сплачено шкоду, однак правопорушення продовжує тривати, оскільки селищною радою, яка є стороною договору та розпорядником земельних ділянок не ініційовано розірвання договорів.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.10.2020 апеляційну скаргу Заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 29.09.2020 у справі № 927/558/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Куксова В.В., суддів: Тищенко А.І., Яковлєва М.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.10.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 29.09.2020 у справі № 927/558/20. Призначено справу до розгляду на 18.11.2020.

11.11.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від третьої особи-2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до кого останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 29.09.2020 у справі №927/558/20 залишити буз змін.

16.11.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача-1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до кого останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 29.09.2020 у справі №927/558/20 залишити буз змін.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2020 у зв`язку з перебуванням судді Тищенко А.І. на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №920/1052/18.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.11.2020 для розгляду справи №920/1052/18 сформовано судову колегію у складі головуючий суддя Куксов В.В., судді: Шаптала Є.Ю., Яковлєв М.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2020 апеляційну скаргу Заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 29.09.2020 у справі № 927/558/20 прийняти до провадження у визначеному складі суддів: головуючого судді Куксова В.В., судді: Яковлєва М.Л., Шаптали Є.Ю. Призначено справу до розгляду на 16.12.2020.

17.11.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача-2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до кого останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 29.09.2020 у справі №927/558/20 залишити буз змін.

03.12.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача-3 надійшли письмові пояснення, відповідно до кого останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 29.09.2020 у справі №927/558/20 залишити без змін. Справу розглядати за відсутності відповідача-3.

08.12.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача-3 надійшли письмові пояснення, відповідно до кого останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 29.09.2020 у справі №927/558/20 залишити без змін. Справу розглядати за відсутності відповідача-3.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 15.12.2020 у зв`язку виходом судді Яковлєва М.Л. у відпустку з 14.12.2020, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №927/558/20.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.12.2020 для розгляду справи №927/558/20 сформовано судову колегію у складі головуючий суддя Куксов В.В., судді: Шаптала Є.Ю., Мальченко А.О.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 21.12.2020 у зв`язку перебуванням судді Шаптали Є.Ю. з 17.12.2020 на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №927/558/20.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.12.2020 для розгляду справи №927/558/20 сформовано судову колегію у складі головуючий суддя Куксов В.В., судді: Яковлєв М.Л., Мальченко А.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.12.2020 апеляційну скаргу Заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 29.09.2020 у справі № 927/558/20 прийнято до провадження у визначеному складі суддів: головуючого судді Куксова В.В., судді: Мальченко А.О., Яковлева М.Л. Призначено справу до розгляду на 02.02.2021.

04.01.2021 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача-3 надійшли письмові пояснення, відповідно до кого останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 29.09.2020 у справі №927/558/20 залишити без змін. Справу розглядати за відсутності відповідача-3.

11.01.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача-3 надійшли письмові пояснення, відповідно до кого останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 29.09.2020 у справі №927/558/20 залишити без змін. Справу розглядати за відсутності відповідача-3.

В судовому засіданні 02.02.2021 представник відповідача-2 заперечив проти доводів викладених в апеляційній скарзі з урахуванням пояснень на апеляційну скаргу поданих під час апеляційного провадження, та просив відмовити в її задоволенні, а ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 29.09.2020 у справі №927/558/20 залишити без змін.

Інші учасники апеляційного провадження в судове засідання 02.02.2021 не з`явилися. Про поважність неявки в судове засідання не повідомили.

Частиною 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Оскільки явка учасників апеляційного провадження в судові засідання не була визнана обов`язковою, зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення учасників апеляційного провадження про місце, дату і час судового розгляду, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, зокрема, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими їм процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції вирішив розглядати дану справу за відсутності учасників апеляційного провадження та їх повноважених представників за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні 02.02.2021 було оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення представника відповідача-3, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, Заступником керівника Чернігівської місцевої прокуратури подано позов в інтересах держави до відповідачів: Куликівської районної державної адміністрації Чернігівської області; Фізичної особи - підприємця Шрама Віктора Федоровича; Куликівської селищної ради; третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору:Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області; третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Фермерське господарство "Північ Агро" про визнання недійсним розпорядження Куликівської РДА від 09.02.2009 № 46 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду та надання земельних ділянок в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території Кладьківської сільської ради Куликівського району Чернігівської області; визнання недійсним договору оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 17,3408 га на території Кладьківської сільської ради Куликівського району Чернігівської області, укладеного 10.07.2009 між Куликівською районною державною адміністрацією та ФОП Шрам Віктором Федоровичем з одночасним визнанням недійсним запису про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з індексним номером 10701396 внесеним реєстраційною службою Куликівського районного управління юстиції Чернігівської області та запису про державну реєстрацію договору суборенди внесеною реєстраційною службою Ніжинського міськрайонного управління юстиції Чернігівської області (запис № 13634483); визнання недійсним договору оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 48,2523 га на території Кладьківської сільської ради Куликівського району Чернігівської області, укладеного 10.07.2009 між Куликівською районною державною адміністрацією та ФОП Шрам Віктором Федоровичем з одночасним визнанням недійсним запису про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з індексним номером 10705350 внесеним реєстраційною службою Куликівського районного управління юстиції Чернігівської області та запису про державну реєстрацію договору суборенди внесеною реєстраційною службою Ніжинського міськрайонного управління юстиції Чернігівської області (запис № 13639613).

Поданий позов обґрунтований тим, що зважаючи на виключний перелік видів використання землі на землях прибережних захисних смуг, спірні земельні ділянки, які розташовані в межах прибережної захисної смуги річки Десна та належить до земель водного фонду за жодних умов не можуть бути надані в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, у тому числі для використання як пасовища.

Залишаючи позов Заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури без розгляду, суд першої інстанції керувався тим, що матеріалами справи підтверджується те, що відповідач-3 відреагував на стверджуване прокурором порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, водночас, обставина не звернення відповідача-3 до суду за період, коли прокурор надав запит 05.06.2020 року та до дня його звернення до суду 22.06.2020, не може підтверджувати бездіяльності Куликівської селищної ради та неналежного виконання нею своїх функцій із захисту інтересів держави, у зв`язку із чим суд першої інстанції дійшов висновку, що прокурор не підтвердив наявність у нього підстав для представництва інтересів держави у суді при зверненні із цим позовом.

Розглянувши апеляційну скаргу Заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури, колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

В обґрунтування необхідності здійснення представництва інтересів держави у суді, прокурор у позовній заяві зазначив, що дана позовна заява вжита на захист порушених економічних інтересів держави у земельній сфері. Підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави при використанні відповідачами земельної ділянки. Так як Куликівська селищна рада не вживає самостійно заходи щодо розірвання або визнання недійсними договорів оренди та відсутні уповноважені органи державної влади, до компетенції яких відносились би функції представництва держави у спірних відносинах, на думку прокурора є підставою для звернення з даною позовною заявою до суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу. Як підкреслив Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 01.04.2008 № 4-рп/2008, неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.

Законом України від 02.06.2016 № 1401-VIII "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)", який набрав чинності 30.09.2016, до Конституції України внесені зміни, а саме Конституцію доповнено статтею 131-1, пункт 3 частини першої якої передбачає, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Стаття 53 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до частини четвертої статті 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, 4) зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII "Про прокуратуру", який набрав чинності 15.07.2015.

Ця стаття визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина перша). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (частина третя). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Як вбачається з тексту позовної заяви, на думку прокурора, Куликівська селищна рада, як орган місцевого самоврядування, не наділена повноваженнями щодо розпорядження землями водного фонду, а саме земельними ділянками з кадастровими номерами :04:003:0015, :04:003:0016 у межах прибережної захисної смуги.

Судова колегія звертає увагу, що держава може вступати як у цивільні (господарські), так і в адміністративні правовідносини. У випадку, коли держава вступає в цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими учасниками цивільних правовідносин. Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Отже, поведінка органів, через які діє держава в цивільних або адміністративних відносинах, розглядається як поведінка держави в цивільних (господарських) або адміністративних відносинах. При цьому відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Отже, як у цивільних (господарських), так і в адміністративних відносинах органи, через які діє держава, не мають власних прав і обов`язків, але наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних відносинах.

Державу в судовому процесі, зокрема як позивача, може представляти орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Згідно ст.12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; д) організація землеустрою; е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, Рішенням ХХ сесії VII скликання Куликівської селищної ради від 21.12.2018 на підставі наказу Головного управління Держеокадастру у Чернігівській області від 21.12.2018 №25-10009/14-18-сг, згідно акту прийому-передач земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної в комунальну власність, серед інших, Куликівською об`єднаною територіальною громадою, в особі Куликівської селищної ради, у комунальну власність прийняті спірні земельні ділянки з кадастровими номерами :04:003:0015, :04:003:0016.

Отже, на даний час земельні ділянки, що передані в оренду, перебувають у комунальній власності Куликівської об`єднаної територіальної громади, в особі Куликівської селищної ради. Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що Куликівська селищна рада наділена правом звернення до суду з позовом щодо визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок з кадастровими номерами :04:003:0015, :04:003:0016 та відповідних записів державної реєстрації.

Водночас, прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци перший - третій частини четвертої). У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження (частина сьома).

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Верховний Суд України у постанові від 13.06.2017 у справі № п/800/490/15 (провадження №21-1393а17) зазначив, що протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Однак суд, вирішуючи питання щодо наявності підстав для представництва, не повинен установлювати саме протиправність бездіяльності компетентного органу чи його посадової особи. Частиною сьомою статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що в разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження. Таким чином, питання про те, чи була бездіяльність компетентного органу протиправною та які її причини, суд буде встановлювати за результатами притягнення відповідних осіб до відповідальності. Господарсько-правовий спір між компетентним органом, в особі якого позов подано прокурором в інтересах держави, та відповідачем не є спором між прокурором і відповідним органом, а також не є тим процесом, у якому розглядається обвинувачення прокурором посадових осіб відповідного органу у протиправній бездіяльності.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Частина четверта статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

У Рішенні від 05.06.2019 № 4-р(II)/2019 Конституційний Суд України вказав, що Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

Як свідчать матеріали справи, 05.06.2020 Куликівською селищною радою листом № 03-09/949 на запит прокурора Куликівського відділу Чернігівської місцевої прокуратури про витребування інформації стосовно вжитих заходів щодо усунення порушень земельного та водного законодавства повідомлено, що на землях сільськогосподарського призначення згідно договорів про оренду землі від 10.07.2009 та на встановлення земельного сервітуту від 10.07.2020 була обмежена діяльність, зокрема щодо розорювання сіножатей та пасовищ. Вказані обмеження у використанні земельних ділянок внесені до Державного земельного кадастру та зареєстровані у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. При цьому, встановлено порушення вимог природоохоронного законодавства орендарем в частині недодержання зазначених обмежень та порушення умов договору земельного сервітуту.

Судова колегія звертає увагу, що з метою досудового врегулювання спору між орендарем та орендодавцем, Куликівською селищною радою направлені запити до контролюючих органів про надання інформації про стан виконання вказівок про припинення правопорушення при використанні вищевказаних земельних ділянок та усунення наслідків. У разі неусунення порушення земельного законодавства у встановлений строк контролюючі органи звертаються до органу місцевого самоврядування з клопотанням про припинення права користування земельною ділянкою. На дату надання відповіді таких клопотань не надходило.

В тексті відповіді на відзив відповідачем-3 зазначено, що Куликівська селищна рада може і бажає самостійно захистити свої права і первинно - шляхом досудового врегулювання.

Колегія погоджується із твердженнями суду першої інстанції, що даними діями відповідач-3 відреагував на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації.

Водночас, на переконання колегія суддів, обставина не звернення відповідача-3 до суду за період, коли прокурор надав запит 05.06.2020 та до дня його звернення прокурором до суду 22.06.2020, не може підтверджувати бездіяльності Куликівської селищної ради та неналежного виконання нею своїх функцій із захисту інтересів держави.

За наведених обставин, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що прокурор не підтвердив наявність у нього підстав для представництва інтересів держави у суді при зверненні із цим позовом.

Твердження скаржника, що незважаючи на те, що ФГ «Північ Агро» сплачено шкоду, однак правопорушення продовжує тривати, оскільки селищною радою, яка є стороною договору та розпорядником земельних ділянок не ініційовано розірвання договорів, судовою колегією оцінюються критично, оскільки є нічим іншим як припущеннями скаржника та не підтверджені належними та допустимими доказами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 з метою забезпечення єдності судової практики у питанні застосування положень ГПК України у справах за позовами прокурорів Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що якщо суд установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави вже після відкриття провадження у справі, то позовну заяву прокурора слід вважати такою, що підписана особою, яка не має права її підписувати. І в таких справах виникають підстави для застосування положень пункту 2 частини першої статті 226 ГПК України (залишення позову без розгляду).

Такого ж висновку щодо застосування наведеної норми процесуального права дійшов і Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду в постанові від 19.02.2019 у справі № 925/226/18.

При вирішенні питання про необхідність звернення до суду з позовом компетентний орган може діяти в умовах конфлікту інтересів - коли порушення інтересів держави, про яке стверджує прокурор, може бути пов`язане з раніше вчиненими протиправними діями цього органу чи бездіяльністю. Для врахування цих обставин стаття 55 ГПК України передбачає такі правила:

- якщо особа, яка має процесуальну дієздатність і в інтересах якої подана заява, не підтримує заявлених позовних вимог, суд залишає заяву без розгляду, крім позову про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі її посадовою особою, поданого власником (учасником, акціонером) цієї юридичної особи в її інтересах, а також позову прокурора в інтересах держави;

- відмова компетентного органу від поданого прокурором в інтересах держави позову (заяви), подання ним заяви про залишення позову без розгляду не позбавляє прокурора права підтримувати позов (заяву) і вимагати розгляду справи по суті.

Втім, у перелічених у цій статті випадках ідеться про активні дії компетентного органу, який як учасник процесу та сторона спору (позивач) не підтримує позовних вимог або подає заяву про залишення позову без розгляду чи про відмову від позову.

Якщо ж позов подано прокурором в інтересах держави в особі компетентного органу, і такий орган не здійснює процесуальних дій як позивач, його представник не з`являється у судові засідання, а суд уже після відкриття провадження у справі встановлює, що прокурор не підтвердив підстави для представництва, то, як і зазначено у пункті 54 цієї постанови, позовну заяву прокурора слід вважати такою, що підписана особою, яка не має права її підписувати. І в таких справах виникають підстави для застосування положень пункту 2 частини першої статті 226 ГПК України (залишення позову без розгляду).

Зважаючи на вищевикладене в сукупності, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та правомірного висновку про залишення позовної заяви, подану прокурором в інтересах держави, без розгляду відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 226 ГПК України.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому ухвала Господарського суду Чернігівської області від 29.09.2020 у справі №927/558/20 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи. Доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 29.09.2020 у справі №927/558/20 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 29.09.2020 у справі №927/558/20 - залишити без змін.

Матеріали справи №927/558/20 повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Повний текст постанови складено 12.02.2021.

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді А.О. Мальченко

М.Л. Яковлєв