РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.02.2021Справа № 910/18753/20

За позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву

до Фізичної особи-підприємця Самойленко Анни Миколаївни

про стягнення 15 099,88 грн

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

Пасічнюк С.В.

Представники: без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Самойленко Анни Миколаївни (відповідач) про стягнення 15 099,83 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання із сплати орендних платежів на підставі Договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 8370 від 28.02.2019 та Договору № 8370/01 від 07.06.2019 про внесення змін до Договору оренди нерухомого майна №8370 від 28.02.2019, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність у відповідача заборгованості з орендної плати у розмірі 14 127,54 грн, а також заявляє про стягнення з відповідача пені у розмірі 739,94 грн, інфляційних нарахувань у розмірі 232,35 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.12.2020 позовну заяву Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/18753/20 та ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

Суд повідомляв позивача та відповідача про відкриття провадження у справі № 910/18753/20.

В матеріалах справи наявні докази отримання позивачем ухвали Господарського суду міста Києва від 02.12.2020 про відкриття провадження у справі № 910/18753/20.

Поштове відправлення з ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.12.2020 у справі № 910/18753/20 було направлене відповідачу за адресою: Україна, 03146, міста Київ, вулиця Жмеринська, будинок 32-А, квартира 79, вказаною у позовній заяві, яка відповідає адресі місцезнаходження відповідача, що підтверджується наявними в матеріалах справи відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Враховуючи, що ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.12.2020 у справі № 910/18753/20 було надіслано за належною адресою, тобто повідомленою суду позивачем, яка відповідає адресі, зазначеній у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, суд дійшов висновку про те, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд даної справи судом.

11.12.2020 через відділ діловодства суду від представника позивача на виконання вимог ухвали суду від 02.12.2020 про відкриття провадження у справі № 910/18753/20 надійшли письмові пояснення до розрахунку заборгованості з орендної плати.

З 11.01.2021 по 15.01.2021 суддя Гумега О.В. перебувала у відпустці.

З 16.01.2021 по 22.02.2021 суддя Гумега О.В. перебувала на лікарняному.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ ГПК України.

Заяв або клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від сторін спору до суду не надходило.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 ГПК України).

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву, письмові пояснення позивача та додані до них докази.

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, відповідно до статей 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, та дослідивши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

28.02.2019 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву (орендодавець, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Самойленко Анною Миколаївною (орендар, відповідач) було укладено Договір оренди № 8370 нерухомого майна, що належить до державної власності (далі - Договір або Договір № 8370 від 28.02.2019), відповідно до п. 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлові приміщення загальною площею 111,1 кв. м (1-й, 2-й, 3-й та 4-й поверхи лабораторного корпусу будівлі літ. «А»), розміщене за адресою: 04080, м. Київ, вул. Костянтинівська, 68, реєстровий номер майна 00294349.1.АААДДЛ116 (далі - майно), що перебуває на балансі Державного підприємства «Український науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут будівельних матеріалів та виробів «НДІБМВ», (далі - балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на « 31» серпня 2018 року і становить за незалежною оцінкою 2 345 840,00 грн (без ПДВ).

Відповідно до п. 1.2 Договору, майно передається в оренду з метою розміщення буфету, що не здійснює продаж товарів підакцизної групи.

Цей Договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з « 28» лютого 2019 року до « 28» січня 2022 року включно (п. 10.1 Договору).

Згідно п. 2.1 Договору, орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у Договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього Договору та акта приймання-передавання майна.

28.02.2019 на підставі акту приймання-передавання орендованого майна орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлові приміщення загальною площею 111,1 кв. м (1-й, 2-й, 3-й та 4-й поверхи лабораторного корпусу будівлі літ. «А»), розміщене за адресою: 04080, м. Київ, вул. Костянтинівська, 68, реєстровий номер майна 00294349.1.АААДДЛ116 (далі - майно), що перебуває на балансі Державного підприємства «Український науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут будівельних матеріалів та виробів «НДІБМВ».

07.06.2019 між сторонами був укладений Договір № 8370/01 про внесення змін до Договору оренди нерухомого майна № 8370 від 28.02.2019 (далі - Договір № 8370/01 від 07.06.2019), відповідно до умов якого Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву та Фізична особа-підприємець Самойленко Анна Миколаївна внесли зміни до Договору № 8370 від 28.02.2019 та виклали у новій редакції пункти 1.1, 3.1 Договору.

Сторони домовились, що Договір № 8370/01 від 07.06.2019 вступає в силу з 28.02.2019 та діє протягом всього строку дії Договору оренди (п. 3 Договору № 8370/01 від 07.06.2019).

Відповідно до пункту 1.1 Договору у редакції Договору № 8370/01 від 07.06.2019 орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлові приміщення загальною площею 32,4 кв. М (на 2-му поверсі лабораторного корпусу, літера «А»), розміщене за адресою: 04080, м. Київ, вул. Костянтинівська, 68, реєстровий номер майна 00294349.1.АААДДЛ116 (далі - майно), що обліковується на балансі Державного підприємства «Український науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут будівельних матеріалів та виробів «НДІБМВ», (далі - балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на 31.08.2018 і становить 684 115,31 грн без ПДВ.

На виконання умов Договору сторони склали та підписали акт від 28.02.2019 приймання-передачі (повернення) нерухомого майна за адресою: м. Київ, вул. Костянтинівська, 68, відповідно до якого орендар повертає, а орендодавець приймає із користування нерухоме майно - загальною площею 78,7 кв. м (на 1-му, 3-му та 4-му поверхах лабораторного корпусу, літера «А»), яке знаходиться за адресою: 04080, м. Київ, вул. Костянтинівська, 68, реєстровий номер майна 00294349.1.АААДДЛ116, що обліковується на балансі Державного підприємства «Український науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут будівельних матеріалів та виробів «НДІБМВ».

Відповідно до п. 3.1 Договору в редакції Договору № 8370/01 від 07.06.2019 орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 (зі змінами) (далі - Методика розрахунку) і становить без ПДВ за базовий місяць оренди - січень 2019 року: 3 914,41 грн. Орендна плата за перший місяць оренди лютий 2019 року встановлюється шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за лютий місяць 2019 року.

За умовами п. 3.6 Договору, орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним, відповідно до пропорцій розподілу, установлених Методикою розрахунку і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Пунктом 3.7 Договору сторони погодили, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення перерахування орендної плати.

У разі припинення або розірвання Договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення строку дії Договору оренди не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи санкції, до держаного бюджету та балансоутримувачу (п. 3.10 Договору).

На підставі акту від 17.08.2020 приймання-передачі (повернення) нерухомого майна за адресою: м. Київ, вул. Костянтинівська, 68 орендар повернув, а орендодавець прийняв із користування нерухоме майно - загальною площею 32,4 кв. м, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Костянтинівська, 68 та перебуває на балансі Державного підприємства «Український науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут будівельних матеріалів та виробів «НДІБМВ» (далі - Акт від 17.08.2020).

30.08.2020 між сторонами був укладений Договір № 8370/02 про припинення Договору оренди № 8370 від 28.02.2019 (далі - Договір № 8370/02 від 31.08.2020).

Згідно п. 1 Договору № 8370/02 від 31.08.2020 сторони за взаємною згодою погодили достроково припинити чинність Договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 8370 від 28.02.2019, яке розташоване за адресою: м. Київ, вул. Костянтинівська, 68, загальною площею 32,4 кв. м, що перебуває на балансі Державного підприємства «Український науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут будівельних матеріалів та виробів «НДІБМВ».

Договір оренди № 8370 від 28.02.2019 вважається припиненим з 17.08.2020 (п. 2 Договору № 8370/02 від 31.08.2020).

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на порушення відповідачем умов Договору 8370/02 від 31.08.2020 в частині сплати орендної плати за період з лютого 2019 року по вересень 2020 року, у зв`язку із чим у відповідача утворилася заборгованість відповідача з орендної плати, що за розрахунком позивача становить 14 127,54 грн.

У зв`язку із простроченням грошового зобов`язання за Договором № 8370 від 28.02.2019 позивачем нарахована пеня у сумі 739,94 грн та інфляційні збитки у сумі 232,35 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина 1 статті 759 ЦК України передбачає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Приписами ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України (далі - ГК України) визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

На відносини, пов`язані із орендою державного майна поширюється дія Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 10.04.1992 року № 2269-XII.

Статтею 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Пунктами 1, 4 ст. 285 ГК України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Матеріалами справи підтверджено, що у період з 28 лютого 2019 року по 17 серпня 2020 року відповідач користувався державним нерухомим майном - нежитловими приміщеннями загальною площею 32,4 кв. М (на 2-му поверсі лабораторного корпусу, літера «А»), розміщеним за адресою: 04080, м. Київ, вул. Костянтинівська, 68, переданим в оренду за Договором № 8370 від 28.02.2019.

За змістом частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Пунктом 3.4 Договору встановлено, що у разі користування майном протягом неповного календарного місяця (першого та/або останнього місяців оренди) добова орендна плата за дні користування визначається згідно з чинною Методикою розрахунку на основі орендної плати за відповідні місяці пропорційно дням користування.

У пункті 3.6. Договору сторони погодили, що відповідач сплачує орендну плату до держаного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% не пізніше 15 числа місяця за звітним.

Договір, відповідно до ст. 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 ГК України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За розрахунком позивача, за період лютого 2019 року по вересень 2020 року у відповідача виникла заборгованість у сумі 14 127,54 грн з оплати орендної плати до державного бюджету.

Суд звертає увагу, що фактично до наведеної суми заборгованості позивачем включено заборгованість з оплати орендної плати до державного бюджету за період з лютого 2019 по серпень 2020, враховуючи при цьому п. 3.4, 3.6, 3.10 Договору № 8370 від 28.02.2019 та Акт від 17.08.2020.

Доказів на спростування доводів позивача щодо існування заборгованості по Договору № 8370 від 28.02.2019 у загальному розмірі 14 127,54 грн відповідачем не надано.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статей 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Враховуючи викладене вище, оскільки невиконане зобов`язання з оплати орендної плати за Договором № 8370 від 28.02.2019 у розмірі 14 127,54 грн підтверджується матеріалами справи, доказів оплати вказаної суми заборгованості відповідачем не надано, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення заборгованості у сумі 14 127,54 грн в повному обсязі.

У зв`язку із простроченням відповідачем грошового зобов`язання позивачем нарахована пеня у сумі 739,94 грн. Нарахування пені здійснено за періоди з 07.05.2020 по 15.05.2020, з 16.05.2020 по 11.06.2020, з 12.06.2020 по 15.06.2020, з 16.06.2020 по 15.07.2020, з 16.07.2020 по 15.08.2020, з 16.08.2020 по 15.09.2020, з 16.09.2020 по 04.11.2020.

За змістом ч. 2 ст. 217 ГК України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 ГК України).

За приписами ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Згідно ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідальність у вигляді пені за порушення строків сплати орендної плати передбачена у п. 3.7. Договору, відповідно до якого сторони погодили, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення перерахування орендної плати.

Перевіривши розрахунок пені, доданий позивачем до позовної заяви, судом встановлено, що періоди нарахування пені за прострочення сплати орендних платежів позивачем визначені вірно.

Суд, здійснивши за допомогою інформаційно-пошукової системи «Ліга» перевірку розрахунку пені, встановив, що вірною сумою пені є 739,75 грн.

З огляду на зазначене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 739,94 грн пені підлягають частковому задоволенню в сумі 739,75 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат у сумі 232,35 грн, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, здійснивши за допомогою інформаційно-пошукової системи «Ліга» перевірку заявленої до стягнення суми інфляційних втрат, встановив, що вірною сумою інфляційних втрат є 141,28 грн.

З огляду на зазначене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 232,35 грн інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню в сумі 141,28 грн.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. При цьому частиною 2 наведеної статті ГПК України передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Позивачем у позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розмір суми судових витрат, який складається з суми судового збору в розмірі 2 102,00 грн.

Відповідач попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, до суду не подав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на наведені приписи ст. 129 ГПК України та часткове задоволення позову, судовий збір у сумі 2 089,30 грн покладається на відповідача, а судовий збір у сумі 12,70 грн покладається на позивача.

Керуючись ст. 56, 58, 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 236-238, 241, 327 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Самойленко Анни Миколаївни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву (Україна, 01032, місто Київ, бульвар Тараса Шевченка, будинок 50-Г; ідентифікаційний код 19030825) 14 127,54 грн (чотирнадцять тисяч сто двадцять сім гривень 54 коп.) заборгованості з орендної плати, 739,75 грн (сімсот тридцять дев`ять гривень 75 коп.) пені, 141,28 грн (сто сорок одну гривню 28 коп.) інфляційних втрат та 2 089,30 грн (дві тисячі вісімдесят дев`ять гривень 30 коп.) судового збору.

3. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» ГПК України.

Повне рішення складено 23.02.2021.

Суддя Гумега О.В.