СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2021 р. справа №917/244/20

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий Попков Д.О.
судді Пушай В.І., Стойка О.В.
секретар судового засідання Акімова К.К.
за участю представників:
від позивача Пінчук О.С. (адвокат, ордер серії АТ №1007720 від 17.02.2021р.);
від відповідача 1 не з`явився;
від відповідача 2 не з`явився;
від відповідача 3 не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація», м. Київ
на рішення господарського суду Полтавської області
ухваленого 04.12.2020р. (повний текст підписано 04.12.2020р.) у м. Полтаві
у справі №917/244/20 (суддя Іванко Л.А.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація», м. Київ
до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕлектроПрогресс», м.Кременчук Полтавської області, 2. ліквідатора Каленчук Оксани Іванівни, м. Вишневе Київської області, 3. Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Сіті Плюс», м.Київ
про визнання недійсним договору
в межах справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕлектроПрогресс», м.Кременчук Полтавської області

В С Т А Н О В И В:

І. Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції:

1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація», м. Київ (далі Позивач) звернулось до Господарського суду Полтавської області в межах справи №18/1984/12 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕлектроПрогресс» (визнано банкрутом постановою суду від 17.11.2016р.) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕлектроПрогресс», м. Кременчук Полтавської області (далі Відповідач 1), ліквідатора Каленчук Оксани Іванівни, м. Вишневе Київської області (далі Відповідач 2) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Сіті Плюс», м. Київ (далі Відповідач 3) з вимогами про визнання недійсним договору про надання послуг з фізичної охорони об`єктів №13/11/18 від 13.11.2018р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕлектроПрогресс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гарант Сіті Плюс», на підставі ч.ч.1, 5 ст.203 Цивільного кодексу України, та застосування наслідків недійсності правочину у справі про банкрутство.

2. Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 10.03.2020р. відкрито провадження у справі №917/244/20 та визначено її розгляд за правилами загального позовного провадження.

3. Рішенням Господарського суду Полтавської області від 04.12.2020р. (повний текст підписано 04.12.2020р.) у справі №917/244/20 у задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» відмовлено в повному обсязі.

4. Означене рішення суду обґрунтоване недоведеністю Позивачем наявності підстав, з якими ст.215 Цивільного кодексу України пов`язує визнання правочинів недійсними. Зокрема, суд першої інстанції зазначив, що у Реєстрі прав власності на нерухоме майно було вказано відомості щодо наявності у власності Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕлектроПрогресс» об`єкта нерухомого майна - будівлі миючої станції інв.№45 «с», за адресою: м. Запоріжжя, вул. Штабна, буд.12, що спростовує доводи Позивача про недотримання положень ч.3 ст.8 Закону України «Про охоронну діяльність» при укладенні спірного договору. При цьому, Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» не доведено належними та допустимими доказами, що ціни на охорону згідно спірного договору перевищують ринкові ціни на день здійснення відповідних витрат або замовлення послуг. Судом вказано, що посилання Позивача на невідповідність спірного договору вимогам ст.978 Цивільного кодексу України є безпідставним, оскільки несвоєчасне виконання Відповідачем 1 грошових зобов`язань за договором не є підставою для визнання його недійсним. Суд також зазначив, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» не надано документального підтвердження того, що Фізична особа-підприємець Галиш Артур Анатолійович/Приватне підприємство «Галиш» здійснювали охорону будівлі миючої станції інв.№45 «с» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Штабна, буд. 12, враховуючи, що доказів наявності у останніх ліцензії на здійснення охоронної діяльності суду надано не було.

ІІ. Короткий зміст вимог та узагальнених доводів апеляційної скарги:

5. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація», не погодившись з ухваленим рішенням суду, звернулося з апеляційною скаргою до Східного апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду Полтавської області від 04.12.2020р. у справі №917/244/20 скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

6. Підставами для задоволення апеляційних вимог Скаржник зазначає:

6.1. залишення місцевим судом поза увагою, що п.3.3 договору про надання послуг з фізичної охорони об`єктів №13/11/18 від 13.11.2018р. суперечить положенням ст.978 Цивільного кодексу України, оскільки в договорі не встановлено строків надання рахунку-фактури та відсутній обов`язок щодо щомісячної оплати за надані послуги з охорони;

6.2. виходячи з дати подання виконавцем рахунку-фактури №СФ-106 від 21.11.2019р. слідує, що виконавець з 13.11.2018р. по 17.10.2019р. (тобто протягом одинадцяти місяців) здійснював охорону об`єкту безоплатно. Своєю чергою, враховуючи, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕлектроПрогресс» було визнано банкрутом постановою Господарського суду Полтавської області від 17.11.2016р. у справі №18/1984/12, оплата послуг за спірним договором могла й не наступити, а відтак, укладений договір завідомо не містив мети досягнення економічних та соціальних результатів та мети одержання прибутку для Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Сіті Плюс»;

6.3. вказана в спірному договорі №13/11/18 від 13.11.2018р. ціна послуг не відповідає ринковим цінам та є меншою за мінімальну допустиму вартість послуг охорони мінімальна вартість ідентичних послуг фізичної охорони об`єктів на ринку м. Запоріжжя складає 33,77грн. за 1 людину/годину, що вбачається з аналізу публічних закупівель;

6.4. судом першої інстанції не було досліджено обставин справи та не враховано, що робітники Фізичної особи-підприємця Галиша Артура Анатолійовича та Приватного підприємства «Галиш» самостійно без будь-якої додаткової охорони, охороняли весь комплекс будівель (більша частина даного комплексу використовувалась для провадження господарської діяльності) в який і входить спірна будівля миючої станції, що була предметом іпотеки;

6.5. ліквідатором та Відповідачами не було надано жодних документів в підтвердження фактичного здійснення охорони спірного майна, тоді як надані ліквідатором до відзиву податкові розрахунки Відповідача 3 за формою №1-ДФ, без обґрунтування їх знаходження у ліквідатора та не засвідчені належним чином, були безпідставно прийняті місцевим судом як докази, враховуючи також наявні в матеріалах справи накази з додатками щодо затвердження штатного розкладу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Сіті Плюс», відповідно якого на 2019р. було передбачено тільки чотири охоронці;

6.6. матеріали справи містять договір, наданий ліквідатором Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація», та договір, наданий Товариством з обмеженою відповідальністю «Гарант Сіті Плюс» до пояснень (зауважує, що надання саме пояснень, а не відзиву на позовну заяву без доказів їх надсилання іншим учасникам справи не передбачено Господарським процесуальним кодексом України, тоді як останні були прийняті та враховані місцевим судом), вбачається, що примірник Відповідача 3 містять відбиток печатки, а примірник ліквідатора ні, що вказує на те, що спірний договорів про надання послуг з фізичної охорони об`єктів №13/11/18 від 13.11.2018р. робився «заднім числом». Окрім того зазначає, що Додаток №5 до спірного договору не доданий до такого договору та не вказаний у розділі 12 договору;

6.7. право власності на нерухоме майно було зареєстроване за Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕлектроПрогресс» у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно тільки 15.08.2019р.

ІІІ. Узагальнені доводи та заперечення Відповідачів:

7. Ліквідатором Каленчук Оксаною Іванівною, в межах визначеного апеляційним судом строку, надано відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого остання проти її задоволення заперечує, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, погоджуючись з викладеними у ньому висновками, додатково зазначає, що:

7.1. нормами Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не визначено обов`язку ліквідатора погоджувати з заставним кредитором витрати, які пов`язані з продажем та збереженням саме такого заставного майна, а Кодекс України з процедур банкрутства введено в дію пізніше 21.10.2019р., коли у ліквідаційній процедурі Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕлектроПрогресс» вже існували витрати, пов`язані з утриманням та збереженням заставного майна боржника, то і помилковими є доводи Скаржника, що ліквідатор мав погодити з ним укладення спірного договору;

7.2. заборгованість, що виникла перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Гарант Сіті Плюс» за договором про надання послуг з фізичної охорони об`єктів №13/11/18 від 13.11.2018р. в сумі 222580,64грн. була погашена Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕлектроПрогресс» 26.11.2019р., що свідчить про безпідставність тверджень Скаржника про надання послуг з охорони протягом одинадцяти місяців безоплатно, тоді як несвоєчасне виконання грошових зобов`язань не є підставою для визнання договору недійсним;

7.3. копію податкової звітності за формою №1-ДФ за період з 4 кварталу 2018р. до 4 кварталу 2019р. з доказами її подання органу податкової служби ліквідатором було отримано від Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Сіті Плюс».

8. Товариством з обмеженою відповідальністю «Гарант Сіті Плюс», в межах визначеного апеляційним судом строку, також надано відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого останнє проти її задоволення заперечує, вважаючи доводи апеляційної скарги безпідставними та надуманими, а рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

9. Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕлектроПрогресс», в межах визначеного апеляційним судом строку, в порядку ст.ст.262, 263 Господарського процесуального кодексу України відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

IV. Щодо процедури апеляційного провадження:

10. У відповідності до вимог ст.32 та ч.1 ст.260 Господарського процесуального кодексу України за протоколом автоматизованого розподілу від 19.01.2021р. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: Попков Д.О. (головуючий, суддя-доповідач), Пушай В.І., Стойка О.В.

11. Ухвалою від 21.01.2021р. вказана судова колегія відкрила апеляційне провадження у справі №917/244/20, а ухвалою від 08.02.2021р. після проведення підготовчих дій призначила розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» у судовому засіданні на 22.02.2021р. об 14:10 з повідомленням учасників справи.

12. Враховуючи викладене в п.п.10, 11 цієї постанови, та відсутність визначених ст.ст.38, 39 Господарського процесуального кодексу України підстав для відводу/самовідводу члені судової колегії, сформована судова колегія Східного апеляційного господарського суду у складі Попков Д.О. (головуючий, суддя-доповідач), Пушай В.І. і Стойка О.В. відповідає вимогам «суду, створеним відповідно до закону» у розумінні п.1 ст.6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950р.

13. Фіксація судового засідання апеляційної інстанції здійснювалась у протоколі судового засідання та за допомогою відеозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог ст.ст.222, 223 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням п.17.7. його Перехідних положень в порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.270 цього Кодексу.

14. У судовому засіданні 22.02.2021р. уповноважений представник Скаржника підтримав доводи та вимоги, викладені в апеляційній скарзі, надав додаткові пояснення на запитання суду.

Уповноважені представники Відповідачів у судове засідання 22.02.2021р. не з`явились, про причини неявки не повідомили, що, за висновком судової колегії, враховуючи повідомлення їх належним чином та достатність матеріалів справи, не перешкоджає розгляду справи по суті.

15. Згідно із вимогами ст.269 Господарського процесуального кодексу України справа переглядається апеляційним судом за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряється законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, якщо під час розгляду не буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

V. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:

16. Як встановлено місцевим судом та вбачається з наявних матеріалів справи, постановою Господарського суду Полтавської області від 17.11.2016р. у справі №18/1984/12 визнано Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕлектроПрогресс» банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

16.1. Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 18.08.2017р. у справі №18/1984/12 було призначено ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕлектроПрогресс» Каленчук Оксану Іванівну (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого №1736 від 05.11.2015р.) з наданням їй повноважень відповідно до вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

16.2. Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 22.02.2018р. у справі №18/1984/12 було замінено забезпеченого кредитора - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанс Транс Груп» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» на підставі договору про відступлення права вимоги. Відтак, зареєстроване за Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕлектроПрогресс» нерухоме майно за адресою: м. Запоріжжя, вул. Штабна, 12 перебувало в заставі Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація».

17. 13.11.2018р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕлектроПрогресс» в особі ліквідатора Каленчук Оксани Іванівни (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гарант Сіті Плюс» (Виконавець) було укладено договір про надання послуг з фізичної охорони об`єктів №13/11/18 (договір - а.с.а.с.79-84 т.1), відповідно до п.2.2 якого Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується здійснювати охорону об`єкта Замовника будівлі миючої станції інв. №45 «с», що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Штабна, буд. 12, згідно з дислокацією (Додаток №4) та відповідно до умов цього договору, а Замовник зобов`язується своєчасно здійснювати оплату послуг Виконавця на умовах і порядку, установлених цим договором.

17.1. Згідно визначення термінів, наведеного в розділі 1 спірного договору, під фізичною охороною сторони розумують комплекс охоронних заходів, спрямованих на забезпечення збереження майна замовника, при якому охоронець знаходиться безпосередньо в на об`єкті, що охороняється.

17.2. Згідно з п.2.3 договору, об`єкт, який передається під охорону визначається в дислокації, що є додатком до договору та його невід`ємною частиною.

18. На виконання означеного положення договору сторонами було підписано Додаток №4 Дислокація постів (а.с.88 т.1), відповідно до якого на об`єкті за адресою: м. Запоріжжя, вул. Штабна, буд. 12 з 13.11.2018р. повинен функціонувати добовий пост №1 з одним охоронником.

19. Як встановлено у п.2.4 договору охорона об`єкта здійснюється у дні та години, вказані у дислокації (Додаток №4) згідно інструкції по охороні об`єкта Замовника (Додаток №5). Система охорони, регламент несення служби на постах об`єкту та дислокація постів спільно визначається Виконавцем та Замовником.

У п.2.5 договору сторони узгодили, що перед прийняттям об`єкта Замовника під охорону сторонами складається акт обстеження технічного стану об`єкту (Додаток №2 а.с.86 т.1).

20. Відповідно до положення п.2.6 договору після складання і підписання акту обстеження технічного стану об`єкта Замовник передає об`єкт під охорону, що засвідчується складанням і підписанням відповідного двостороннього акту (Додаток №3). Перелік об`єктів охорони, їх балансова вартість та деталізація визначається в акті прийняття об`єкту під охорону.

На виконання означеного пункту договору, 13.11.2018р. сторонами було підписано Додаток №3 (а.с.87 т.1) акт прийняття об`єкту під охорону, за текстом якого зазначено, що Замовник передає, а Виконавець приймає під охорону будівлю миючої станції інв. №45 «с», що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Штабна, буд. 12; прийом під охорону здійснюється закриттям вказаної будівлі на замки та їх опломбування з подальшим особистим підписом відповідального за закриття будівлі і охоронця, що приймає від охорону, в журналі «Прийому-здачі приміщень під охорону».

21. Сторони у п.3.1 договору визначили, що сума вартості послуг визначається сторонами на основі протоколу узгодження вартості послуг (Додаток №1).

13.11.2018р. сторонами підписано протокол узгодження ціни охоронного обслуговування (а.с.85 т.1), відповідно до якого вартість надання послуг становить 20000,00грн. на місяць.

Згідно з п.3.3 договору, оплата здійснюється Замовником протягом п`яти банківських днів з моменту отримання від Виконавця рахунку-фактури. У випадку ненадходження від Замовника оплати до 20 числа наступного звітного місяця, Виконавець звільняється від майнової відповідальності за цим договором та має право не приймати під охорону об`єкти охорони, попередивши про це Замовника за одну добу, а також не відновлювати надання послуг до оплати заборгованості та пені по ній (п.3.4 договору).

22. У п.3.7 договору сторони обумовили, що Виконавець зобов`язаний надати Замовникові акти про надання охоронних послуг до 02 числа місяця наступного за звітним. Замовник зобов`язаний протягом 5 робочих днів розглянути поданий акт та підписати його або надати заперечення щодо викладеного в акті. У разі не підписання Замовником акту протягом встановленого строку та відсутності заперечень щодо викладеного в акті, такі послуги вважаються наданими належним чином.

23. Як встановлено у п.5.1.1 договору, Виконавець бере на себе зобов`язання організувати та забезпечити охорону громадського порядку та збереження майна на об`єкті Замовника майна, прийнятого під охорону на протязі часу встановленого в додатку №4 цього договору від розкрадання, пошкодження, знищення та не допускати перебування та проникнення сторонніх осіб на об`єкт шляхом контролю за майном об`єкта, що на ньому зберігається; відвернення безпосередніх посягань; припинення несанкціонованого доступу сторонніх осіб до майна на об`єкті; здійснення заходів оперативного реагування на безпосередні правопорушення проти майна Замовника на об`єкті; дотримання встановленого режиму роботи об`єкта.

24. Відповідно до п.11.1 договорів набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2019р., але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань в частині розрахунків.

25. 17.10.2019р. між сторонами було укладено додаткову угоду №17/10/19 до договору (а.с.90 т.1), якою погоджено припинити надання послуг з охорони об`єкту з моменту укладення цієї додаткової угоди, та повернуто об`єкт з охорони за відповідним актом повернення об`єкту (а.с.89 т.1).

26. З наявної в матеріалах справи інформаційної довідки №100589408 від 18.10.2017р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с.а.с.44-47 т.2) вбачається, що за Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕлектроПрогресс» на підставі договору купівлі-продажу від 13.07.2006р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Задачиною Н.В., було зареєстроване право власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Штабна, буд. 12.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №178303539 від 21.08.2019р. (а.с.105 т.1), наданого до матеріалів справи Позивачем, вбачається, що 13.11.2018р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Задачиною Н.В. було посвідчено дублікат договору купівлі-продажу нерухомого майна від 13.07.2006р., за яким Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕлектроПрогресс» 13.07.2006р. набуло у власність нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Штабна, буд. 12., а 15.08.2019р. за ним зареєстровано право приватної власності.

27. Вказані в п.п.16-26 цієї постанови обставини підтверджуються матеріалами справи та сторонами не оспорюються.

28. Місцевим судом встановлено, що сторонами протягом дії спірного договору про надання послуг з фізичної охорони об`єктів №13/11/18 від 13.11.2018р. були підписані акти приймання-передачі виконаних робіт (а.с.а.с.91-102 т.1), які підтверджують надання протягом 13.11.2018р.-17.10.2019р. Виконавцем послуг з фізичної охорони об`єкту Замовника на суму 222580,64грн., яка була сплачена останнім платіжними дорученнями від 26.11.2019р. (а.с.а.с.103, 104 т.1).

29. З наданого Позивачем до матеріалів справи листа Управління ліцензування Міністерства внутрішніх справ України №80АЗ/24 від 06.02.2020р. (а.с.68 т.1) вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Гарант Сіті Плюс» отримано ліцензію на провадження охоронної діяльності відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України №963 від 26.09.2016р. (а.с.69 т.1), тоді як відомості останньої свідчать про відсутність у Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Сіті Плюс» персоналу на час отримання ліцензії (а.с.69 зворотна сторона т.1).

30. Ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕлектроПрогресс» на підтвердження наявності працівників у Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Сіті Плюс» для виконання спірного договору про надання послуг з фізичної охорони об`єктів, було надано копію звітності останнього за формою №1-ДФ за період з 4 кварталу 2018р. до 4 кварталу 2019р. з доказами її подання до органу податкової служби (а.с.а.с.9-25 т.2).

Товариством з обмеженою відповідальністю «Гарант Сіті Плюс» надано до матеріалів справи штатний розклад підприємства за 2017-2020р.р. (а.с.а.с.95, 97, 99, 101 т.2), відповідно до якого в штат підприємства входить 5 одиниць - 1 директор та 4 охоронці.

31. Матеріали справи містять лист Фізичної особи-підприємця Галиш Артура Анатолійовича від 11.12.2019р. (а.с.106 т.1), наданий на запит Позивача, де останній повідомив, що його працівники охороняють будівлю миючої станції інв. №45 «с», що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Штабна, буд. 12 з 01.01.2010р. та по теперішній час власними силами без залучення інших суб`єктів, що надають охоронні послуги, а також надано копії аналогічних договорів з охорони, укладених між іншими суб`єктами (а.с.а.с.107-125 т.1) для визначення вартості ідентичних послуг з фізичної охорони об`єктів у м. Запоріжжі.

32. Вважаючи, що договір про надання послуг з фізичної охорони об`єктів №13/11/18 від 13.11.2018р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕлектроПрогресс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гарант Сіті Плюс», укладений з недодержання вимог ч.ч.1, 5 ст.203 Цивільного кодексу України - порушенням ч.3 ст.8 Закону України «Про охоронну діяльність», ст.978 Цивільного кодексу України, а також без спрямованості на реальне настання наслідків та його виконання, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація», як забезпечений кредитор, звернулось з означеним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕлектроПрогресс», ліквідатора Каленчук Оксани Іванівни та Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Сіті Плюс» з вимогами про визнання означеного договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину у справі про банкрутство.

33. Зважаючи на вказані обставини, спірні правовідносини розглянуті місцевим судом в контексті приписів Цивільного та Господарського кодексів України, зокрема щодо чинності правочинів та вимог до укладення договорів, а також норм Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» щодо дій ліквідатора боржника.

VІ. Оцінка апеляційного суду:

34. Відповідно до п.1 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, останній набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через шість місяців з дня набрання чинності цим Кодексом.

Враховуючи, що Кодекс України з процедур банкрутства було опубліковано 20.04.2019р. в офіційному виданні: Голос України - №77, останній набрав чинності 20.04.2019р. та введений в дію 21.10.2019р.

35. Приписами п.2 Прикінцевих та перехідних положень означеного Кодексу встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу визнано таким, що втратив чинність, зокрема, Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

36. У той час, згідно з п.4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Відтак, розгляд справи №917/244/20 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» як забезпеченого кредитора в межах справи №18/1984/12 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕлектроПрогресс» про визнання недійсним договору про надання послуг з фізичної охорони об`єктів №13/11/18 від 13.11.2018р., здійснюється з урахуванням норм Кодексу України з процедур банкрутства, тоді як дії ліквідатора щодо забезпечення збереження (підтримання) майна банкрута укладення спірного договору від 13.11.2018р., оцінюються судом за приписами Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

37. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник, зокрема спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником.

38. За змістом ст.ст.4, 5 Господарського процесуального кодексу України, ст.15 Цивільного кодексу України та ст.20 Господарського кодексу України можливість задоволення позовних вимог вимагає наявності та доведеності наступної сукупності елементів: наявність у Позивача захищуваного суб`єктивного права/охоронюваного законом інтересу, порушення (невизнання або оспорювання) такого права/інтересу з боку визначеного Відповідача та належність (адекватність характеру порушення та відповідність вимогам діючого законодавства) обраного способу судового захисту. Відсутність або недоведеність будь-якого із вказаних елементів, що становлять предмет доказування для Позивача, унеможливлює задоволення позову.

39. Сутність розглядуваного спору полягає у доведенні Позивачем факту недодержання вимог ч.ч.1, 5 ст.203 Цивільного кодексу України при укладенні договору про надання послуг з фізичної охорони об`єктів №13/11/18 від 13.11.2018р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕлектроПрогресс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гарант Сіті Плюс», а саме укладення спірного договору з порушенням ч.3 ст.8 Закону України «Про охоронну діяльність», ст.978 Цивільного кодексу України та також без спрямованості на реальне настання наслідків та його виконання.

40. Беручи до уваги правову природу договору про надання послуг з фізичної охорони об`єктів №13/11/18 від 13.11.2018р., кореспондуючі права та обов`язки його сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням відповідних положень Цивільного та Господарського кодексів України щодо чинності правочинів/договорів, зокрема договору про надання послуг.

Викладене зумовлює погодження із доводами місцевого суду щодо визначення норм матеріального права, у світлі яких має вирішуватися питання відносно розглядуваного спору.

41. Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

За змістом ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину, яким у розумінні ч.2 ст.202 Цивільного кодексу України є спірний договір, є недодержання в момент його вчинення вимог ч.ч.1-3, 5, 6 ст.203 Цивільного кодексу України.

42. Своєю чергою, судова колегія зазначає, що у відповідності до ч.3 ст.215 Цивільного кодексу України право оскаржувати дійсність договору передбачено для сторін такого договору та зацікавлених осіб, тоді як Скаржник не є стороною договору, а свою зацікавленість за текстом позовної заяви та п.4 відповіді на відзив №274 від 10.07.2020р. (а.с.82 т.2) обґрунтовує використанням ліквідатором отриманих від реалізація заставного майна грошових коштів в рахунок оплати за спірним договором. Відносно означених аспектів зацікавленості Скаржника щодо спірного договору про надання послуг з фізичної охорони об`єктів №13/11/18 від 13.11.2018р., колегія суду апеляційної інстанції зазначає:

· оскарження законності та обґрунтованості дій ліквідатора в межах процедури банкрутства з розподілу грошових коштів в порядку ч.3 ст.61 Кодексу України з процедур банкрутства здійснюється згідно ч.6 цієї статті учасникам справи про банкротство, тоді як згідно з ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України об`єктом судової оцінки при розгляді означеної справи про недійсність договору є обставини, наявні саме на момент укладення спірного договору;

· опікування інтересами щодо правильності та обґрунтованості розподілу грошових коштів в межах ліквідаційної процедури є несумісним з зауваженнями Скаржника відносно низької ціни наданих за спірним договором охоронних послуг/про безоплатність надання таких послуг Відповідачем 3 протягом одинадцяти місяців. При цьому, жодна з цих обставин не впливає на законність спірного договору у розумінні ч.1 ст. 203 Цивільного кодексу України, а Скаржник як Позивач не уповноважений діяти та захищати економічні інтереси Відповідача 3 та забезпечувати прибутковість його підприємницької діяльності.

43. Окрім того, Скаржником не доведено необхідності застосування до спірного договору ст.978 Цивільного кодексу України, яка визначає договір охорони як окремий випадок правовідносин зі зберігання, виходячи зі встановленого в п.1 спірного договору (п.17.1. цієї постанови) визначення терміну «фізична охорона» та кола обов`язків Виконавця, передбачених п.5.1 цього договору (п.23 цієї постанови), які не містять зобов`язання з забезпечення недоторканості майна. Колегія суддів не вбачає підстав для ототожнення обв`язку з забезпечення збереження майна з його недоторканістю, в силу чого спірний договір про надання послуг з фізичної охорони об`єктів №13/11/18 від 13.11.2018р. підпадає під регламентацію саме Глави 63, а не Глави 66 Цивільного кодексу України. Проте, апеляційний суд зазначає, що навіть в такій інтерпретації спірного договору його положення не містять відступлення від необхідності здійснення щомісячної оплати послуг з охорони п.п.3.3 та 3.4 договору у своїй сукупності вказують саме на такий порядок оплати до 20 числа наступного звітного місяця. При цьому, як вірно зазначено у відзивах на апеляційну скаргу, фактичне не дотримання сторонами умов укладеного договору, незалежно від причин (відсутність грошових коштів у Замовника банкрута), не впливає на законність договору, оскільки є аспектом його подальшого виконання, а не формулюванням умов його укладення.

За цими же підставами суд відхиляє доводи Скаржника щодо діяльності Фізичної особи-підприємця Галиша Артура Анатолійовича/Приватного підприємства «Галиш» та наданого до матеріалів справи штатного розпису Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Сіті Плюс», які стосуються якості та повноти фактично наданих останнім послуг, що не є предметом спору в розглядуваній справі, тим більше, що Позивач не є споживачем таких послуг.

44. Міркування Скаржника щодо причин відсутності відбитки печатки Відповідача 3 на одному з екземплярів спірного договору, які самі по собі мають характер недоведених відпущень (відносно укладення договору «заднім числом»), оскільки використання печатки згідно з ст.58-1 Господарського кодексу України не є обов`язковим, а сама печатка не є елементом форми правочину у розумінні ст.ст.205, 207 Цивільного кодексу України, а тим більше аспектом умов/змісту спірного договору у розумінні ч.1 ст.203 та ст.628 цього Кодексу, не впливає на законність спірного договору. Колегія суддів звертає увагу, що ані відповідного висновку експерта, ані встановленого чинним вироком суду обставини відповідної підробки спірного договору матеріали справи не містять.

45. Вказуючи на відсутність підстав для укладення спірного договору в силу відсутності у Замовника права власності на спірне майно до моменту його реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 15.08.2019р., Скаржник не тільки не спростував доказового значення наданих до матеріалів справи відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.а.с.44-47 т.2), але й фактично поставив під сумнів власний статус забезпеченого кредитора у справі про банкрутство боржника саме в силу перебування в заставі цього ж майна боржника, що несумісно з принципом заборони суперечливої поведінки (venire contra factum proprium), правова позиція щодо застосування якого викладена в постанові Великої Палата Верховного Суду від 16.06.2020р. у справі №145/2047/16-ц.

Апеляційний суд також зауважує, що встановлений ч.2 ст.43 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (діяв на момент укладення спірного договору) обов`язок ліквідатора з дня свого призначення забезпечити схоронність майна боржника не перебуває в залежності від запропонованої Скаржником інтерпретації необхідних та достатніх документів для укладення спірного договору відносно приналежності об`єкту охорони Замовнику.

46. Відтак, враховуючи викладені в п.п.42-45 цієї постанови міркування суду, наявність доказів вжиття сторонами заходів, спрямованих на фактичне виконання умов договору тобто настання обумовлених ним реальних наслідків (п.п.28, 30 цієї постанови), доводи і вимоги апеляційної скарги відхиляються.

47. Оскільки доводи і вимоги апеляційної скарги не підтверджують ухвалення оскаржуваного рішення із порушеннями, які ст.277 Господарського процесуального кодексу України визначені у якості підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, а підстав для виходу за межі апеляційних доводів і вимог в порядку ч.4 ст.269 цього Кодексу апеляційним судом встановлено не було, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» залишається без задоволення, а переглядуване рішення без змін, що за змістом ст.129 Господарського процесуального кодексу України має наслідком віднесення на рахунок Скаржника витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.74, 76, 78, 129, 269, 270, 273, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація», м. Київ на рішення Господарського суду Полтавської області від 04.12.2020р. (повний текст підписано 04.12.2020р.) у справі №917/244/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Полтавської області від 04.12.2020р. (повний текст підписано 04.12.2020р.) у справі №917/244/20 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, віднести на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація», м. Київ.

4. Постанова набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту, з урахуванням порядку подання касаційної скарги, передбаченого п.17.5. Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 22.02.2021р. проголошено вступну та резолютивну частину постанови. Повний текст постанови складено та підписано 23.02.2021р.

Головуючий, суддя-доповідач Д.О. Попков

Суддя В.І. Пушай

Суддя О.В. Стойка

Надіслано судом до ЄДРСР 23.02.2021р.