ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2021 року Справа № 915/1540/20

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Семенчук Н.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження

без виклику сторін

справу № 915/1540/20

за позовом: Державного підприємства "Миколаївський морський торговельний порт",

54020, м. Миколаїв, вул. Заводська, 23/14, ;

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "СІСАЙД ТЕРМІНАЛ",

54020, м. Миколаїв, Громадянський узвіз, 1/1, ;

про: стягнення 98609,08 грн.

16.12.2020 Державне підприємство "Миколаївський морський торговельний порт" звернулось до Господарського суду Миколаївської області із позовом №06/1628 від 14.12.2020 до Товариства з обмеженою відповідальністю "СІСАЙД ТЕРМІНАЛ" про стягнення грошових коштів у сумі 98609,08 грн., з яких:

- 82783,80 грн. - основна заборгованість за договором про встановлення права сервітуту №7-А від 13.11.2012,

- 10540,58 грн. - пеня,

- 3179,34 грн. - інфляційні втрати,

- 2105,30 грн. - 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору про встановлення права сервітуту №7-А від 13.11.2012 щодо своєчасної оплати виставлених позивачем рахунків.

Позивач у позовній заяві просить суд розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 21.12.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №915/1540/20, ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання за наявними матеріалами, запропоновано відповідачу в 15-денний строк від дня отримання цієї ухвали надати суду відзив на позов, оформлений згідно вимог ст. 165 ГПК України разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, а також документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів на адресу позивача; запропоновано позивачу, в 5-денний строк від дня отримання відзиву на позов, надати суду відповідь на відзив, оформлену згідно вимог ст. 166 ГПК України разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтується відповідь позивача, якщо такі докази не надані відповідачем, а також документи, що підтверджують надіслання (надання) відповіді на відзив і доданих до нього доказів іншим учасникам справи; запропоновано відповідачу подати до суду заперечення на відповідь на відзив, які мають відповідати вимогам ст. 167 ГПК України, протягом 5 днів з дня одержання відповіді на відзив.

Від відповідача відзив на позовну заяву не надійшов; поштове відправлення з ухвалою від 21.12.2020 про відкриття провадження у справі, направлене на адресу відповідача, повернено до суду відділенням зв?язку з позначкою "Поштове відправлення повернуто за закінченням терміну зберігання", проте суд вважає, що відповідача належним чином повідомлено про відкриття провадження у справі, так як ухвалу від 21.12.2020 направлено на адресу, за якою ТОВ "СІСАЙД ТЕРМІНАЛ" зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі ? Реєстр).

Ураховуючи викладене, та що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами, у відповідності до ч. 13 ст. 8, ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ч. 5 ст. 252 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

13.11.2012 між Державним підприємством (ДП) "Миколаївський морський торговельний порт" (далі - володілець) та Товариством з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "Сісайд Термінал" (далі - сервітуарій) було укладено Договір №7-А про встановлення права сервітуту (далі - Договір), у відповідності до умов якого:

1. ТОВ "Сісайд Термінал" користується залізничними коліями ДП "Миколаївський морський торговельний порт" (примикання до парку Миколаїв - Рудний) з метою виконання тепловозами робіт з подачі-збирання вагонів, маневрових робіт та інше;

2. ДП "Миколаївський морський торговельний порт" має на балансі залізничні колії (примикання до парку Миколаїв - Рудний), місце розташування колій - режимна територія ДП "Миколаївський морський торговельний порт", залізничні колії довжиною 2952 м.п.

У відповідності до п. 1.1 статті 1 Договору, сервітут встановлюється щодо користування залізничним коліями володільця (примикання до парку Миколаїв - Рудний), які розташовані за адресою: 54020, м. Миколаїв, вул. Заводська, 23/27, 2952 м.п.

Сервітут встановлюється для можливості руху тепловозів з метою виконання сервітуарієм робіт з подачі-забирання вагонів, маневрових робіт та інше на території володільця, шляхом надання володільцем права користування залізничними коліями на умовах даного Договору (п. 2.1 статті 2 Договору).

Обсяг прав та обов`язків по користуванню залізничними коліями на території володільця, щодо яких встановлюється право сервітуту згідно даному Договору, визначається на підставі чинного законодавства України на умовах даного договору (п. 2.2 статті 2 Договору).

Згідно п. 3.1 статті 3 Договору, видом права сервітуту є право користування залізничними коліями згідно з "Планом - схемою залізничних колій" (додаток №1, який є невід`ємною частиною цього Договору). Довжина залізничних колій складає 2952 м.п. (інвентарні номери, вказані у додатку №1 до цього Договору).

Зміст права сервітуту полягає у наданні права користування залізничними коліями володільця згідно п. 3.1 Договору; сервітуту є строковим та оплатним (п.п. 4.1-4.2 статті 4 Договору).

У відповідності п. 5.1 статті 5 Договору, вартість плати за користування сервітутом залізничних колій (примикання до парку Миколаїв - Рудний) в місяць складає: 4268,0 грн. без ПДВ; стягнення податку на додану вартість здійснюється відповідно до чинного законодавства України.

Оплата в розмірі 100% вартості плати за користування сервітутом здійснюється шляхом перерахування сервітурієм коштів на поточний рахунок володільця на підставі акту наданих послуг згідно виставленого рахунку щомісячно до 20-го числа місяця наступного за розрахунковим (п. 5.2 статті 5 Договору).

Володілець має право на зміну вартості користування сервітутом. Вартість користування сервітутом за цим договором може бути змінено володільцем виключно у разі: підвищення мінімального рівня заробітної плати на законодавчому рівні; змін у розмірі відрахувань у фонди (пенсійний, соцстраху та інше) на законодавчому рівні; інфляції, амортизації основних засобів, з подальшим укладанням Додаткової угоди до Договору. При цьому вартість користування сервітутом змінюється на розмір зміни собівартості послуг зв`язку з обставинами, вказаними у цьому пункті (п. 5.4 статті 5 Договору).

Сервітуарій має право користуватись залізничними коліями володільця у відповідності з метою та на умовах цього договору (п. 6.1 статті 6 Договору).

У відповідності до п.п. 7.1.1, 7.1.5-7.1.6 статті 7 Договору, використовувати залізничні колії у відповідності з визначеною метою, що відповідає призначенню цього майна на момент встановлення сервітуту, враховуючи при цьому інтереси володільця та діяти в межах своїх господарських потреб; до 15-го числа місяця, наступного за розрахунковим, повертати володільцю підписані акти наданих послуг (у разі не підписання акту у визначений строк, користування сервітутом вважається підтвердженим і підлягає оплаті згідно умов цього Договору); щомісячно до 20-го числа місяця наступного за розрахунковим, згідно виставленого рахунку володільця, вносити плату за користування сервітутом за попередній місяць.

У відповідності до п. 11.1 статті 11 Договору, за невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе зобов`язань за договором, сторони несуть відповідальність згідно діючого законодавства України.

Сторонами погоджено, що даний договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін,скріплення печатками сторін та діє протягом десяти років з моменту набуття чинності (п. 14.1 статті 14 Договору).

20.12.2013 сторонами у справі підписано Додаткову угоду №1 до Договору, якою зокрема п. 5.1 Договору викладено у наступній редакції (п. 1 Додаткової угоди №1): "Вартість плати за користування сервітутом залізничними коліями (примикання до парку Миколаїв - Рудний) в місяць складає: 6250,70 грн. (шість тисяч двісті п`ятдесят грн. 70 коп.) без урахування ПДВ. Стягнення податку на додану вартість здійснюється відповідно до чинного законодавства України".

24.12.2014 сторонами у справі підписано Додаткову угоду №2 до Договору, якою зокрема п. 5.1 Договору викладено у наступній редакції (п. 1 Додаткової угоди №2): "Вартість плати за користування сервітутом залізничними коліями (примикання до парку Миколаїв - Рудний) в місяць складає: 6463,08 грн. (шість тисяч чотириста шістдесят три грн. 08 коп.) без урахування ПДВ. Стягнення податку на додану вартість здійснюється відповідно до чинного законодавства України".

25.12.2015 сторонами у справі підписано Додаткову угоду №3 до Договору, якою зокрема п. 5.1 Договору викладено у наступній редакції (п. 1 Додаткової угоди №3): "Вартість плати за користування сервітутом залізничними коліями (примикання до парку Миколаїв - Рудний) в місяць складає: 6577,78 грн. (шість тисяч п`ятсот сімдесят сім грн. 78 коп.) без урахування ПДВ. Стягнення податку на додану вартість здійснюється відповідно до чинного законодавства України".

09.11.2016 сторонами у справі підписано Додаткову угоду №4 до Договору, якою зокрема п. 5.1 Договору викладено у наступній редакції (п. 2 Додаткової угоди №4): "Вартість плати за користування сервітутом залізничними коліями (примикання до парку Миколаїв - Рудний) в місяць складає: 7806,68 грн. (сім тисяч вісімсот шість грн. 68 коп.) без урахування ПДВ. Стягнення податку на додану вартість здійснюється відповідно до чинного законодавства України".

29.12.2016 сторонами у справі підписано Додаткову угоду №5 до Договору, якою зокрема п. 5.1 Договору викладено у наступній редакції (п. 1 Додаткової угоди №5): "Вартість плати за користування сервітутом залізничними коліями (примикання до парку Миколаїв - Рудний) в місяць складає: 8424,08 (вісім тисяч чотириста двадцять чотири грн. 08 коп.) без урахування ПДВ. Стягнення податку на додану вартість здійснюється відповідно до чинного законодавства України".

11.01.2018 сторонами у справі підписано Додаткову угоду №6 до Договору, якою зокрема внесено зміни до п. 5.1 статті 5 Договору та викладено його у наступній редакції (п. 1 Додаткової угоди №6): "Вартість плати за користування сервітутом залізничними коліями (примикання до парку Миколаїв - Рудний) в місяць складає:16100,94 грн. (шістнадцять тисяч сто грн. 94 коп.) в т.ч. ПДВ - 2683,49 грн. Стягнення податку на додану вартість здійснюється відповідно до чинного законодавства України".

18.07.2018 сторонами у справі підписано Додаткову угоду №7 до Договору, якою зокрема п. 14.1 Договору викладено у наступній редакції (п. 1 Додаткової угоди №7): "Даний Договір набуває чинності з моменту його державної реєстрації та діє до 31.12.2030. У разі, якщо Сервітуарій не пізніше ніж за один місяць до закінчення строку дії Договору не повідомить Володільця про намір припинити його дію, Договір вважається автоматично пролонгованим на таких же умовах та на такий же строк".

26.12.2018 сторонами у справі підписано Додаткову угоду №8 до Договору, якою зокрема внесено зміни до п. 5.1 статті 5 Договору та викладено його у наступній редакції (п. 1 Додаткової угоди №8): "Вартість плати за користування сервітутом залізничними коліями (примикання до парку Миколаїв - Рудний) в місяць складає: 15694,37 грн. (п`ятнадцять тисяч шістсот дев`яносто чотири грн. 37 коп.) без ПДВ. Нарахування ПДВ здійснюється відповідно до чинного законодавства України".

На виконання умов договору позивачем у період листопад 2019 року - лютий 2020 року надано послуги з користування сервітутом, змістом якого є користування залізничним коліями володільця (примикання до парку Миколаїв - Рудний) довжиною 2952 м.п., що підтверджується актами наданих послуг (виконаних робіт): від 30.11.2019 №21932651 на суму 18833,24 грн. з ПДВ; від 31.12.2019 №24022651 на суму 18833,24 грн. з ПДВ; від 31.01.2020 №00302651 на суму 22558,69 грн. з ПДВ; від 29.02.2020 №02732651 на суму 22558,69 грн. з ПДВ.

На оплату наданих послуг позивачем виставлені ТОВ "СІСАЙД ТЕРМІНАЛ" відповідні рахунки: за листопад 2019 року - від 30.11.2019 №21932651 на суму 18833,24 грн. з ПДВ; за грудень 2019 року - від 31.12.2019 №24022651 на суму 18833,24 грн. з ПДВ; за січень 2020 року - від 31.01.2020 №00302651 на суму 22558,69 грн. з ПДВ; за лютий 2020 року - від 29.02.2020 №02732651 на суму 22558,69 грн. з ПДВ.

За твердженнями позивача акт від 30.11.2019 №21932651 та рахунок від 30.11.2019 №21932651 отримані відповідачем, що підтверджується підписом про отримання в журналі видачі рахунків та актів виконаних робіт.

Акти та рахунки за період грудень 2019 року - лютий 2020 року позивачем направлені відповідачу листами від 13.01.2020, 13.02.2020, 16.03.2020, що підтверджується наданими ДП "Миколаївський морський торговельний порт" витягами з Реєстру кореспонденції, яка направляється поштою/кур?єром.

Із змісту позовної заяви вбачається, що ТОВ "СІСАЙД ТЕРМІНАЛ" за спірний період не підписано та позивачу не повернуто акти наданих послуг (виконаних робіт); рахунки за період листопад 2019 року - лютий 2020 року не оплачено і досі.

У відповідності до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов?язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов?язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Положеннями ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов?язку не встановлений або визначений моментом пред?явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов?язок у семиденний строк від дня пред?явлення вимоги, якщо обов?язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов?язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов?язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Ураховуючи викладене, суд визнає доведеним, що відповідачем порушені договірні зобов`язання щодо своєчасної оплати наданих позивачем послуг, внаслідок чого утворилась заборгованість у сумі 82783,80 грн., і указану суму заборгованості належить стягнути з ТОВ "СІСАЙД ТЕРМІНАЛ".

Щодо вимог ДП "Миколаївський морський торговельний порт" про стягнення з ТОВ "СІСАЙД ТЕРМІНАЛ" пені, слід зазначити наступне.

Частиною 2 статті 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов?язання, враховуючи інтереси другої сторони.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов?язання, на вимогу кредитора зобов?язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Законодавством передбачено, що порушення зобов?язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 ГК України). Господарськими санкціями визнаються штрафні санкції у вигляді грошової суми, зокрема, штраф, пеня (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Штрафні санкції за порушення грошових зобов?язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч. 6 ст. 231 ГК України).

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов?язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов?язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов?язання за кожен день прострочення виконання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов?язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов?язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

У відповідності до п. 11.7 статті 11 Договору, у разі несвоєчасної оплати послуг за умовами цього договору сервітуарій оплачує володільцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня від несплаченої суми за кожний день прострочення до повної сплати заборгованості.

Водночас, згідно з частиною шостою статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Приписами частини шостої статті 232 ГК України передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане. Водночас, хоча законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду, однак його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу такого строку не може бути змінений за згодою сторін.

Верховний Суд у постанові від 20.08.2020 у справі № 902/959/19 зауважує, що приписами частини шостої статті 232 ГПК України передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане.

З розрахунку, який додається до позовної заяви, випливає, що пеня була обрахована на підставі пункту 11.7 статті 11 Договору; при цьому умови, передбачені у наведеному вище пункті, неможливо визнати такими, що встановлюють інший строк нарахування штрафних санкцій, ніж передбачений ч. 6 ст. 232 ГК України.

Отже, в даному випадку нарахування штрафних санкцій належало здійснювати в межах шести місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

За розрахунками суду, що здійснений по кожному окремому рахунку в межах шестимісячного терміну, за указаний період стягненню з відповідача підлягає пеня у загальній сумі 7107,58 грн.

Щодо вимог ДП "Миколаївський морський торговельний порт" про стягнення з ТОВ "СІСАЙД ТЕРМІНАЛ" 3 % річних та інфляційних втрат у порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України, слід зазначити наступне.

Так, частиною 2 статті 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов?язання, враховуючи інтереси другої сторони.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов?язання, на вимогу кредитора зобов?язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Перевіривши подані позивачем розрахунки 3 % річних у сумі 2105,30 грн., інфляційних втрат у сумі 3179,34 грн., суд визнає їх вірними, а зазначені суми ? підлягаючими стягненню з ТОВ "СІСАЙД ТЕРМІНАЛ".

З урахуванням викладеного, суд визнає, що позивачем доведені підстави для задоволення позову у даній справі частково, а саме, в загальній сумі 95176,08 грн., із яких: 82783,86 - основний борг; 7107,58 грн. - пеня; 2105,30 грн. - 3 % річних; 3179,34 грн. - інфляційні втрати,

Вирішуючи питання про судові витрати у справі, суд виходить з того, що, згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Законом України "Про судовий збір" (далі - Закон) передбачено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону).

Судом визнано обґрунтованими позовні вимоги в загальній сумі 95176,02 грн., яка підлягала оплаті судовим збором у сумі 2102 грн., а тому цю суму судового збору належить відшкодувати за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 11, 13, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 232, 236, 237, 238, 240, 241, 247, 248, 252 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Державного підприємства "Миколаївський морський торговельний порт" задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СІСАЙД ТЕРМІНАЛ" (54020, м. Миколаїв, Громадянський узвіз, 1/1, ) на користь Державного підприємства "Миколаївський морський торговельний порт" (54020, м. Миколаїв, вул. Заводська, 23/14; ) грошові кошти у загальній сумі 95176,02 грн., із яких: 82783,80 - основний борг; 7107,58 грн. - пеня; 2105,30 грн. - 3 % річних; 3179,34 грн. - інфляційні втрати, а також грошові кошти на відшкодування витрат з оплати позовної заяви судовим збором у сумі 2102 грн.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду, у відповідності до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Суддя Н.О. Семенчук