ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року Справа № 902/583/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Мельник О.В.

суддя Розізнана І.В.

суддя Грязнов В.В.

при секретарі судового засідання Соколовській О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного підприємства "АГРОНІКА" на рішення господарського суду Вінницької області від 19.10.2020 р. у справі №902/583/20 (суддя Тварковський А.А., повний текст рішення складено 29.10.2020 р.)

за позовом приватного підприємства "АГРОНІКА"

до 1) приватного підприємства "Редакція районної газети та радіомовлення "Вісті Тепличчини"

2) Краснопільської сільської ради

про визнання недостовірною інформації та її спростування, а також стягнення 50000 грн моральної шкоди

за участю представників:

позивача - не з`явився,

відповідача 1 - не з`явився,

відповідача 2 - не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Вінницької області від 19.10.2020 р. у справі №902/583/20 у задоволенні позову приватного підприємства "АГРОНІКА" до приватного підприємства "Редакція районної газети та радіомовлення "Вісті Тепличчини" та Краснопільської сільської ради про визнання недостовірною інформації та її спростування, а також стягнення 50000 грн. моральної шкоди відмовлено.

В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції вказав на відсутність в межах даного спору юридичного складу правопорушення, оскільки відсутні підстави вважати, що поширена інформація є недостовірною, тобто такою, яка не відповідає дійсності, враховуючи, що опублікована інформація має своїм підґрунтям офіційний документ, зокрема, акт з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам №2 від 22.07.2019 р., який затверджено рішенням виконавчого комітету Краснопільської сільської ради №57 від 01.08.2019 року. Також судом встановлено, що на момент розгляду справи позивачем не надано доказів, що збитки, про які йде мова в актах і рішеннях органу місцевого самоврядування, нараховані помилково або взагалі відсутні.

Оскільки місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання спірної інформації недостовірною, вимоги позивача про зобов`язання відповідача спростувати таку інформацію та про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки такі вимоги є взаємопов`язаними та слідують із попередньої.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням господарського суду Вінницької області від 19.10.2020 р. у справі №902/583/20, приватне підприємство "АГРОНІКА" звернулось до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задоволити у повному обсязі.

Апелянт вважає, що місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про те, що предметом позову є спростування інформації, яка міститься в рішенні органів влади, місцевого самоврядування, для яких законом установлено інший порядок оскарження, оскільки в даній справі позивач просить визнати недостовірною інформацію, яка була опублікована у газеті "Вісті Тепличчини" №29 від 18.07.2019 року.

Також апелянт, з посиланням на правову позицію Великої Палати Верховного Суду у справі №917/902/18, зазначає, що акт з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам №2 від 22.07.2019 р., який затверджено рішенням виконавчого комітету Краснопільської сільської ради №57 від 01.08.2019 р. не є рішенням органу влади, місцевого самоврядування та інших відповідних органів, для яких законом установлено інший порядок оскарження, а тому приписи ч.1 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" помилково застосовано судом до спірних правовідносин. Також додає, що правова природа рішення суб`єкта владних повноважень, яким затверджено акт з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, унеможливлює здійснення судового розгляду щодо визнання його протиправним та скасування, у зв`язку з чим ці позовні вимоги не можуть розглядатися у судах.

Позивач вважає помилковими доводи місцевого господарського суду про те, що ним не було надано суду доказів, що збитки, про які йде мова в актах і рішеннях органу місцевого самоврядування, нараховані помилково або взагалі відсутні, оскільки таким доказом є наданий ним акт визначення розміру збитків №1 від 26.05.2020 р. в сумі 5464,28 грн., завданих громадянином ОСОБА_1 , який є керівником ПП "АГРОНІКА". Водночас, на думку скаржника наявними матеріалами справи підтверджується, що збитки про які йде мова в актах і рішеннях органу місцевого самоврядування на момент розгляду справи нараховані громадянину ОСОБА_1 , а не ПП "АГРОНІКА".

На підставі вищевикладеного позивач вважає, що місцевий господарський суд не дослідив наявних у справі доказів та не надав їм належної оцінки, внаслідок чого дійшов передчасного висновку про відмову в позові.

Відповідачі, приватне підприємство "Редакція районної газети та радіомовлення "Вісті Тепличчини" та Краснопільська сільська рада, подали відзиви на апеляційну скаргу, в яких, з підстав викладених в них, просять у задоволенні апеляційної скарги приватного підприємства "АГРОНІКА" відмовити, а рішення господарського суду Вінницької області від 19.10.2020 р. у справі №902/583/20 залишити без змін.

У судове засідання, призначене на 17.02.2021 року, учасники справи не забезпечили явку своїх уповноважених представників, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги. Водночас, 17.02.2021 р. від Краснопільської сільської ради надійшло клопотання про розгляд справи №902/583/20 без їх участі, ПП "АГРОНІКА" та ПП "Редакція районної газети та радіомовлення "Вісті Тепличчини" про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи приписи ст.ст.269, 273 ГПК України про межі та строки перегляду справ в апеляційній інстанції, приймаючи до уваги належне повідомлення учасників справи про розгляд справи та той факт, що їх явка в судове засідання обов`язковою не визнавалася, колегія суддів визнала за можливе розглядати апеляційну скаргу за відсутності представників сторін.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Судом встановлено, що в газеті "Вісті Тепличчини" №29 від 18.07.2019 р. на 5 сторінці опубліковано статтю з назвою "Звернення Шановні тополівчани!" за змістом якої, з поміж іншого, зазначено: "Щоб ви розуміли, шановні тополівчани, йдеться про 1 959 199,29 грн. (один мільйон дев`ятсот п`ятдесят дев`ять тисяч сто дев`яносто дев`ять гривень)! Саме таких збитків завдало ПП "АгроНіка" громаді в 2017-2019 роках незаконним використанням землі та несплатою орендної плати. Якщо ж вести мову про 2013-2016 роки, то втрати бюджету Тополівської сільської ради через несплату складають 1 240 274,52 грн. При мінімальному розрахунку орендної плати (3% від нормативно грошової оцінки землі) загальна сума збитків від використання ПП "АгроНіка" земельних ділянок під господарськими дворами складає 3 199 473, 81 грн. (три мільйони сто дев`яносто дев`ять тисяч) грн. А ще - несплата податків за господарські будівлі, які викуплені у людей за мізерні кошти!".

Автором опублікованої статті вказано Виконавчий комітет, депутати Краснопільської сільської ради, а також зазначено, що звернення підготовлено та публікується за інформаційними матеріалами 20 позачергової сесії Краснопільської сільської ради VII скликання.

Відповідно до листа від 17.07.2019 р. адресованого редактору приватного підприємства "Редакція районної газети та радіомовлення "Вісті Тепличчини" Краснопільська сільська рада просить опублікувати в газеті "Вісті Тепличчини" інформаційне повідомлення, текст якого додається до листа (а.с.27-30). Текст інформаційного повідомлення доданий до вищевказаного листа відповідає змісту опублікованої статті.

На підставі розпорядження Краснопільської сільської ради №38 від 27.06.2019 р. уповноваженими особами по здійсненню самоврядного контролю за використанням та охороною земель на території Краснопільської об`єднаної територіальної громади у присутності жителів с. Тополівка проведено обстеження чотирьох земельних ділянок, зокрема: земельної ділянки площею 4,4291 га з кадастровим номером :01:000:0428; земельних ділянок площею 2,30 га та 12,3 га під господарськими будівлями і дворами; земельної ділянки площею 0,20 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (03.07) з кадастровим номером :03:002:0123, на яких розміщено власні будівлі.

За результатами обстеження було складено акт обстеження земельних ділянок від 04.07.2019 р., яким зафіксовано факт використання ПП "АГРОНІКА" вищевказаних земельних ділянок, зокрема, зазначено, що правовстановлюючі документи на земельні ділянки не пред`явлені, зі слів директора ПП "АГРОНІКА" правовстановлюючі документи відсутні (а.с.49-50).

Рішенням виконавчого комітету Краснопільської сільської ради №46 від 08.07.2019 р. "Про створення комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам та затвердження Положення про неї": створено комісію з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам та затверджено її склад; затверджено Положення про порядок з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам; затверджено форму повідомлення та форму акту з визначення обсягу збитків; контроль за виконанням рішення покладено на сільського голову Романенко К.М. (а.с. 51-57).

Комісією з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, створеною відповідно до рішення виконавчого комітету Краснопільської сільської ради від 08.07.2019 р. №46, складено акт з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам №1 від 08.07.2019 року, відповідно до якого розмір завданих ПП "АГРОНІКА" в особі директора Бевза Валентина Євгеновича Краснопільській сільській раді збитків становить 205103,20 грн. Водночас в даному актів визначено, що земельні ділянки 4,4291 га, 2,3 га та 12,3 га знаходяться на території с. Тополівка та за її межами на території Краснопільської сільської ради, загальна площа земельної ділянки, яка використовується становить 190291 кв.м. (а.с.64-65). Зазначений акт затверджено рішенням виконавчого комітету Краснопільської сільської ради №56 від 01.08.2019 року (а.с.62-63).

Також комісією з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, створеною відповідно до рішення виконавчого комітету Краснопільської сільської ради від 08.07.2019 №46, складено акт з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам №2 від 22.07.2019 р., який в подальшому було затверджено рішенням виконавчого комітету Краснопільської сільської ради №57 від 01.08.2019 року (а.с.58-61).

Відповідно до акту №2 від 22.07.2019 р. площа земельної ділянки становить 190291 кв.м. (земельні ділянки площею: 4,4291 га, 2,30 га та 12,3 га), розмір збитків завданих ПП "АГРОНІКА" в особі директора Бевза Валентина Євгеновича Краснопільській сільській раді становить 3199473,83 грн..

Отже, вся інформація, що міститься в наведених вище актах, в тому числі розмір збитків була затвердженна вказаними рішеннями виконкому Краснопільської сільської ради. При цьому, такі рішення були обгрунтовані необхідністтю збільшення надходжень від плати за землю, захисту інтересів сільської ради від несумлінних землекористувачів, що ухиляються від вчасного укладення договорів оренди, недопущення безоплатного використання земельних ділянок.

Аналізуючи встановлені обставини справи та надаючи їм оцінку в процесі апеляційного перегляду, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до частини першої статті 91 ЦК України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині.

Згідно з статтею 94 ЦК України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст. 34 ГК України дискредитацією суб`єкта господарювання є поширення у будь-якій формі неправдивих, неточних або неповних відомостей, пов`язаних із особою чи діяльністю суб`єкта господарювання, які завдали або могли завдати шкоди діловій репутації суб`єкта господарювання.

За змістом приписів статті 91 ЦК України право на спростування недостовірної інформації, передбачене статтею 277 ЦК України, належить не лише фізичним, а і юридичним особам у передбачених законом випадках, у тому числі як спосіб судового захисту проти поширення інформації, що шкодить діловій репутації господарюючого суб`єкта.

Відповідно до ч. 4, ч. 6 ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила.

Спростування недостовірної інформації відповідно до ч. 7 ст. 277 ЦК України здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про спростування недостовірної інформації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширена інформація є недостовірною, тобто такою, яка не відповідає дійсності; г) поширена інформація порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Приниженням ділової репутації суб`єкта господарювання (підприємця) є поширення у будь-якій формі неправдивих, неточних або неповних відомостей, що дискредитують спосіб ведення чи результати його господарської (підприємницької) діяльності, у зв`язку з чим знижується вартість його нематеріальних активів.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи відомості, які не відповідають дійсності, є твердженнями про факти і події, які не мали місця у реальності у час, до якого відносяться оспорювані відомості.

Згідно з частиною першою статті 200 ЦК України та статтею 1 Закону України "Про інформацію" інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про інформацію", кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Частиною 1, 2 статті 7 Закону України "Про інформацію" визначено, що право на інформацію охороняється законом. Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

У відповідності до ч.2 ст.37 Закону України "Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні", якщо редакція не має доказів того, що опубліковані нею відомості відповідають дійсності, вона зобов`язана на вимогу заявника опублікувати спростування їх у запланованому найближчому випуску друкованого засобу масової інформації або опублікувати його за власною ініціативою.

Предметом даного позову є, зокрема, визнання розповсюдженої приватним підприємством "Редакція районної газети та радіомовлення "Вісті Тепличчини" та Краснопільською сільською радою інформації недостовірною та її спростування.

Колегією суддів встановлено, що інформація про самовільне зайняття земельних ділянок та суму заподіяних внаслідок цього збитків у розмірі 3199473,83 грн., яка була опублікована у газеті "Вісті Тепличчини" №29 від 18.07.2019 р. відповідає сукупності інформації, викладеної у зазначених вище рішеннях виконкому та актах, складених за наслідками виявлених фактів самовільного використання позивачем земельних ділянок з нарахуванням збитків.

Обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 76,77 ГПК України, які б спростовували розмір нарахованих збитків або факт використання ним земельних ділянок без правовстановлюючих документів на території Краснопільської сільської ради, тим самим не довів, що за своїм характером спірна поширена інформація містить недостовірні відомості.

Оскільки позивачем не доведений факт недостовірності оприлюдненої відповідачами спірної інформації місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про відсутність юридичного складу правопорушення, наявність якого стало б підставою для задоволення позову ПП "АГРОНІКА" про спростування недостовірної інформації.

Доводи апеляційної скарги про те, що акт з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам №2 від 22.07.2019 р., затверджений рішенням виконавчого комітету Краснопільської сільської ради №57 від 01.08.2019 р. не є рішенням органу влади, місцевого самоврядування та інших відповідних органів, що унеможливлює здійснення судового розгляду щодо визнання його протиправним та скасування, не заслуговують на увагу. В цьому контексті, суд приймає до уваги те, що для спростування інформації про заподіяння збитків внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок позивачу достатньо було надати докази наявності правовстановлюючих документів на користування ними, адже за наявності будь-якого речового права, нарахування збитків внаслідок самовільного використання земельних ділянок - виключається.

Оцінюючи доводи апелянта про те, що доказом того, що збитки, про які йде мова в актах і рішеннях органу місцевого самоврядування, нараховані помилково є наданий ним акт визначення розміру збитків №1 від 26.05.2020 р., колегія суддів вважає за необхідне вказати наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 91 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Частиною 5 цієї ж статті передбачено, що копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до п. 5.27 Національного стандарту України Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації "Вимоги до оформлювання документів" (ДСТУ 4163-2003), затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 №55, відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Оскільки подана позивачем копія акту визначення розміру збитків №1 від 26.05.2020р. (а.с. 93-94) не відповідає вищевикладеним вимогам, то це дає достатні підстави вважати її не засвідченою належним чином. Тому такий доказ є недопустимим, а отже вірно не взятий судом першої інстанції до уваги.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування (ч.1 ст.76 ГПК України).

У відповідності ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Колегія суддів вважає помилковими твердження позивача про те, що збитки були нараховані громадянину ОСОБА_1 , а не ПП "АГРОНІКА", оскільки в акті з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам №2 від 22.07.2019 р., затвердженого рішенням виконавчого комітету Краснопільської сільської ради №57 від 01.08.2019 р. вказано, що особою, яка завдала шкоду є ПП "АГРОНІКА" в особі директора Бевза В.Є..

Суд звертає увагу на те, що вищевказаний акт є належним і допустимим доказом у справі та повністю спростовує доводи апелянта в цій частині.

З огляду на відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання інформації недостовірною та те, що вимоги про спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди є похідними від неї, останні не підлягають задоволенню.

Згідно з ч.3 ст.13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом.

За змістом ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Апеляційний господарський суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи в апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

В силу приписів ч.1 ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції на підставі сукупності досліджених доказів повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Оскільки відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції, судовий збір за подачу апеляційної скарги покладається на скаржника згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Вінницької області від 19.10.2020 р. у справі №902/583/20 залишити без змін, апеляційну скаргу приватного підприємства "АГРОНІКА" - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "24" лютого 2021 р.

Головуючий суддя Мельник О.В.

Суддя Розізнана І.В.

Суддя Грязнов В.В.