УХВАЛА

23 лютого 2021 року

м. Київ

Справа № 911/1686/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Уркевича В. Ю.- головуючого, Мачульського Г. М., Краснова Є. В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Здорівської сільської ради Васильківського району Київської області

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2021 і рішення Господарського суду Київської області від 07.10.2020 у справі

за позовом Здорівської сільської ради Васильківського району Київської області

до Фізичної особи-підприємця Мостипана Євгенія Євгеновича

про стягнення 31 472,04 гривень та розірвання договору оренди земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

12.02.2021 (згідно з поштовими відмітками на конверті) Здорівська сільська рада Васильківського району Київської області (далі - Здорівська сільрада, скаржник) звернулась з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2021 (повний текст складений 25.01.2021) і рішення Господарського суду Київської області від 07.10.2020 у цій справі. Касаційна скарга надійшла до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду 17.02.2021.

Відповідно до акта Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.02.2021 № 29.1-11/69 під час розкриття поштового відправлення (штриховий кодовий ідентифікатор 607), яке надійшло від Здорівської сільради (касаційна скарга Здорівської сільради від 12.02.2021 № 00456-7), не виявилось вказаного у додатку касаційної скарги документу, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 17.02.2021 касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: Уркевич В. Ю. - головуючий (суддя-доповідач), Мачульський Г. М., Краснов Є. В.

Розглянувши матеріали касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною сьомою статті 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 163 Господарського процесуального кодексу України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Згідно зі статтею 7 Закону України від 15.12.2020 № 1082-IX «Про Державний бюджет України на 2021 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня 2021 року становить 2 270,00 грн.

Здорівська сільрада звернулася до Господарського суду Київської області з позовною заявою про стягнення 31 472,04 гривень та розірвання договору оренди земельної ділянки. Надалі позивач змінив підставу позову і просив суд стягнути з відповідача 408 856,26 грн заборгованості з орендної плати за землю.

Відтак предметом позову у цій справі є стягнення заборгованості з орендної плати за землю в сумі 408 856,26 грн, що не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270,00 грн х 500 = 1 135 000,00 грн), а тому у розумінні положень Господарського процесуального кодексу України ця справа є малозначною, а отже судові рішення у цій справі не підлягають касаційному оскарженню.

Необхідність відкриття касаційного провадження Здорівська сільрада обґрунтовує тим, що дана справа має виняткове значення для скаржника, оскільки спір полягає у необхідності надходження сум податків до місцевого бюджету, наповнення якого має вкрай важливе значення для усієї територіальної громади.

Крім цього, скаржник зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, адже при відступленні судами від висновків Верховного Суду про необхідність сплати орендарями до моменту внесення до договору оренди земельної ділянки відповідних змін розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлений підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України, може призвести до ненадходження до місцевого та державного бюджетів значних сум податків.

Колегія суддів зазначає, що наведені у касаційній скарзі мотиви не свідчать про наявність підстав, передбачених підпунктами «а» та «в» пункту 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, за яких судове рішення у справах з ціною позову менше п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягають касаційному оскарженню, а звідси й підстави для відповідних висновків у суду касаційної інстанції відсутні.

Подана касаційна скарга не містить обґрунтувань, які могли б бути визнані такими, що підпадають під дію підпунктів «а», «б», «в», «г» пункту 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Аналогічно й частина перша статті 17 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими, ніж для звичайної заяви (див. mutatis mutandis рішення у справах «Леваж Престасьон Сервіс проти Франції» (Levages Prestations Services v. France) від 23.10.1996; № 21920/93, «Бруалья Гомез де ла Торре проти Іспанії» (Brualla Gomes de la Torre v. Spain) від 19.12.1997, № 26737/95).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Отже, закон надає Верховному Суду право використовувати процесуальні фільтри, закріплені в статті 287 Господарського процесуального кодексу України, що повністю узгоджується з прецедентною практикою ЄСПЛ, положеннями статті 129 Конституції України, завданнями і принципами господарського судочинства.

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Здорівської сільради на постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2021 і рішення Господарського суду Київської області від 07.10.2020 у цій справі має бути відмовлено.

Відповідно до частини шостої статті 293 Господарського процесуального кодексу України копія ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з доданими до скарги матеріалами направляються особі, яка подавала касаційну скаргу, а копія касаційної скарги залишається в суді касаційної інстанції.

Керуючись статтями 12, 234, 235, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 911/1686/20 за касаційною скаргою Здорівської сільської ради Васильківського району Київської області на постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2021 і рішення Господарського суду Київської області від 07.10.2020.

2. Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами на 44 (сорока чотирьох) аркушах повернути скаржнику.

3. Копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. Ю. Уркевич

Судді: Г. М. Мачульський

Є. В. Краснов