УХВАЛА

19 лютого 2021 року

м. Київ

Справа № 910/3755/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Волковицька Н. О. - головуючий, Могил С. К., Случ О. В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги першого заступника керівника Київської місцевої прокуратури

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2020 у справі

за позовом заступника керівника Київської місцевої прокуратури №4 в інтересах держави в особі Київської міської ради

до Компанії з обмеженою відповідальністю "Велріндо Ентерпрайзис Лтд",

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача:

1) Товариство з обмеженою відповідальністю "Кейн Трейд Юніон",

2) Компанія з обмеженою відповідальністю "Сімолтана Інвестментс Лтд",

3) Компанія з обмеженою відповідальністю "Соранто Холдінгз Лтд",

4) Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтерком",

5) Фізична особа-підприємець Липовенко Сергій Володимирович,

6) ОСОБА_1 ,

7) Товариство з обмеженою відповідальністю "Центрбудсервіс КС",

про витребування майна,

ВСТАНОВИВ:

03.02.2021 до Касаційного господарського суду надійшла надіслана поштою 19.01.2021 через відповідний апеляційний суд касаційна скарга першого заступника керівника Київської місцевої прокуратури на постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2020 у справі № 910/3755/18 (повний текст підписано 30.12.2020). Разом зі скаргою до Касаційного господарського суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів поданої скарги доказів сплати Київською міською прокуратурою судового збору за подання касаційної скарги у цій справі.

04.02.2021 до Касаційного господарського суду надійшло заперечення представника відповідача Компанії з обмеженою відповідальністю "Велріндо Ентерпрайзис Лтд", адвоката Павлія Андрія Григоровича, проти відкриття касаційного провадження, у якому з посиланням на обставини справи та перегляд апеляційною інстанцією судового рішення у відповідності до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 29.05.2019 у справі № 922/329/18, просить відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 910/3755/18 на підставі пункту 5 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Крім цього, представник відповідача вказав на порушення скаржником вимог статті 291 ГПК України щодо направлення копії касаційної скарги іншим учасникам справи, а саме третім особам, Компаніям з обмеженою відповідальністю "Сімолтана Інвестментс Лтд" та "Соранто Холдінгз Лтд", оскільки додані до касаційної скарги описи вкладення у цінний лист на ім`я їхніх представників, Фірсова Г. В. та ОСОБА_2 не є належними доказами такого направлення з огляду на те, що відсутні документи, що підтверджують повноваження вказаних осіб представляти інтереси цих учасників справи.

Аналогічне посилання на порушення скаржником статті 291 ГПК України та заперечення проти відкриття касаційного провадження у цій справі виклав ОСОБА_1 (третя особа у справі) у надісланих до Касаційного господарського суду запереченнях від 20.01.2021 та 05.02.2021. Крім цього заявник зазначає про неподібність правовідносин, у яких Верховним Судом зроблено висновок щодо застосування норм права, під час ухвалення постанов у справах, на які посилається скаржник в обґрунтування підстав касаційного оскарження.

04.02.2021 до Касаційного господарського суду надійшла заява ОСОБА_3 , в якій останній зазначив що він не є представником Компанії з обмеженою відповідальністю "Сімолтана Інвестментс Лтд", тому просить вирішити питання про направлення касаційної скарги за реєстраційною адресою цього учасника справи.

Приймаючи до уваги обґрунтування скаржником підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1 та 4 частини другої статті 287 ГПК України, подані заперечення інших учасників справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що матеріали касаційної скарги першого заступника керівника Київської місцевої прокуратури на постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2020 у справі № 910/3755/18 відповідають вимогам статей 287-290 ГПК України, є достатніми для відкриття касаційного провадження та відповідно до частини третьої статті 301 ГПК України підлягають розгляду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Як убачається з матеріалів справи та касаційної скарги, відповідач у справі, Компанія з обмеженою відповідальністю "Велріндо Ентерпрайзис Лтд", та треті особи - Компанії з обмеженою відповідальністю "Сімолтана Інвестментс Лтд" та "Соранто Холдінгз Лтд" є нерезидентами та знаходяться на території Британських Віргінських Островів, яка підлегла Сполученому Королівству Великобританії.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Як передбачено частинами першою та другою статті 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; якщо міжнародним договором України встановлено інші правила судочинства, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору.

Відповідно до статті 7 ГПК України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

За приписами до частин першої - четвертої статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 365 ГПК України передбачено, що іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною першою статті 56 ГПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Частиною першою статті 58 ГПК України встановлено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до частини четвертої статті 60 ГПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

До поданих суду заперечень Компанії з обмеженою відповідальністю "Велріндо Ентерпрайзис Лтд" проти відкриття касаційного провадження у справі № 910/3755/18 додано ордер про надання правничої допомоги відповідачу адвокатом Павлієм Андрієм Анатолійовичем у Касаційному господарському суду.

Нормами статті 367 ГПК України передбачено, що у разі, якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Судове доручення надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Порядок передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном регулюється Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних та комерційних справах від 15.11.1965 (далі - Конвенція), до якої Україна приєдналася - 19.10.2000, Сполучене Королівство Великобританії - 10.12.1965.

Конвенція застосовується у цивільних та комерційних справах щодо всіх випадків, коли існує потреба в передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном (стаття 1 Конвенції).

Згідно статті 2 Конвенції кожна Договірна Держава призначає Центральний Орган, обов`язком якого є отримання прохань про вручення документів, що виходять від інших Договірних Держав, і здійснення процесуальних дій відповідно до положень статей 3-6.

Відповідно до статті 5 Конвенції Центральний Орган запитуваної Держави власноручно вручає документ або забезпечує його вручення відповідним органом: a) у спосіб, визначений його внутрішнім правом для вручення документів, складених в цій державі, особам, що перебувають на її території, або b) в особливий спосіб, обумовлений запитуючим органом, якщо такий спосіб не є несумісним з законами запитуваної Держави. З урахуванням положень пункту (b) частини першої цієї статті документ може завжди бути вручений шляхом безпосередньої доставки одержувачу, який приймає його добровільно.

Водночас статтею 10 Конвенції передбачено, що якщо запитувана Держава не заперечує, то ця Конвенція не обмежує: a) можливості надсилати судові документи безпосередньо поштою особам, які перебувають за кордоном, b) можливості для судових працівників, службовців або інших компетентних осіб запитуючої Держави здійснювати вручення судових документів безпосередньо через судових працівників, службовців або інших компетентних осіб запитуваної Держави, c) можливості для будь-якої заінтересованої в судовому процесі особи здійснювати вручення судових документів безпосередньо через судових працівників, службовців або інших компетентних осіб запитуваної Держави.

Згідно із пунктом "а" статті 10 Конвенції, якщо запитувана Держава не заперечує, то ця Конвенція не обмежує можливості надсилати судові документи безпосередньо поштою особам, які перебувають за кордоном.

З інформації, розміщеної на офіційному сайті Постійного бюро Гаазької конференції з міжнародного приватного права.hcch.net слідує, що Нотою, датованою 17.11.1967, уряд Сполученого Королівства Великобританії, якому підлегла територія Британських Віргінських Островів заявив, що не заперечує проти способів передачі документів, передбачених статтею 10 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965.

Відповідно до статті 15 Конвенції якщо документ про виклик до суду або аналогічний документ підлягав передачі за кордон з метою вручення відповідно до положень цієї Конвенції і якщо відповідач не з`явився, то судове рішення не може бути винесене, поки не буде встановлено, що: a) документ був вручений у спосіб, передбачений внутрішнім правом запитуваної Держави для вручення документів, складених у цій країні, особам, які перебувають на її території, b) документ був дійсно доставлений особисто відповідачеві або за його місцем проживання в інший спосіб, передбачений цією Конвенцією, і що, в кожному з цих випадків, вручення або безпосередня доставка були здійснені в належний строк, достатній для здійснення відповідачем захисту.

Кожна Договірна Держава може заявити, що суддя, незалежно від положень частини першої цієї статті, може постановити рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку, у разі, якщо виконані всі наступні умови: a) документ було передано одним із способів, передбачених цією Конвенцією, b) з дати направлення документа сплинув термін, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців, c) не було отримано будь-якого підтвердження, незважаючи на всі розумні зусилля для отримання його через компетентні органи запитуваної Держави.

Разом з тим відповідно до положень статті 15 Конвенції вбачається, що ця норма застосовується за умов необхідності повідомлення юридичної особи-нерезидента, який є відповідачем у справі (а не позивачем чи третьою особою), про наявність справи, яка розглядається судом, для надання відповідачу можливості вжиття заходів захисту.

Тобто положення Конвенції не допускають винесення судом рішення у справі до виконання певних умов у разі неявки саме відповідача, а не будь-якого іншого учасника провадження.

Такий же правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 11.10.2019 у справі № 911/165/18 та від 27.01.2020 у справі № 910/29287/15.

Враховуючи те, що Компанії з обмеженою відповідальністю "Сімолтана Інвестментс Лтд" та "Соранто Холдінгз Лтд" є третіми особами, які не заявляються самостійних вимог щодо предмета спору, а не відповідачами, а також те, що відсутні документи, які підтверджують наявність їх представників на території України, суд вважає за можливе надсилати цим учасникам справи судові документи безпосередньо поштою за кордон за їхніми адресами, а відповідачу - за адресою його представника.

Крім цього, на виконання вимог статті 291 ГПК України скаржник має надіслати Компаніям з обмеженою відповідальністю "Сімолтана Інвестментс Лтд" та "Соранто Холдінгз Лтд" копію касаційної скарги, листом з описом вкладення.

Керуючись статтями 121, 234, 235, 287-291, 294, 301, 365 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою першого заступника керівника Київської місцевої прокуратури на постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2020 у справі № 910/3755/18.

2. Призначити розгляд справи у судовому засіданні на 30 березня 2021 року об 11:30 у приміщенні Касаційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, зал судових засідань № 332.

3. Надати учасникам справи строк для подання відзивів на касаційну скаргу з доказами надсилання копій відзивів та доданих до них документів іншим учасникам справи до 19.03.2021.

4. Участь у судовому засіданні для учасників справи не є обов`язковою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Волковицька

Судді С. К. Могил

О. В. Случ