ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2021 р.

м. Київ

Справа № 911/1954/20

Суддя Черногуз А.Ф., за участю секретаря Парасочки Т.О., розглянув в порядку загального позовного провадження

позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-Виробничої фірми "Водполімер" (08298, Київська обл., м. Ірпінь, смт. Коцюбинське, вул. Пономарьова, буд. 1, )

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Бучанської міської ради в особі Відділу з питань реєстрації речових прав на нерухоме майно, реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (08292, Київська обл., м. Буча, вул. Енергетиків, буд. 12, )

про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників та скасування реєстраційних дій

за участю представників:

позивача: Нікулеско Д. С.;

відповідача: Квасков О. Д., Стецько М. В.;

третьої особи: не з`явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-Виробничої фірми "Водполімер" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Бучанської сілької ради в особі Відділу з питань реєстрації речових прав на нерухоме майно, реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників та скасування реєстраційних дій.

Разом з позовною заявою до суду надійшло клопотання б/н від 28.05.2020 про витребування доказів.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 14.07.2020 (суддя Чонгова С.І.) відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, проведення підготовчого судового засідання призначено на 13.08.2020.

Разом з тим, суд ухвалою від 14.07.2020 залучив Бучанську сільку раду в особі Відділу з питань реєстрації речових прав на нерухоме майно, реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача.

11.08.2020 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву №1/08-20 від 06.08.2020.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.08.2020 (суддя Чонгова С.І.) судом продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено проведення підготовчого судового засідання на 17.09.2020.

25.08.2020 до суду від позивача надійшло клопотання б/н від 25.08.2020 про ознайомлення з матеріалами справи.

09.09. 2020 до суду від відповідача надійшло клопотання №1/09-20 від 06.09.2020 про долучення додаткових доказів.

До суду 16.09.2020 від позивача надійшло клопотання б/н від 16.09.2020 про відкладення розгляду справи.

Від відповідача до суду 17.09.2020 надійшло клопотання №4/09-20 від 16.09.2020 про долучення поштового доказу.

У підготовчому судовому засіданні 17.09.2020 судом відкладено проведення підготовчого судового засідання на 22.10.2020.

05.10.2020 від позивача до суду надійшло клопотання б/н від 05.10.2020 про ознайомлення з матеріалами справи.

20.10.2020 відповідно до розпорядження керівника апарату Господарського суду Київської області №80-АР, у зв`язку з припиненням трудових відносин з суддею Чонговою С.І., з метою недопущення порушення процесуальних строків у зазначеній справі, здійснено повторний автоматизований розподіл справи №911/1954/20.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями №1965/20 від 20.10.2020 справу №911/1954/20 передано до розгляду судді Черногузу А.Ф.

Господарський суд Київської області у складі судді Черногуза А.Ф. ухвалою від 21.10.2020 прийняв справу №911/1954/20 до свого провадження, призначив повторне проведення підготовчого провадження у справі та призначив проведення підготовчого засідання на 16.11.2020.

13.11.2020 до суду від відповідача надійшли клопотання №3/11-20 від 12.11.2020 та б/н від 12.11.2020 про відкладення дати підготовчого судового засідання.

Також 16.11.2020 від позивача до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Через канцелярію суду від позивача надійшла відповідь на відзив вх. №25218/20 від 16.11.2020.

У судовому засіданні 16.11.2020 судом задоволено клопотання позивача та відповідача про відкладення розгляду справи. Розгляд справи відкладено на 30.11.2020 та встановлено відповідачу строк для подання заперечень на відповідь на відзив до наступного судового засідання.

30.11.2020 від позивача до суду надійшло клопотання б/н від 30.11.2020 про відкладення підготовчого засідання.

30.11.2020 від відповідача до суду надійшло клопотання б/н від 30.11.2020 про відкладення розгляду справи.

У підготовчому судовому засіданні 30.11.2020 судом продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, задоволено клопотання позивача та відповідача про відкладення розгляду справи. Розгляд справи у підготовчому засіданні відкладено на 21.12.2020.

21.12.2020 від відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив №5/12-20 від 18.12.2020.

У підготовчому судовому засіданні 21.12.2020 судом оголошено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 12.01.2021.

12.01.2021 до суду від позивача до суду надійшли заперечення б/н від 11.01.2021 на заяву відповідача про застосування наслідків безпідставного пропуску річного строку давності на оскарження рішення.

У підготовчому судовому засіданні 12.01.2021 судом оголошено ухвалу про відкладення судового засідання та повідомлено третю особу, Бучанську міську раду в особі Відділу з питань реєстрації речових прав на нерухоме майно, реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, про дату та час судового засідання, яке відбудеться 02.02.2021.

01.02.2021 до суду від відповідача надійшли додаткові пояснення на заперечення на відзив у справі №03/01-21 від 29.01.2021.

У судовому засіданні з розгляду справи по суті 02.02.2021 представник позивача підтримав позовні вимоги, відповідач проти позову заперечував, третя особа в судове засідання не з`явилась, судом ухвалено рішення у справі.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Реалізація норми ст. 81 Господарського процесуального кодексу України щодо витребування господарським судом документів і матеріалів, необхідних для вирішення спору, безпосередньо залежить від суб`єктивної реалізації сторонами їх диспозитивного права витребовувати через суд докази.

Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне та обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Згідно з положеннями ст. 236 ГПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Від повноти встановлення відповідних обставин справи та правильної оцінки доказів залежить обґрунтованість висновків суду при ухваленні судом рішення по суті спору. При цьому, суд в кожному випадку повинен навести мотиви через які він приймає одні докази та відхиляє інші.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що положеннями п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства визначено змагальність сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарський суд вважає, що судом, в межах наданих повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за можливе розглядати справу за наявними у справі документами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до п 1.1. Статуту ТОВ НВФ "Водполімер" (далі - Товариство, відповідач) затвердженого протоколом загальних зборів № 17/11/14 від 31.10.2014, ТОВ НВФ "Водполімер" - створено відповідно до рішення загальних зборів учасників відповідно до положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України «Про господарські товариства» та інших чинних нормативно-правових актів.

Товариство є юридичною особою, створено у формі товариства з обмеженою відповідальністю згідно з законодавством України. Товариство набуває статусу юридичної особи з дня державної реєстрації. Товариство здійснює свою діяльність згідно з цим Статутом та чинним законодавством України (п. 4.1., 4.2. Статуту).

Учасниками Товариства відповідно до ст. 5 статуту є громадяни України: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Згідно ст. 9 Статуту Статутний капітал поділено на Частки, які розподіляються між учасниками наступним чином: ОСОБА_2 - 26.16%, ОСОБА_3 - 16.28%, ОСОБА_4 - 16.28%, ОСОБА_5 16.28%, ОСОБА_6 - 4%, ОСОБА_7 - 4%, ОСОБА_8 - 17%.

На загальних зборах учасників ТОВ «Науково-виробнича фірма «Водполімер» оформлених протоколом №07/2017 від 27.12.2017 прийняті оскаржувані у даному позові рішення, зокрема, щодо виключення ОСОБА_1 зі складу учасників Товариства.

Відповідно до вказаного протоколу №07/2017 від 27.12.2017, у загальних зборах учасників Товариства були зареєстровані три учасника Товариства: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , учасниками, що приймали участь у даних загальних зборах спільно належали частки у розмірі 58.72% статутного капіталу.

ОСОБА_8 звернулася до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Водполімер" про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників від 27.12.2017, від 28.02.2018 та скасування реєстраційних дій.

В обґрунтування заявлених вимог позивач стверджує про те, що рішення, прийняті на зборах учасників ТОВ НВФ "Водполімер" 27.12.2017, зокрема щодо виключення ОСОБА_1 зі складу учасників відповідача не відповідають положенням діючого законодавства України, а отже, є недійсними, зокрема, з огляду на те, що: позивач не був повідомлений про скликання та проведення загальних зборів учасників, які відбулися 27.12.2017 року; ОСОБА_8 не порушувала вимог статуту ТОВ "НВФ "Водполімер"; загальними зборами 27.12.2017, не вирішувалось питання виплати позивачу вартості частини майна відповідача, пропорційно його частці у статутному капіталі.

Щодо основної вимоги, від якої є похідною вимога про скасування реєстраційної дії щодо внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах, номер запису 3006646 від 16.01.2018, позивач зазначає наступне: по-перше, позивача не повідомляли про Загальні збори учасників Товариства, які відбулися 27.12.2017, а також незаконно виключили зі складу учасників відповідача; по-друге, з Протоколу № 7/2017 не вбачається, що до порядку денного зборів було внесено питання зміни відомостей про ТОВ "НВФ "Водполімер" у Єдиному державному реєстрі щодо здійснення зв`язку з юридичною особою (Товариством) за новим номером телефону: НОМЕР_1 ; по-третє, з Протоколу № 7/2017 не вбачається, що учасники товариства, присутні на Загальних зборах учасників Товариства відповідача, висловили свою згоду на розгляд вказаного вище питання.

Позивач також вважає недійсним рішення Загальних зборів учасників Відповідача, які оформлені протоколом № 4/2017 від 26.06.2017 року, обґрунтовуючи це тим, що відповідні дії по внесенню заднім числом змін до раніше вже прийнятих рішень, суперечать діючому законодавству.

Крім того, ОСОБА_8 у позовній заяві зазначає: у зв`язку з тим, що позивача незаконно виключили зі складу учасників відповідача, рішення, прийняті Загальними зборами учасників відповідача 21.02.2018 без участі позивача, також є недійсними. Також позивач стверджує, що порушено право позивача на управління товариством, внаслідок чого мають бути також визнані недійсними Статути Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Водполімер" в новій редакції, які прийняті на загальних зборах 27.12.2017 та 21.02.2018 р.

ОСОБА_9 у позовній заяві також заявлені вимоги про скасування таких реєстраційних дій (запису):

- "Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи", номер запису 2006646, вчинена 16.01.2018 року ОСОБА_10 , начальником відділу з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Бучанської міської ради, внаслідок вчинення якої було внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зміни щодо місцезнаходження, інших змін та змін складу або інформації про засновників відповідача;

- "Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах", номер запису 3006646, вчинена 16.01.2018 року ОСОБА_10 , начальником відділу з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Бучанської міської ради, внаслідок вчинення якої було внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зміни щодо додаткової інформації відносно відповідача;

- "Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи", номер запису 4005612, вчинена 22.02.2018 року ОСОБА_10 , начальником відділу з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Бучанської міської ради, внаслідок вчинення якої було внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зміни щодо складу або інформації про засновників відповідача.

Заперечуючи проти позову, відповідач (ТОВ НВФ «Водполімер»), зокрема, зазначає, що має місце зловживання позивачкою її процесуальними правами шляхом безпідставного об`єднання в одному провадженні різних за предметом доказування позовних вимог з метою ускладнення правосуддя; відсутність факту порушення прав позивачки щодо повідомлення її про проведення загальних зборів від 27.12.2017; невідповідність вимог позивачки нормам матеріального права та фактичним обставинам спору; спроба введення суд в оману щодо обставин пропуску річного строку давності для оскарження учасником рішень органів управління товариства.

Відповідач стверджує, що ОСОБА_11 (позивач) із жовтня 2014 року жодного разу не пропонувала органам управління ТОВ НВФ «Водполімер» прийняти ті чи інші корпоративні рішення, адже виробнича та складова діяльності підприємства, у якому її частка становила 16% її не хвилювала, підтвердженням чого є те, що позивачка жодного разу з моменту прийняття її до складу засновників (2015-2017) не приймала участі у роботі вищого органу управління ТОВ НВФ «Водполімер», хоча згідно вимог пункту 5.4.3 Статуту відповідача (за який позивач голосувала на загальних зборах учасників від 31.10.2014) ОСОБА_11 , як і кожен новий учасник Товариства зобов`язався брати участь у загальних зборах учасників Товариства, тобто, участь ОСОБА_12 у загальних зборах ТОВ НВФ «Водполімер» є не лише правом а і обов`язком останньої.

При цьому, відповідач стверджує, що позивач належним чином повідомлялась про проведення всіх загальних зборів засновників ТОВ НВФ «Водполімер», а також спірних - від 27.12.2017 року, що підтверджується доданими поштовими описами та квитанціями Укрпошти.

Поряд з тим, відповідач зазначає, що самоусування позивача від участі у загальних зборах фактично позбавляло ТОВ НВФ «Водполімер» для прийняття будь-яких кадрових рішень, у тому числі і про звільнення директора ОСОБА_13 , що призвело до значної майнової шкоди Товариству, а тому рішення вищого органу управління ТОВ НВФ «Водполімер» від 27.12.2017 щодо виключення ОСОБА_16 та ОСОБА_14 (з аналогічних підстав) зі складу учасників Товариства були цілком обґрунтованими та логічними.

Крім того, відповідач зазначає, що не є підставними доводи позивача про те, що із нею відповідач не провів розрахунків частки, що підлягала сплаті при її виключенні зі складу засновників Товариства за результатами діяльності підприємства станом на 31.12.2017, позаяк ще у травні 2018 року відповідач повідомив позивача про те, що за повної відсутності майна та коштів у товаристві станом на дату її виключення, розмір її частки до виплати становив 0,00 грн. Водночас, наявні письмові докази свідчать, що позивач погодилась з беззаперечним фактом неплатоспроможності Товариства на дату її виходу (виключення) зі складу учасників ТОВ НВФ «Водполімер», при цьому з моменту отримання даного повідомлення (07.05.2018) не зверталась до відповідача за додатковою інформацією чи поясненнями з цього приводу.

Також, відповідач стверджує, що не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо скасування рішень загальних зборів, які приймалися Товариством 21.02.2018, тобто, коли позивач вже була виключена зі складу учасників Товариства, позаяк, позивач не вправі оскаржувати вказане рішення тому, що станом на 21.02.2018 вже не була учасником Товариства, а отже рішення прийняті загальними зборами 21.02.2018 не порушують її прав та законних інтересів як колишнього учасника Товариства.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Закону України «Про господарські товариства» (в редакції на час проведення загальних зборів 27.12.2017), Господарським кодексом України та Цивільним кодексом України.

Згідно ч. 3 ст. 80 Господарського кодексу України товариством з обмеженою відповідальністю є господарське товариство, що має статутний капітал, поділений на частки, розмір яких визначається установчими документами, і несе відповідальність за своїми зобов`язаннями тільки своїм майном. Учасники товариства, які повністю сплатили свої вклади, несуть ризик збитків, пов`язаних з діяльністю товариства, у межах своїх вкладів.

Частиною 1 ст. 144 Цивільного кодексу України встановлено, що максимальна кількість учасників товариства з обмеженою відповідальністю встановлюється законом. При перевищенні цієї кількості товариство з обмеженою відповідальністю підлягає перетворенню на акціонерне товариство протягом одного року, а зі спливом цього строку - ліквідації у судовому порядку, якщо кількість його учасників не зменшиться до встановленої межі.

Згідно з ч. 1 ст. 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори його учасників. У товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган (колегіальний або одноособовий), який здійснює поточне керівництво його діяльністю і є підзвітним загальним зборам його учасників. Виконавчий орган товариства може бути обраний також і не зі складу учасників товариства. Компетенція виконавчого органу товариства з обмеженою відповідальністю, порядок ухвалення ним рішень і порядок вчинення дій від імені товариства встановлюються цим Кодексом, іншим законом і статутом товариства.

До виключної компетенції загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю належить: визначення основних напрямів діяльності товариства, затвердження його планів і звітів про їх виконання; внесення змін до статуту товариства, зміна розміру його статутного капіталу; створення та відкликання виконавчого органу товариства; визначення форм контролю за діяльністю виконавчого органу, створення та визначення повноважень відповідних контрольних органів; затвердження річних звітів та бухгалтерських балансів, розподіл прибутку та збитків товариства; вирішення питання про придбання товариством частки учасника; виключення учасника із товариства; прийняття рішення про ліквідацію товариства, призначення ліквідаційної комісії, затвердження ліквідаційного балансу.

Статутом товариства і законом до виключної компетенції загальних зборів може бути також віднесене вирішення інших питань. Питання, віднесені до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства, не можуть бути передані ними для вирішення виконавчому органу товариства. Черговість та порядок скликання загальних зборів встановлюються статутом товариства і законом. (Ст. 145 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про господарські товариства» (далі - Закон) учасники товариства мають право: а) брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в установчих документах, за винятком випадків, передбачених цим Законом; б) брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди). Право на отримання частки прибутку (дивідендів) пропорційно частці кожного з учасників мають особи, які є учасниками товариства на початок строку виплати дивідендів; в) вийти в установленому порядку з товариства; г) одержувати інформацію про діяльність товариства. На вимогу учасника товариство зобов`язане надавати йому для ознайомлення річні баланси, звіти товариства про його діяльність, протоколи зборів; д) здійснити відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують участь у товаристві, в порядку, встановленому законом. Учасники можуть мати також інші права, передбачені законодавством і установчими документами товариства.

Водночас, згідно з ст. 11 Закону учасники товариства зобов`язані: а) додержуватись установчих документів товариства і виконувати рішення загальних зборів та інших органів управління товариства; б) виконувати свої зобов`язання перед товариством, в тому числі і пов`язані з майновою участю, а також вносити вклади (оплачувати акції) у розмірі, порядку та засобами, передбаченими установчими документами; в) не розголошувати комерційну таємницю та конфіденційну інформацію про діяльність товариства; г) нести інші обов`язки, якщо це передбачено цим Законом, іншим законодавством України та установчими документами.

За приписами ст. 58 Закону вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників. Представники учасників можуть бути постійними або призначеними на певний строк. Учасник вправі в будь-який час замінити свого представника у загальних зборах учасників, сповістивши про це інших учасників. Учасник товариства з обмеженою відповідальністю вправі передати свої повноваження на зборах іншому учаснику або представникові іншого учасника товариства. Учасники мають кількість голосів, пропорційну розміру їх часток у статутному капіталі.

Загальні збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш як 50 відсотками голосів. Установчими документами товариств, у статутному капіталі яких відсутня державна частка, може бути встановлений інший відсоток голосів учасників (представників учасників), за умови присутності яких загальні збори учасників вважаються повноважними. (Пункти 1,2 ст. 60 Закону).

Статтею 61 Закону унормовано, що загальні збори учасників товариства з обмеженою відповідальністю скликаються не рідше двох разів на рік, якщо інше не передбачено установчими документами. Позачергові загальні збори учасників скликаються головою товариства при наявності обставин, зазначених в установчих документах, у разі неплатоспроможності товариства, а також у будь-якому іншому випадку, якщо цього потребують інтереси товариства в цілому, зокрема, якщо виникає загроза значного скорочення статутного капіталу. Загальні збори учасників товариства повинні скликатися також на вимогу виконавчого органу. Учасники товариства, що володіють у сукупності більш як 20 відсотками голосів, мають право вимагати скликання позачергових загальних зборів учасників у будь-який час і з будь-якого приводу, що стосується діяльності товариства. Якщо протягом 25 днів голова товариства не виконав зазначеної вимоги, вони вправі самі скликати загальні збори учасників. Про проведення загальних зборів товариства учасники повідомляються передбаченим статутом способом з зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного. Повідомлення повинно бути зроблено не менш як за 30 днів до скликання загальних зборів. Будь-хто з учасників товариства вправі вимагати розгляду питання на загальних зборах учасників за умови, що воно було ним поставлено не пізніш як за 25 днів до початку зборів. Не пізніш як за 7 днів до скликання загальних зборів учасникам товариства повинна бути надана можливість ознайомитися з документами, внесеними до порядку денного зборів. З питань, не включених до порядку денного, рішення можуть прийматися тільки за згодою всіх учасників, присутніх на зборах.

Згідно ст. 64 Закону учасника товариства з обмеженою відповідальністю, який систематично не виконує або неналежним чином виконує обов`язки, або перешкоджає своїми діями досягненню цілей товариства, може бути виключено з товариства на основі рішення, за яке проголосували учасники, що володіють у сукупності більш як 50 відсотками загальної кількості голосів учасників товариства. При цьому цей учасник (його представник) у голосуванні участі не бере.

Суд дослідивши подані докази та заслухавши пояснення сторін вважає за необхідне наголосили на наступному.

Щодо повідомлення позивача про проведення 27.12.2017 загальних зборів ТОВ НВФ «Водполімер».

З Протоколу загальних зборів учасників ТОВ НФП «Водполімер» №7/2017 від 27.12.2017 вбачається, що Головою зборів учасників ОСОБА_2 скликано загальні збори та направлено усім учасникам Товариства листи (з описом вкладення) з офіційним повідомленням про дату, час та місце проведення загальних зборів учасників Товариства та про їх порядок денний, облікові номери цих поштових листів Укрпошти наступні: 417; 409; 344; 945; 232; 379. Також, у Протоколі зазначено, що вказані повідомлення 20-24 листопада надійшли у поштові відділення всіх адресатів.

В матеріалах справи наявне Повідомлення б/н від 17.11.2017 про скликання у грудні позачергових загальних зборів учасників ТОВ НФП «Водполімер», а саме про те, що 26.12.2017 та 27.12.2017 відбудуться позачергові загальні збори учасників ТОВ НФП «Водполімер» з зазначенням порядку денного на кожні збори.

Також, у справі наявні докази відправлення даного повідомлення на адресу позивача ( АДРЕСА_2 ) у вигляді: опису вкладення у цінний лист з описом вкладення від 18.11.2017; фіскального чека від 18.11.2017 про відправлення №409, а також скрін-шот з сайту ПАТ «Укрпошти» з інформацією про вручення поштового відправлення з повідомленням позивачу.

Відтак з поданих доказів вбачається, що відповідачем 18.11.2017 було направлено Повідомлення б/н від 17.11.2017 про скликання 26.12.2017 та 27.12.2017 позачергових загальних зборів учасників ТОВ НФП «Водполімер» на адресу реєстрації позивача (08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Київський шлях., 33 кв. 18), при цьому суд зазначає, що вказана адреса зазначена також у Статуті ТОВ НВФ "Водполімер" 2014 року та безпосередню зазначена самим позивачем у вступній частині позовної заяви.

Отже, з огляду на наведене в суду немає підстав стверджувати та брати до уваги твердження позивача щодо неотримання останнім Повідомлення б/н від 17.11.2017 про скликання 26.12.2017 та 27.12.2017 позачергових загальних зборів учасників ТОВ НФП «Водполімер», а тому, суд вважає доведеним факт повідомлення позивача про проведення загальних зборів Товариства 27.12.2017.

Разом з тим, суд зазначає, що позивачем не додано належних та допустимих доказів, які б могли підтверджувати факт об`єктивної неможливості отримання позивачем за його адресою ( АДРЕСА_2 ) повідомлення про скликання загальних зборів 27.12.2018.

Щодо порушення позивачем умов Статуту ТОВ НФП «Водполімер».

Відповідно до п. 5.4.3 Статуту ТОВ НФП «Водполімер» 2014 року (чинного на момент проведення загальних зборів 27.12.2017) вбачається, що учасники Товариства зобов`язані брати участь у зборах та виконувати рішення зборів, якщо вони не суперечать Статуту та чинному законодавству.

Статтею 11 Закону України «Про господарські товариства», зокрема, встановлено, що учасники товариства зобов`язані додержуватись установчих документів товариства і виконувати рішення загальних зборів.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що відсутність позивача на загальних зборах Товариства у період з 2015 - 2017 років має систематичний характер, що підтверджується реєстрами осіб, які приймали участь у чергових загальних зборах учасників від 26.12.2017, 25.10.2017, 26.06.2017, 20.04.2017, 15.03.2017, 30.08.2016, а також самими протоколами загальних зборів від 31.05.2016, 18.03.2016, 20.11.2015, 14.07.2015.

Разом з тим, суд наголошує, що в матеріалах справи наявні докази повідомлення позивача про проведення загальних зборів Товариства з 2015 по 2017 роки, вказані повідомлення направлені на адресу реєстрації позивача.

Відтак, судом встановлено, що ОСОБА_15 за наявності в неї інформації про дату, час та місце проведення загальних зборів Товариства, які періодично відбувались з 2015 по 2017 роки, систематично не з`являлась них, чим порушувала п. 5.4.3 Статуту ТОВ НФП «Водполімер».

Разом з тим, суд наголошує на тому, що відповідно до реєстрів осіб, які приймали участь у чергових загальних зборах з 2015 по 2017 роки слідує, що окрім ОСОБА_15 , систематично не з`являлись на загальні збори Товариства такі його учасники: ОСОБА_4 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 .

Водночас, постійно присутніми на загальних зборах Товариства з 2015 по 2017 роки були ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та ОСОБА_5 , які володіють у сукупності 58,72% голосів учасників товариства від загальної кількості голосів.

При цьому, відповідно до чинної на той момент редакції Статуту Товариства (яка була визнана недійсною постановою Північного апеляційного господарського суду від 05 червня 2019 р у справі №911/2284/17), а саме п. 12.6 в якому було зазначено, що якщо іншого не буде спеціально передбачено законодавством України, збори визнаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників) які у сукупності володіють більше 60% голосів.

Таким чином, з наведеного вбачається, що систематична відсутність як позивача так і решти перерахованих учасників Товариства ( ОСОБА_4 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ) з 2015 по 2017 роки фактично заблокувало роботу вищого органу управління Товариства, позаяк за присутності решти учасників Товариства останні володіли у сукупності 58,72% голосів, яких було недостатньо для прийняття відповідних рішень, з підстав, що загальні збори за такої кількості голосів не були повноважними.

Судом встановлено, що в діях ОСОБА_15 , щодо відсутності останньої на загальних зборах Товариства з 2015 по 2017 роки, наявні як ознаки порушення п. 5.4.3 Статуту ТОВ НФП «Водполімер», ст. 11, 64 Закону, так і ознаки умисного перешкоджання діяльності Товариства шляхом штучного блокування роботи вищого органу управління Товариством, що призвело до втрати майна товариства за наслідками діяльності директора товариства ОСОБА_18 , питання про звільнення якого, зокрема, також виносилось на загальні збори, на які не з`являлась позивачка. Негативні наслідки діяльності директора товариства ОСОБА_18 та учасників, які ігнорували всій обов`язок щодо участі в управлінні товариством підтверджується доказами доданими відповідачем до відзиву та, зокрема постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.10.2019 у справі № 911/786/18 та рішенням Господарського суду Київської області від 03.02.2020 у справі №911/1658/18.

Так, зокрема зі змісту постанови Північного апеляційного господарського суду від 07.10.2019 у справі № 911/786/18, залишеної без змін постановою Верховного Суду від 15 січня 2020 року вбачається, що скасовуючи рішення суду першої інстанції та приймаючи нове про задоволення позову, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оспорюваний договір купівлі-продажу адміністративної будівлі, яка належала ТОВ НФП «Водполімер» слід визнати недійсним, оскільки встановлені обставини свідчать про умисну змову однієї сторони правочину - представника позивача, ТОВ "НВФ "Водполімер", ОСОБА_18 з другою стороною - ТОВ "Концерн Водполімер", внаслідок чого настали несприятливі наслідки для позивача у вигляді втрати останнім права власності на адміністративну будівлю №9. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність зловмисної домовленості представника однієї сторони з іншою, про що свідчать такі обставини:

- договір купівлі-продажу адміністративної будівлі № 9 з боку відповідача було укладено директором ТОВ "Концерн Водполімер" ОСОБА_17., який на момент вчинення спірного правочину одночасно був учасником товариства позивача, тобто іншої сторони договору;

- до виконання своїх обов`язків, як директора товариства позивача, ОСОБА_18 приступив через п`ять місяців після призначення його загальними зборами, які відбулись 31.10.2014, тобто лише після реєстрації нової редакції статуту (08.04.2015), згідно якої директора було наділено більшим обсягом повноважень у порівнянні з попередньою редакцією статуту та зменшено повноваження загальних зборів (стосовно погодження правочинів до 3 000 000, 00 грн);

- оскаржуваний договір купівлі - продажу було укладено 20.04.2015, тобто через 10 днів після того, як ОСОБА_18 приступив до виконання своїх обов`язків, як директора товариства позивача та відповідно через 12 днів після реєстрації нової редакції статуту, якою збільшено повноваження директора;

- статут ТОВ "НВФ "Водполімер", в редакції від 31.10.2014, що стосується змін в управлінні товариством та повноважень директора, в судовому порядку було визнано недійсним;

- продаж вказаної будівлі за оскаржуваним договором було здійснено лише за балансовою вартістю цього об`єкту нерухомості. При цьому, саме директором ОСОБА_18 була видана довідка від 15.04.2015 №15 щодо балансової вартості будівлі;

- перерахування з рахунку позивача за декілька днів до укладення договору на рахунок відповідача коштів фінансової допомоги, частина з яких після укладення оскаржуваного договору була знову повернута позивачу, у вигляді оплати об`єкту продажу. Повторне перерахування відповідачу коштів фінансової допомоги вже після укладення договору та отримання частини коштів від продажу;

- вчинення відповідачем дій щодо зміни поштової адреси адміністративної будівлі № 9, відчуженої за спірним правочином на користь ТОВ "Концерн Водполімер";

- відчуження об`єкту нерухомості, придбаного у позивача за оскаржуваним договором, після зміни його поштової адреси на користь ОСОБА_20 , який згідно з довідкою відповідача був його працівником.

Північний апеляційний господарський суд також дійшов висновку, що особи, які вчиняли правочин від юридичних осіб усвідомлювали факт його вчинення всупереч інтересам товариства позивача, передбачали настання невигідних для останнього наслідків та бажали їх настання.

Наведене підтверджує обставини щодо того, що нехтування ОСОБА_21 її обов`язком щодо участі в загальних зборах товариства призвело до неможливості впливу решти учасників товариства на незаконну діяльність директора товариства ОСОБА_18 шляхом звільнення останнього через відсутність кворуму у зв`язку неявкою позивачки, що призвело до настання негативних наслідків як для товариства так і для решти учасників, які були позбавлені можливості повноцінно реалізовувати своє право на управління діяльністю товариства, що встановлено судами у справах наведених вище.

Відповідно до частин 4 та 5 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Матеріали цієї справи і доводи відповідача не містять доказів на спростування обставин, встановлених судовим рішенням у справі №911/786/18.

Отже, у зв`язку з систематичним нехтуванням позивачем своїми корпоративними обов`язками щодо участі в роботі вищого органу Товариства, що призвело до негативних наслідків для товариства суд приходить до висновку, що ОСОБА_22 було підставно виключено зі складу ТОВ НФП «Водполімер».

Крім того, щодо інших вимог позивачки, що стосуються рішень, прийнятих на загальних зборах учасників ТОВ НФП «Водполімер» від 27.12.2017, оформлених протоколом №7/2017 суд констатує, що останні є безпідставними позаяк позивачем не доведено яким чином решта оскаржуваних питань вирішених на оскаржуваних зборах порушують її корпоративні права за умови, що остання була належним чином та завчасно повідомлена про проведення загальних зборів, проте не з`явилась на них перебуваючи в цей день на інших позачергових загальних зборах акціонерів ПрАТ «Пересувна механізована колона №55», що підтверджується наданою відповідачем копією протоколу №01-2017 позачергових загальних зборах акціонерів ПрАТ «Пересувна механізована колона №55» від 27.12.2017.

Відтак, підсумовуючи наведене суд не знаходить підстав для скасування рішень, прийнятих на загальних зборах учасників ТОВ НФП «Водполімер» від 27.12.2017, оформлених протоколом №7/2017, позаяк раніше встановлено, що позивач був належним чином повідомлений про проведення загальних зборів 27.12.2017, а також підставним є виключення позивача зі складу ТОВ НФП «Водполімер», у зв`язку з систематичною відсутністю позивача на загальних зборах Товариства, які були ініційовані з 2015 по 2017 роки, а отже, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Також, з цих підстав, не підлягають і задоволенню похідні позовні вимоги щодо визнання недійсними рішень прийнятих загальними зборами після вирішення питання про виключення ОСОБА_1 , позаяк вказані вимоги мали б потенційну можливість для їх задоволення лише у разі задоволення основної позовної вимоги - визнання недійсними загальних зборів від 27.12.2017 в частині виключення ОСОБА_1 .

Враховуючи ту обставину, що рішенням загальних зборів позивача було виключено зі складу учасників Товариства з 28.12.2017 в останньої немає правових підстав для заявлення вказаних позовних вимог, позаяк ОСОБА_15 станом на 28.12.2017 вже не була учасником ТОВ НФП «Водполімер».

Разом з цим, суд зазначає, що позивачем також не доведено наявності підстав для скасування рішення загальних зборів, які оформлені протоколом №4/2017 від 26.06.2017, позаяк, про ініціювання всіх інших загальних зборів (з 2015 по 2017 років), відповідачем належним чином було повідомлено позивача про проведення загальних зборів 26.06.2017, водночас, останній не дотримався своїх корпоративних обов`язків щодо присутності на вказаних загальних зборах, чим позбавив себе можливості у прийнятті участі в управлінні товариством та заперечити щодо прийняття загальними зборами рішень, які за його думкою в подальшому вплинуть на його права та обов`язки. При цьому самоусунення позивача від участі у загальних зборах Товариства від 26.06.2017 (як і від усіх інших загальних зборів у період з 2015 по 2017 років) свідчить як про незацікавленість останнього в діяльності Товариства, так і про створення перешкод у його управлінні.

Докази направлення поштової кореспонденції щодо повідомлення позивача про проведення загальних зборів додано відповідачем до відзиву, зокрема щодо зборів 26 та 27 грудня 2017 року - на аркуші справи 183 том 1; щодо повідомлення про результати зборів від 27.12.17 - на аркуші 9 том 2; щодо зборів на 25.10.17 - на аркуші справи 194 том 1; щодо зборів на 26.06.17 - на аркуші справи 200 том 1; щодо повідомлення результатів зборів проведених 26.06.17 - на аркуші справи 213 том 1, щодо зборів 20.04.17 - на аркуші 225 том 1; щодо зборів, що скликалися у 2015-2016 році - на аркуші 248-250 том 1

Відтак, після перевірки доказів, судом не виявлено порушень у прийнятті рішень загальними зборами ТОВ НФП «Водполімер», які оформлені протоколом №4/2017 від 26.06.2017, а отже позовні вимоги щодо скасування вказаних рішень є недоведеними, необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Окремо, суд також звертає увагу на те, що спростуванням твердження позивача стосовно не вирішення відповідачем питання виплати позивачу вартості частини майна відповідача, пропорційно його частки у статутному капіталі, є лист ТОВ НФП «Водполімер» №2/05-18 від 07.05.2018 про надання інформації про фінансовий стан Товариства та частку учасника, яким повідомлено позивача про відсутність активів та коштів у зв`язку з чим виплата вартості частки здійснюватись не буде.

Стосовно поданої відповідачем заяви про застосування наслідків спливу строків позовної давності суд зазначає наступне.

Статтею 256 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з приписами п. 8 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про визнання недійсним рішення загальних зборів товариства.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Проте, за змістом ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише у випадку встановлення судом наявності порушення відповідачем права особи, яка звернулась до суду з позовом; у разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості.

Окремо суд вважає за необхідне наголосити на тому, що в матеріалах справи наявна довіреність від 18.12.2017 посвідчена приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області за №3840, за якою ОСОБА_15 уповноважила ОСОБА_23 представляти свої інтереси як учасника (засновника) ТОВ НФП «Водполімер» на Загальних зборах, в органах нотаріату, з усіх питань діяльності Товариства.

Разом з тим, у справі наявна заява б/н від 19.12.2017 про надання ОСОБА_23 для ознайомлення з робочими матеріалами та проектами рішень, які будуть обговорюватись та прийматись в ході загальних зборів Учасників ТОВ НФП «Водполімер» 27.12.2017.

Вбачається, що ОСОБА_23 19.12.2017 ознайомився з матеріалами справи та проектами рішень, які виносяться на розгляд загальних зборів Учасників ТОВ НФП «Водполімер» 27.12.2017.

Суд не бере до уваги подану позивачем заяву ОСОБА_23 , оформлену як заяву свідка, з приводу того, що він як повірений не повідомляв довірителя про результати ознайомлення з проектами рішень, що виносяться на збори 26 та 27 грудня 2017 з підстав неоплати його послуг. Не беручи до уваги вказану заяву суд наголошує, що наявна в матеріалах справи довіреність від 18.12.2017 посвідчена приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області за №3840, за якою ОСОБА_15 уповноважила ОСОБА_23 представляти свої інтереси як учасника (засновника) ТОВ НФП «Водполімер» на Загальних зборах, в органах нотаріату, з усіх питань діяльності Товариства не передбачає жодних відомостей про договір надання юридичних послуг, натомість вказана довіреність свідчить про делегування корпоративних прав у зв`язку з чим дії ОСОБА_23 вчинені останнім в межах вказаної довіреності прирівнюються судом до дій довірителя - ОСОБА_15 , а відтак відомості наведені у вказаній заяві свідка є такими які не заслуговують на увагу.

Відтак, з наведеного можна встановити той факт, що ОСОБА_24 в особі ОСОБА_23 реалізувала свої корпоративні права по ознайомленню з проектами рішень спірних зборів, а відтак достеменно знала їх зміст та була обізнана про проведення загальних зборів Учасників ТОВ НФП «Водполімер» 27.12.2017 та про порядок денний вказаних зборів.

Також необхідно акцентувати увагу на тому, що в матеріалах справи наявні докази належного повідомлення ОСОБА_24 про спірні збори, а отже, в суду немає підстав погоджуватись з твердженням позивача щодо того, що остання дізналась про порушення свого права лише 13.02.2020.

Крім того, суд не може брати до уваги та посилатись на подані позивачем довідки приватного лікаря як на докази підставності пропуску строків позовної давності з причин хворобливого стану (непрацездатності) позивача, з тих підстав, що позивачем не доведено неможливості реалізувати свої права на подачу позову в тому числі і через повірених осіб.

Отже, суд констатує, що позивач звернувся до суду з порушенням строків позовної давності, позаяк з підстав наявності факту ознайомлення позивачем з порядком денним загальних зборів 27.12.2017 та наявності доказів належного завчасного повідомлення останньої про спірні збори, строк позовної давності в порядку п. 8 ч. 2 ст. 258 ЦК України у позивачки розпочався 28 грудня 2017 та закінчився відповідно 28 грудня 2018, тоді як позивачка звернулася до суду лише 09.07.2020.

Водночас під час розгляду даної справи судом встановлено, що позивач не довів факт порушення відповідачем його прав, а тому підстав для застосування судом у даній справі наслідків спливу строків позовної давності немає, позаяк відсутнє порушене право, яке підлягає захисту.

Щодо інших аргументів учасників справи, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються судом в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обгрнутовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", рішення від 10.02.2010). Крім того, аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Відтак, сторони, звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд. Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст. 81 Господарського процесуального кодексу України сторонами доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, з підстав відмови у задоволенні позовних вимог витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 19.02.2021.

Суддя А.Ф. Черногуз