ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2021 р.м. Одеса Справа № 916/3587/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Желєзної С.П., розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Гастролаб до товариства з обмеженою відповідальністю „Фор ю рестрант компани про стягнення 32 780,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Гастролаб (далі по тексту ТОВ „Гастролаб) звернулось до господарського суду із позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю „Фор ю рестрант компани (далі по тексту ТОВ „Фор ю рестрант компани) про стягнення заборгованості у розмірі 32 780,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані фактом неналежного виконання відповідачем зобов`язань, прийнятих на себе за умовами договору поставки №16/06/2020а від 16.06.2020р. в частині повної оплати вартості поставленого позивачем товару.

Ухвалою суду від 21.12.2020р. дана справа була призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження; встановлено відповідачу 15-ти денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов та заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження; встановлено позивачу 5-ти денний строк з дня вручення відзиву на позов для подання відповіді на відзив; встановлено відповідачу триденний строк з дня вручення відповіді на відзив для подання заперечень на відповідь на відзив.

Відповідно до ч. ч. 5, 9 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження свідки не викликаються. У випадку, якщо обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам або викликають у суду сумнів щодо їх достовірності, суд не бере до уваги показання свідка.

ТОВ „Фор ю рестрант компани було повідомлено про розгляд господарським судом даної справи, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням, з якого вбачається, що ухвала суду від 21.12.2020р. була вручена відповідачеві 05.01.2021р. Оскільки ТОВ „Фор ю рестрант компани не було надано суду відзиву на позов, справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд встановив наступне.

16.06.2020р. між ТОВ „Гастролаб (Постачальник) та ТОВ „Фор ю рестрант компани (Покупець) було укладено договір поставки №16/06/2020а, відповідно до п. 1.1 якого Постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, поставляти та передавати у власність Покупцеві продукцію, визначену чинним договором, а Покупець, в свою чергу, зобов`язується приймати поставлений товар та оплачувати Постачальнику його вартість в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі.

Відповідно до п. 3.3 договору поставки №16/06/2020а від 16.06.2020р. право власності на товар переходить від Постачальника до Покупця з моменту фактичної передачі товару. Моментом фактичної передачі товару вважається дата підписання уповноваженими представниками сторін відповідних накладних на передачу товару.

Згідно з п. 5.1 договору поставки №16/06/2020а від 16.06.2020р. поставка товару здійснюється у відповідності із цінами, зазначеними у підписаній уповноваженими представниками сторін діючий Специфікації та відображеними у відповідних накладних на передачу товару. У випадку виявлення при прийомі-передачі товару невідповідності ціни, що зазначена в накладних на передачу товару, цінам, відображеним у діючий Специфікації, Покупець має право відмовитися від прийому поставленого товару, або прийняти його за цінами, зазначеними у відповідних накладних.

Умовами п. 5.3 договору поставки №16/06/2020а від 16.06.2020р. врегульовано, що

товар, що поставляється Покупцю за даним договором, підлягає оплаті протягом ( ) календарних днів з моменту прийняття товару Покупцем. Розрахунки за даним договором здійснюються у безготівковій формі шляхом перерахування Покупцем грошових коштів на поточний рахунок Постачальника в розмірі вартості поставленого товару (відповідної партії товару). Сторони погодили, що Покупець також може здійснювати розрахунки із Постачальником готівкою шляхом внесення грошових коштів в розмірі вартості поставленого товару (відповідної партії товару) в касу Постачальника. Слід зазначити, що п. 5.3 договору поставки №16/06/2020а від 16.06.2020р. не містить відомостей про кількість календарних днів, протягом яких Покупець має оплатити товар після прийняття товару.

Відповідно до п. 5.4 договору поставки №16/06/2020а від 16.06.2020р. оплата товару здійснюється на підставі належним чином оформлених видаткових накладних. Всі грошові розрахунки за даним договором здійснюються в національній валюті України.

Згідно з п. 10.1 договору поставки №16/06/2020а від 16.06.2020р. цей договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками обох сторін та скріплення його печатками і діє до 30.12.2020 року.

На виконання зобов`язань, прийнятих на себе за умовами договору поставки №16/06/2020а від 16.06.2020р., ТОВ „Гастролаб було поставлено ТОВ „Фор ю рестрант компани товар на загальну суму 43 780,00 грн., що підтверджується наступними видатковими накладними, підписаними представниками сторін: №389 від 02.07.2020р. на суму 5200,00 грн., №484 від 18.07.2020р. на суму 3000,00 грн., №489 від 20.07.2020р. на суму 9600,00 грн., №502 від 23.07.2020р. на суму 1500,00 грн., №568 від 31.07.2020р. на суму 5200,00 грн., №683 від 25.08.2020р. на суму 8880,00 грн., №701 від 27.08.2020р. на суму 5200,00 грн., №749 від 04.09.2020р. на суму 5200,00 грн. На підтвердження поставки товару згідно зазначених накладних ТОВ „Гастролаб було надано суду товарно-транспортні накладні та зареєстровані податкові накладні.

Крім того, ТОВ „Гастролаб було надано суду видаткову накладну №662 від 18.08.2020р. на суму 4200,00 грн. та товарно-транспортну накладну, які з боку ТОВ „Фор ю рестрант компани підписані не були.

З виписки по банківському рахунку ТОВ „Гастролаб за період з 01.01.2020р. по 17.11.2020р. вбачається, що ТОВ „Фор ю рестрант компани в рахунок оплати вартості отриманого товару було перераховано на рахунок позивача грошові кошти у загальному розмірі 15 200,00 грн.

Звертаючись до господарського суду із позовними вимогами до ТОВ „Фор ю рестрант компани про стягнення суми основного боргу у розмірі 32 780,00 грн., позивачем було наголошено про невиконання відповідачем прийнятих на себе грошових зобов`язань за договором в частині своєчасної та повної оплати вартості товару.

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить із наступного.

В силу положень ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу положень ч. ч. 1,5 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Поставка товарів без укладення договору поставки може здійснюватися лише у випадках і порядку, передбачених законом.

Відповідно до положень ст.ст. 662, 664 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

При вирішенні питання щодо початкового моменту прострочення оплати товару покупцем за договором поставки господарський суд враховує правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові Судової палати у господарських справах Верховного Суду України по справі №927/1232/13 (3-121гс140) від 30.09.2014р., у відповідності до якого судом було зазначено, що згідно зі ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Зі змісту наведеної норми вбачається, що за загальним правилом обов`язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі-продажу не встановлено інший строк оплати. Отже, обов`язок відповідача оплатити товар (з огляду на приписи ст. 692 ЦК України) виникає з моменту його прийняття. Разом з тим Верховним Судом України у названій постанові було зазначено, що загальні положення ст. 530 ЦК України не можуть бути застосовані до спірних правовідносин (спір про стягнення суми боргу та трьох відсотків річних), оскільки термін виконання зобов`язання, що випливає з правовідносин купівлі-продажу, чітко визначений спеціальною нормою права, а саме ст. 692 ЦК України, відповідно до якої покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього.

За таких обставин господарський суд, враховуючи правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові Судової палати у господарських справах Верховного Суду України по справі №927/1232/13 (3-121гс140) від 30.09.2014р., а також у постанові Верховного Суду від 10.04.2018р. по справі №927/626/17, дійшов висновку, що обов`язок оплатити товар виник у ТОВ „Фор ю рестрант компани після його прийняття.

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В порушення наведених норм закону ТОВ „Фор ю рестрант компани не було у повному обсязі оплачено вартість товару, отриманого на підставі договору №16/06/2020а від 16.06.2020р. згідно наступних накладних: №389 від 02.07.2020р. на суму 5200,00 грн., №484 від 18.07.2020р. на суму 3000,00 грн., №489 від 20.07.2020р. на суму 9600,00 грн., №502 від 23.07.2020р. на суму 1500,00 грн., №568 від 31.07.2020р. на суму 5200,00 грн., №683 від 25.08.2020р. на суму 8880,00 грн., №701 від 27.08.2020р. на суму 5200,00 грн., №749 від 04.09.2020р. на суму 5200,00 грн.

З викладених обставин, позовні вимоги ТОВ „Гастролаб до ТОВ „Фор ю рестрант компани про стягнення 28 580,00 грн., що є різницею між ціною товару, поставленого згідно вище перерахованих накладних, та сумою оплат (43 780,00 грн. - 15 200,00 грн. = 28 580,00 грн.), підлягають задоволенню як законні та обґрунтовані.

Правові підстави для стягнення із відповідача вартості товару у розмірі 4 200,00 грн. на підставі накладної №662 від 18.08.2020р. відсутні з огляду на невідповідність даного первинного документу вимогам Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

Згідно зі ст. 1 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні 16 липня 1999 року N 996-XIV (з наступними змінами та доповненнями) господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Приписами ст. 9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Приймаючи до уваги положення Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні господарський суд доходить висновку, що факт здійснення господарської операції в силу вищевказаних приписів повинен підтверджуватись первинними документами, складеними у відповідності до вимог Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

Поряд з цим, надана ТОВ „Гастролаб накладна №662 від 18.08.2020р. не містить таких обов`язкових реквізитів як підпис представника відповідача або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні даної господарської операції.

Відповідно до п. 11.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року N 363, основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Згідно з п. п. 11.3, 11.5 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом виписує Замовник (вантажовідправник) у трьох примірниках. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі примірники товарно-транспортної накладної підписом. У разі використання товарно-транспортної накладної у паперовій формі перший примірник товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - водій (експедитор) передає вантажоодержувачу, третій примірник, засвідчений підписом вантажоодержувача, передається Перевізнику.

Враховуючи вимоги чинного законодавства, господарський суд вважає за необхідне зазначити, що надана позивачем товарно-транспортна накладна від 18.08.2020р. не містить підпису представника ТОВ „Фор ю рестрант компани про отримання товару, у зв`язку з чим судом відхиляється надана позивачем накладна на підтвердження факту передання товару.

При цьому, наявність зареєстрованої податкової накладної не є підставою для задоволення вимог ТОВ „Гастролаб у названій частині, оскільки податкова накладна не містить передбачених ст. 9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні обов`язкових реквізитів первинного документу на підтвердження факту поставки товару.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України особа, не звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання у разі відсутності у боржника необхідних коштів. Крім того, згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Підсумовуючи вищевикладене, господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заявлених ТОВ „Гастролаб позовних вимог шляхом присудження до стягнення із ТОВ „Фор ю рестрант компани суми боргу у розмірі 28 580,00 грн. В іншій частині позову необхідно відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, господарський суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Господарський суд зауважує, що ТОВ „Гастролаб у поданій до суду позовній заяві було повідомлено, що попередній розрахунок суми судових витрат, які позивач очікує понести у зв`язку із розглядом справи, складається із судового збору та витрат на правову допомогу, розмір яких складає 4102,00 грн.

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підтвердження отримання правової допомоги позивачем було надано суду договір про надання правової допомоги №07/10-2020 від 07.10.2020р., укладений між позивачем та адвокатом Григор`євим В.В., додаток №2 до договору; акти виконаних робіт від 23.11.2020р., на суму 2000,00 грн., підписаний між позивачем та адвокатом Григор`євим В.В., платіжне доручення №600 від 27.11.2020р. на суму 2000,00 грн., яка і підлягає розподілу між сторонами.

Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Оскільки вимогами ст. 129 ГПК України передбачено необхідність розподілу інших судових витрат, тобто і витрат на правову допомогу, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, господарський суд враховуючи часткове задоволення позовних вимог ТОВ „Гастролаб

вважає за необхідне та правомірне покласти на відповідача витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 1 743,75 грн.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236 - 238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Фор ю рестрант компани /65014, Одеська обл., місто Одеса, вул. Грецька, буд. 1 , корпус А; ідентифікаційний код 42839801/ на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Гастролаб /65045, Одеська обл., місто Одеса, вул. Катерининська, буд. 35, кв. 31; ідентифікаційний код 40491242/ заборгованість у розмірі 28 580,00 грн. /двадцять вісім тисяч п`ятсот вісімдесят грн. 00 коп./, судовий збір у розмірі 1 832,68 грн. /одна тисяча вісімсот тридцять дві грн. 68 коп./, витрати на правову допомогу у розмірі 1 743,75 грн. /одна тисяча сімсот сорок три грн. 75 коп./.

3. В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення складено 22 лютого 2021 р.

Суддя С.П. Желєзна