ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2021 р.м. ХарківСправа № 922/348/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Лепенець К.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХБАЗА КР" (61106, м.Харків,вул.Плиткова,12)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорожно-будівельна компанія ПРОФІТ" (61003, м.Харків,вул.Кузнечна,буд.2,кім.6)
про стягнення коштів
за участю представників :

позивача - не з`явився

відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕХБАЗА КР" звернулось до господарського суду Харківської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорожно - будівельна компанія ПРОФІТ", в якій просить суд стягнути з останнього заборгованість за Договором про перевезення вантажів №220620-1П від 22.06.2020 у розмірі 537324,67 грн. , у тому числі:

- основну суму заборгованості у розмірі 520975,75 грн.;

- інфляційні збитки - 12095,47 грн.

- З % річних за користування коштами - 4253,45 грн.

Стягнути з ТОВ «ДБК ПРОФІТ» на користь ТОВ «ТЕХБАЗА KP» понесені судові витрати.

Свої вимоги обґрунтовує неналежним виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором про перевезення вантажів №220620-1п від 22.06.2020 року в частині своєчасної та повної оплати за перевезення вантажу.

Ухвалою господарського суду від 05.02.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Розгляд справи призначено на 24.02.2021 о 10:30 год.

Позивач свого представника в судове засідання не направив, про причину неявки суд не повідомив. Ухвала про відкриття провадження у справі № 922/348/21 була надіслана на адреси сторін рекомендованим листом, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення позивачу, з відміткою Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, за висновками суду, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки «адресат відсутній за вказаною адресою» свідчить про належне повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі і вважається днем вручення відповідачу ухвали у справі № 922/348/21.

Крім того, за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Ураховуючи викладене, суд зазначає, що позивач має доступ до судових рішень та мав можливість ознайомитись з ухвалою суду про відкриття провадження у справі № 922/348/21 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідач в призначене судове засідання 24.02.2021 року своїх представників не направив.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 05.02.2021 направлялась відповідачу рекомендованими листом з повідомленням про вручення за вказаною адресою, що підтверджується матеріали справи.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, суд, відповідно до ст. 202 ГПК України, визнав за можливе розглянути справу у відсутності представників сторін за наявними в ній матеріалами.

Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 240 ГПК України, судом підписано рішення без його проголошення, датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши позовну заяву, заяви сторін по суті справи і з процесуальних питань, наявні у справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє повністю з таких підстав.

22 червня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДОРОЖНС БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ПРОФІТ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕХБАЗА КР» було укладено Договір про перевезення вантажів №220620-1п (далі - «Договір»), відповідно до умов якого Перевізник - ТОВ «ТЕХБАЗА КР» зобов`язується доставити довірений йому Замовником вантаж (товар) до пункту призначення та видати його особі, яка має право на його одержання (Одержувачеві), а Замовник - ТОВ «ДБК ПРОФІТ» зобов`язується сплатити за перевезення вантажу (товару) встановлену плату в строки та на умовах, визначених угодою Сторін.

За п. 1.3 Договору підтвердженням факту надання Перевізником Замовнику послуг відповідно до умов цього Договору є підписаний Сторонами та скріплений печатками Сторін акт надання послуг.

Як вказує позивач у позові, ТОВ «ТЕХБАЗА КР» належним чином виконувало взяті на себе зобов`язання по перевезенню, та за фактом надання послуг сторонами було підписано акти надання послуг на загальну суму 539 033,35 грн., а саме:

- 30.06.2020 - сторонами підписано Акт надання послуг №95 на суму 18057,60 грн. (з ПДВ);

- 31.07.2020 - сторонами підписано Акт надання послуг №120 на суму 134006,40 грн. (з ПДВ);

- 31.07.2020 - сторонами підписано Акт надання послуг №122 на суму 8870,40 грн. (з ПДВ);

- 30.09.2020 - сторонами підписано Акт надання послуг №160 на суму 218814,83 грн. (з ПДВ);

- 30.10.2020-сторонами підписано Акт надання послуг№187 на суму 105111,32 грн. (з ПДВ);

- 30.11.2020 - сторонами підписано Акт надання послуг №214 на суму 54 172,80 грн. (з ПДВ).

Відповідно до п. 5.1 Договору розрахунки за надані послуги здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Перевізника на підставі рахунку, виставленого Перевізником Замовнику.

За п. 5.2 Договору Замовник зобов`язується оплатити Перевізнику послуги протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня підписання Сторонами акту надання послуг.

Разом з тим, ТОВ «ДБК ПРОФІТ» на поточний рахунок ТОВ «ТЕХБАЗА KP» перерахувало грошові кошти у розмірі лише 18 057,60 грн. (платіж №939 від 31.07.2020).

Таким чином, як вказує позивач, на сьогоднішній день за ТОВ «ДБК ПРОФІТ» обліковується заборгованість перед ТОВ «ТЕХБАЗА KP» у розмірі 520975,75 грн.

Спірні правовідносини сторін за правовою природою віднесені до договірних зобов`язань перевезення і послуг, загальні положення про послуги, перевезення і транспортне експедирування визначені главами 63-65 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), главою 32 Господарського кодексу України (далі - ГК України), загальні положення про договір розділом ІІ книги 5 ЦК України, главою 20 ГК України, загальні положення про правочини розділом IV книги 1 ЦК України.

Статтею 3 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно з ст. 11 ч.ч. 1, 2 п. 1, ст. 16 ч. 2 п.п. 5, 8 Цивільного кодексу (далі ЦК) України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено право кожного суб`єкта господарювання на захист своїх прав і законних інтересів шляхом, зокрема, присудження до виконання обов`язку в натурі, іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб`єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов`язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Частина 1 ст. 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 2 ст. 908 ЦК України визначено, що загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Частиною 2 ст. 306 ГК України, встановлено, що суб`єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 ГК України договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України: зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ч. 1 ст. 598, ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 610 цього ж Кодексу передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Таким чином, ТОВ «ДБК ПРОФІТ» не оплативши у повному обсязі надані ТОВ «ТЕХБАЗА KP» послуги з перевезення порушило чинне законодавство та умови договору про перевезення вантажів № 220620-Іп від 22.06.2020, доказів в підтвердження оплати цього боргу відповідач не надав, тому вимоги позивача в цій частині позову суд визнає обґрунтованими, доказаними і задовольняє.

У зв`язку з простроченням сплати основного грошового зобов`язання позивачем також заявлено до стягнення з відповідача:

- інфляційні збитки - 12 095,47 грн.

- З % річних за користування коштами - 4 253,45 грн.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунки позивача, покладені в основу вимог про стягнення спірних сум 3% річних, інфляційних втрат арифметично і методологічно проведені правильно, з урахуванням умов договору про перевезення вантажів № 220620-Іп від 22.06.2020 року із фактичних сум боргу, тому вимога позивача і в цій частині позову підлягає задоволенню.

Нормами Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що:

учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43);

кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 3 ст. 74);

належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76);

обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77);

достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 78);

наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч. 1, 2 ст. 79);

учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 80);

суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч.ч. 1, 2 ст. 86).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням викладених обставин справи, умов Договору та наведених норм законодавства суд спірні вимоги позивача про стягнення заборгованості за Договором про перевезення вантажів №220620-1П від 22.06.2020 у розмірі 537324,67 грн. , у тому числі:

- основну суму заборгованості у розмірі 520975,75 грн.;

- інфляційні збитки - 12095,47 грн.

- З % річних за користування коштами - 4253,45 грн., за відповідний період прострочення сплати основної заборгованості вважає обґрунтованими і позов задовольняє повністю.

Здійснюючи розподіл судових витрат за наслідками розгляду справи, враховуючи вимоги статті 129 ГПК України, а також висновки суду про повне задоволення позову, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з оплатою судового збору, підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача в розмірі 8 059,89грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 124, 129-1 Конституції України, ст. 1, 4, 12, 20, 46, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОРОЖНО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ПРОФІТ» (; місцезнаходження: 61003, м. Харків, вул. Кузнечна, буд. 2, кім. 6) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХБАЗА КР» (; місцезнаходження: 61106, м. Харків, вул. Плиткова, 12) - заборгованість за Договором про перевезення вантажів №220620-1П від 22.06.2020 у розмірі 537324,67 грн., у тому числі:

- основну суму заборгованості у розмірі 520 975,75 грн.;

- інфляційні збитки - 12 095,47 грн.

- З % річних за користування коштами - 4 253,45 грн.

- витрати по сплаті судового збору в сумі 8 059,89грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕХБАЗА КР» (; місцезнаходження: 61106, м. Харків, вул. Плиткова, 12).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДОРОЖНО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ПРОФІТ» (; місцезнаходження: 61003, м. Харків, вул. Кузнечна, буд. 2, кім. 6).

Повне рішення складено "24" лютого 2021 р.

Суддя О.О. Присяжнюк