ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" лютого 2021 р. Cправа № 10/189-09

Господарський суд Вінницької області в складі: головуючий суддя Тісецький С.С., секретар судового засідання Поцалюк Н.В., розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали

за первісним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Промислова компанія "Три-А"

до: Державного підприємства "Юрковецький спиртовий завод"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України

про стягнення 728 139,24 грн

та за зустрічним позовом: Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Промислова компанія "Три-А"

до: Державного підприємства "Юрковецький спиртовий завод"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача 2 за зустрічним позовом: арбітражний керуючий (розпорядник майна) Бобрук Тарас Володимирович

про визнання недійсним договору № 1402/2018/1-МЕЛ (купівлі-продажу меляси бурякової) від 14.02.2018 року

у межах справи № 10/189-09

за заявою: Державного підприємства "Юрковецький спиртовий завод"

про визнання банкрутом

за участю представників:

ТОВ "Агро-промислова компанія "Три-А": Чернов Д.М.

Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України : Кандиба М.В.

Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький): Безверха А.О.

ДП "Юрковецький спиртовий завод": Шмаркатюк Я.В.

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа про банкрутство Державного підприємства "Юрковецький спиртовий завод".

Провадження у даній справі перебуває на стадії розпорядження майном.

02.01.2020 року до суду від ТОВ "Агро-Промислова компанія "Три-А" надійшла позовна заява б/н від 20.12.2019 року (вх. № 02.1-34/25/20) про стягнення з ДП "Юрковецький спиртовий завод" 728 139,24 грн., з яких: 636 171,50 грн. боргу, 25 464,28 грн. 3% річних, 66 503,46 грн. інфляційних.

Ухвалою від 03.01.2020 року підготовче засідання з розгляду згаданої позовної заяви ТОВ "Агро-Промислова компанія "Три-А" в межах справи №10/189-09 призначено на 05.02.2020 року.

Ухвалою від 04.02.2020 року залучено до участі у справі з розгляду позовної заяви ТОВ "Агро-Промислова компанія "Три-А" до ДП "Юрковецький спиртовий комбінат" про стягнення 728 139,24 грн в межах справи №10/189-09 - в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України.

05.02.2020 року до суду від ДП "Юрковецький спиртовий завод" надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач визнає позовні вимоги у повному обсязі.

16.03.2020 року від Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України до суду надійшла зустрічна позовна заява № 2431-05/240 від 12.03.2020 року до ТОВ "Агро-Промислова компанія "Три-А" та до ДП "Юрковецький спиртовий завод" про визнання недійсним договору № 1402/2018/1-МЕЛ (купівлі-продажу меляси бурякової) від 14.02.2018 року по справі № 10/189-09, в якій заявник просить: прийняти зустрічну позовну заяву Мінекономіки про визнання недійсними договору № 1402/2018/1-МЕЛ (купівлі-продажу меляси бурякової) від 14.02.2018 року; залучити Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору до участі у справі за позовною заявою ТОВ "Агро-Промислова компанія "Три-А" до ДП "Юрковецький спиртовий завод" про стягнення заборгованості в сумі 728 139,24 грн.; визнати недійсними договір № 1402/2018/1-МЕЛ (купівлі-продажу меляси бурякової) від 14.02.2018 року, укладений між ТОВ "Корпорація Сингента" та ДП "Юрковецький спиртовий завод".

Ухвалою від 16.03.2020 року прийнято зустрічну позовну заяву Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України № 2431-05/240 від 12.03.2020 року до ТОВ "Агро-Промислова компанія "Три-А" та до ДП "Юрковецький спиртовий завод" про визнання недійсним договору № 1402/2018/1-МЕЛ (купівлі-продажу меляси бурякової) від 14.02.2018 року до спільного розгляду з первісним позовом ТОВ "Агро-Промислова компанія "Три-А" б/н від 20.12.2019 року (вх. № 02.1-34/25/20) до ДП "Юрковецький спиртовий завод", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України про стягнення 728 139,24 грн., в межах справи № 10/189-09. Залучено Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України в якості третьої особи за зустрічним позовом, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору до участі з розгляду позовної заяви ТОВ "Агро-Промислова компанія "Три-А" б/н від 20.12.2019 року (вх. № 02.1-34/25/20) до ДП "Юрковецький спиртовий завод" про стягнення 728 139,24 грн., в межах справи №10/189-09. Залучено арбітражного керуючого (розпорядника майна) Бобрука Тараса Володимировича, третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача 2 за зустрічним позовом до участі з розгляду зустрічної позовної заяви Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України № 2431-05/240 від 12.03.2020 року про визнання недійсним договору № 1402/2018/1-МЕЛ (купівлі-продажу меляси бурякової) від 14.02.2018 року в межах справи № 10/189-09. Відкладено підготовче засідання з спільного розгляду позовної заяви ТОВ "Агро-Промислова компанія "Три-А" б/н від 20.12.2019 року (вх. № 02.1-34/25/20) про стягнення 728 139,24 грн та зустрічної позовної заяви Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України № 2431-05/240 від 12.03.2020 року про визнання недійсним договору № 1402/2018/1-МЕЛ (купівлі-продажу меляси бурякової) від 14.02.2018 року в межах справи № 10/189-09 на 15.04.2020 року.

12.05.2020 року від Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України до суду надійшли письмові пояснення № 2431-05/349 від 21.04.2020 року на позовну заяву ТОВ "Агро-Промислова компанія "Три-А" про стягнення 728 139,24 грн., в якому міністерство просить відмовити в задоволенні позову.

15.06.2020 року від арбітражного керуючого Бобрука Т.В. до суду надійшло пояснення № 03/06 від 15.06.2020 року по справі № 10/189-09.

17.06.2020 року від ДП "Юрковецький спиртовий завод" на електронну адресу суду надійшов відзив б/н від 16.03.2020 року на зустрічну позовну заяву.

17.06.2020 року від ТОВ "Агро-Промислова компанія "Три-А" на електронну адресу суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву.

Ухвалою суду від 17.06.2020 року відкладено підготовче засідання з спільного розгляду позовної заяви ТОВ "Агро-Промислова компанія "Три-А" б/н від 20.12.2019 року (вх. № 02.1-34/25/20) про стягнення 728 139,24 грн та зустрічної позовної заяви Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України № 2431-05/240 від 12.03.2020 року про визнання недійсним договору № 1402/2018/1-МЕЛ (купівлі-продажу меляси бурякової) від 14.02.2018 року в межах справи № 10/189-09 на 02.09.2020 року.

09.10.2020 року від Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України надійшла відповідь № 2431-05/769 від 05.10.2020 року на відзив ТОВ "Агро-Промислова компанія "Три-А".

В подальшому, ухвалою суду від 02.12.2020 року було закрито підготовче провадження та призначено спільний розгляд позовної заяви ТОВ "Агро-Промислова компанія "Три-А" б/н від 20.12.2019 року (вх. № 02.1-34/25/20) про стягнення 728 139,24 грн. та зустрічної позовної заяви Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України №2431-05/240 від 12.03.2020 року про визнання недійсним договору № 1402/2018/1-МЕЛ (купівлі-продажу меляси бурякової) від 14.02.2018 року в межах справи № 10/189-09 - до судового розгляду по суті на 13.01.2021 року.

Ухвалою від 13.01.2021 року відкладено спільний розгляд по суті позовної заяви ТОВ "Агро-Промислова компанія "Три-А" б/н від 20.12.2019 року (вх. № 02.1-34/25/20) про стягнення 728 139,24 грн та зустрічної позовної заяви Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України № 2431-05/240 від 12.03.2020 року про визнання недійсним договору № 1402/2018/1-МЕЛ (купівлі-продажу меляси бурякової) від 14.02.2018 року в межах справи № 10/189-09 на 17.02.2021 року. Ухвалено судове засідання провести в режимі відеоконференції в приміщенні Господарського суду Вінницької області. Доручено Господарському суду Київської області забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції за участю представника ТОВ "Агро-Промислова компанія "Три-А".

В судове засідання на визначену дату з`явились представники ТОВ "Агро-промислова компанія "Три-А", ДП "Юрковецький спиртовий завод", Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України та Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача 2 за зустрічним позовом: арбітражний керуючий (розпорядник майна) Бобрук Т.В. в судове засідання не з"явився.

В ході розгляду справи представник позивача за первісним позовом підтримав вимоги первісного позову, щодо зустрічних позовних вимог заперечив.

Представник відповідача за первісним позовом вимоги первісного позову визнала, щодо зустрічних позовних вимог заперечила.

Представник третьої особи підтримав вимоги зустрічного позову та заперечив щодо первісних позовних вимог.

Представник Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) щодо первісного та зустрічних позовів процесуальну позицію не висловила.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується первісний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

18.07.2017 року ДП "Юрковецький спиртовий завод" звернулось до арбітражного керуючого (розпорядника майна боржника) Бобрука Т.В. з листом № 106 від 18.07.2017 року.

У відповідь на зазначений лист, арбітражним керуючим (розпорядником майна боржника) Бобруком Т.В. надано відповідь - лист № 25/07 від 24.07.2017 року, зі змісту якого вбачається, що відповідно до вищезазначеного листа ДП "Юрковецький спиртовий завод" просить надати згоду на заключення Договору поставки меляси бурякової орієнтовною ціною 3300,00 грн. (з урахуванням ПДВ) за метричну тону та орієнтовною кількістю 8500 тон, а також самостійно визначати контрагентів. Регулярні поставки меляси бурякової зможуть забезпечити більш стабільну роботу підприємства, оскільки меляса є первинною сировиною при виробництві продукції заводу. Відсутність первинної сировини призведе до зупинки роботи підприємства та поставить під загрозу відновлення платоспроможності.

Крім того у вищезазначеному листі йдеться, що підприємство має ліцензію на виробництво спирту етилового за №АЕ 259762, термін дії з 01.12.2014 року по 01.12.2019 року.

Загальна сума боргу перед працівниками підприємства, за статистичними даними станом на 01.07.2017 року становить - 145000,00 грн. Крім того, існує заборгованість до бюджету по податках та недоїмках на суму 295758,00 грн.

Внаслідок нестабільної роботи підприємства та тривалої невиплати працівникам належних їм сум по заробітній платі та несплаті платежів до бюджету, може створитись та посилитись соціальна напруга в суспільстві.

З огляду на такий стан, арбітражний керуючий (розпорядник майна) Бобрук Т.В. у справі № 10/189-09 про банкрутство ДП "Юрковецький спиртовий завод" надає згоду на заключення Договору поставки меляси бурякової орієнтовною ціною 3300,00 грн (з урахуванням ПДВ) за метричну тону та орієнтовною кількістю 8500,00 тон, а також самостійно визначати контрагентів.

Так, 14.02.2018 року між ТОВ "Корпорація Сингента" (продавець) та ДП "Юрковецький спиртовий завод" (покупець) укладено договір № 1402/2018/1-МЕЛ (купівлі-продажу меляси бурякової), за умовами якого, Продавець зобов`язується передати у власність Покупцю мелясу бурякову (надалі - Товар), а Покупець зобов`язується оплатити та прийняти Товар.

Кількість Товару, що поставляється за Договором, визначається заявками Покупця на поставку. Одиниця виміру Товару - метрична тонна. Товар поставляється окремими партіями. Поставка кожної партії Товару узгоджується Сторонами (п.1.2).

Вартість Договору розраховується виходячи з фактичної кількості відвантаженого Товару за цим договором та ціни Товару за одну метричну тону з доставкою - 3050,00 грн. з урахуванням ПДВ 20% (п. 2.1).

Розрахунки за цим Договором здійснюються в національній валюті у безготівковій формі, шляхом перерахування Покупцем грошових коштів на банківський рахунок Продавця (п.3.1).

Оплата вартості Товару здійснюється Покупцем згідно виставленого Продавцем рахунку - фактури та/або видаткової накладної, - на розрахунковий рахунок Продавця, вказаний в даному Договорі або у рахунку - фактурі на оплату, шляхом безготівкового переказу грошових коштів протягом доби з моменту поставки партії Товару, або іншим чином, що не суперечить чинному законодавству України (п. 3.2).

Постачання товару Покупцю, здійснюється з пункту завантаження на умовах РСА згідно "Інкотремс-2010" - за кінцевим пунктом розвантаження: с. Юрківці, Могилів-Подільського району, Вінницької області. Партія Товару поставляється за рахунок Продавця. Партія Товару вважається переданою Продавцем та прийнятою Покупцем: за кількістю - шляхом перевірки та порівняння, відповідно до кількості тоннажу, вказаного в транспортних та супровідних документах на партію Товару; за якістю - відповідно до сертифікатів якості (п.п. 4.1-4.3).

Договір є укладеним з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2018 року, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх обов`язків (п.8.1).

На виконання умов договору, ТОВ "Корпорація Сингента" передало у власність ДП "Юрковецький спиртовий завод" товар на загальну суму 641 811,50 грн., що стверджується видатковими накладними: № 56 від 14.02.2018 року, № 57 від 16.02.2018 року, 63 від 19.02.2018 року, 68 від 20.02.2018 року, 69 від 21.02.2018 року, 218 від 07.05.2018 року, № 400 від 11.08.2018 року та товарно-транспортними накладними: № 14/1 від 14.02.2018 року, № 16/1 від 16.02.2018 року, № 19/1 від 19.02.2018 року, № 20/1 від 20.02.2018 року, № 21/1 від 21.02.2018 року.

За поставлений товар ДП "Юрковецький спиртовий завод" розрахувалось частково, сплативши Продавцю 5 640,00 грн.

Відтак, заборгованість ДП "Юрковецький спиртовий завод" за договором № 1402/2018/1-МЕЛ (купівлі-продажу меляси бурякової) від 14.02.2018 року складає 636 171,50 грн.

В подальшому, 12.11.2019 року між ТОВ "Корпорація Сингента" (Первісний кредитор) та ТОВ "Агро-Промислова компанія "Три-А" (новий кредитор) укладено договір № 2/11-19 про відступлення права вимоги, за умовами якого, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Первісний кредитор передає Новому кредитору, а Новий кредитор приймає право вимоги, що належить Первісному кредитору, і стає кредитором за договором № 1402/2018/1-МЕЛ (купівлі-продажу меляси бурякової) від 14.02.2018 року, укладеним між Первісним кредитором та ДП "Юрковецький спиртовий завод".

Усього за Основним договором Первісним кредитором на користь Нового кредитора відступлено право вимоги до Боржника на суму 636 171,50 грн.

12.11.2019 року між ТОВ "Корпорація Сингента" та ТОВ "Агро-Промислова компанія "Три-А" підписано акт приймання-передачі первинних документів.

12.11.2019 року між ТОВ "Корпорація Сингента" та ДП "Юрковецький спиртовий завод" підписано акт звіряння взаємних розрахунків за період з 01.02.2018 року по 12.11.2019 року по договору № 1402/2018/1-МЕЛ (купівлі-продажу меляси бурякової) від 14.02.2018 року, згідно якого заборгованість становить 636 171,50 грн.

13.12.2019 року між ТОВ "Агро-Промислова компанія "Три-А" та ДП "Юрковецький спиртовий завод" підписано акт звіряння взаємних розрахунків за період з 12.11.2019 року по 13.12.2019 року по договору № 2/11-19 від 12.11.2019 року, згідно якого заборгованість становить 636 171,50 грн.

Поряд з цим, відповідачем заборгованість за отриманий товар погашена не була, в зв`язку з чим останній заборгував позивачу за первісним позовом 636 171,50 грн.

Наявність заборгованості перед позивачем за первісним позовом в розмірі 636 171,50 грн. грн. також підтверджується відповідачем, про що вказано у відзиві на позовну заяву.

На момент розгляду справи доказів щодо погашення заборгованості перед позивачем за первісним позовом до суду не подано.

Враховуючи встановлені обставини суд зважає на наступні законодавчі положення.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно ч. 6 ст. 12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Водночас, суд звертає увагу на те, що 21.04.2019 року набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства (далі - КУ з процедур банкрутства).

Частина 1 ст. 2 КУ з процедур банкрутства передбачає, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Згідно п. 1, п. 2 Прикінцевих та перехідних положень КУ з процедур банкрутства, цей Кодекс набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через шість місяців з дня набрання чинності цим Кодексом. З дня введення в дію цього Кодексу визнати такими, що втратили чинність: Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 31, ст. 440 із наступними змінами).

Враховуючи наведене, КУ з процедур банкрутства введено в дію з 21.10.2019 року.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень КУ з процедур банкрутства, установлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Тобто, перехід від регулювання передбаченого ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" до регулювання передбаченого КУ з процедур банкрутства здійснюється негайно (безпосередня дія як спосіб дії в часі нормативно-правових актів) шляхом здійснення подальшого розгляду справи про банкрутство відповідно до положень Кодексу. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.11.2019 у справі № 924/159/14, від 11.08.2020 у справі № 904/3457/19, від 27.08.2020 року у справі № 904/4928/17.

Відтак, розгляд справи № 10/189-09, в тому рахунку і розгляд позовної заяви ТОВ "Агро-Промислова компанія "Три-А" б/н від 20.12.2019 року (вх. № 02.1-34/25/20) про стягнення 728 139,24 грн та зустрічної позовної заяви Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України № 2431-05/240 від 12.03.2020 року про визнання недійсним договору № 1402/2018/1-МЕЛ (купівлі-продажу меляси бурякової) від 14.02.2018 року в межах справи № 10/189-09, здійснюється згідно положень КУ з процедур банкрутства.

За змістом ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

В силу ч. 1, ч. 2 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

За змістом ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

Судом встановлено, що 14.02.2018 року між ТОВ "Корпорація Сингента" (продавець) та ДП "Юрковецький спиртовий завод" (покупець) було укладено договір № 1402/2018/1-МЕЛ (купівлі-продажу меляси бурякової), за невиконання умов якого у ДП "Юрковецький спиртовий завод" рахується заборгованість за отриманий товар в розмірі 636 171,50 грн.

В подальшому, 12.11.2019 року між ТОВ "Корпорація Сингента" (Первісний кредитор) та ТОВ "Агро-Промислова компанія "Три-А" (новий кредитор) укладено договір № 2/11-19 про відступлення права вимоги, за умовами якого, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Первісний кредитор передає Новому кредитору, а Новий кредитор приймає право вимоги, що належить Первісному кредитору, і стає кредитором за договором № 1402/2018/1-МЕЛ (купівлі-продажу меляси бурякової) від 14.02.2018 року, укладеним між Первісним кредитором та ДП "Юрковецький спиртовий завод". Усього за Основним договором Первісним кредитором на користь Нового кредитора відступлено право вимоги до Боржника на суму 636 171,50 грн.

За приписами ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства, поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Суд звертає увагу на те, що ухвалою суду від 27.11.2009 року порушено провадження у справі № 10/189-09 про банкрутство Державного підприємства "Юрковецький спиртовий завод".

Поряд з цим, провадження у даній справі перебуває на стадії розпорядження майном.

Зважаючи на те, що позовні вимоги, які є предметом даного судового розгляду, виникли на підставі укладеного 14.02.2018 року договору (після порушення провадження у справі №10/189-09 про банкрутство ДП "Юрковецький спиртовий завод") та заявлені за період 2018 року, відтак така заборгованість є поточною.

Слід зазначити, що згідно ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Відповідно до ч. 8 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, до визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються в межах справи про банкрутство шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ним, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частина 1 ст. 628 Цивільного кодексу України, передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Згідно положень ч. 1 ст. 692 цього ж кодексу, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України).

Частиною 1 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Як встановлено судом, 14.02.2018 року між ТОВ "Корпорація Сингента" (продавець) та ДП "Юрковецький спиртовий завод" (покупець) було укладено договір № 1402/2018/1-МЕЛ (купівлі-продажу меляси бурякової), на виконання умов якого, ТОВ "Корпорація Сингента" передало у власність ДП "Юрковецький спиртовий завод" товар на загальну суму 641 811,50 грн., що стверджується видатковими накладними: № 56 від 14.02.2018 року, № 57 від 16.02.2018 року, 63 від 19.02.2018 року, 68 від 20.02.2018 року, 69 від 21.02.2018 року, 218 від 07.05.2018 року, № 400 від 11.08.2018 року та товарно-транспортними накладними: № 14/1 від 14.02.2018 року, № 16/1 від 16.02.2018 року, № 19/1 від 19.02.2018 року, № 20/1 від 20.02.2018 року, № 21/1 від 21.02.2018 року.

За поставлений товар ДП "Юрковецький спиртовий завод" розрахувалось частково, сплативши Продавцю 5 640,00 грн.

Відтак, заборгованість ДП "Юрковецький спиртовий завод" за договором № 1402/2018/1-МЕЛ (купівлі-продажу меляси бурякової) від 14.02.2018 року складає 636 171,50 грн.

В подальшому, 12.11.2019 року між ТОВ "Корпорація Сингента" (Первісний кредитор) та ТОВ "Агро-Промислова компанія "Три-А" (новий кредитор) укладено договір № 2/11-19 про відступлення права вимоги, за умовами якого, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Первісний кредитор передає Новому кредитору, а Новий кредитор приймає право вимоги, що належить Первісному кредитору, і стає кредитором за договором № 1402/2018/1-МЕЛ (купівлі-продажу меляси бурякової) від 14.02.2018 року, укладеним між Первісним кредитором та ДП "Юрковецький спиртовий завод". Усього за Основним договором Первісним кредитором на користь Нового кредитора відступлено право вимоги до Боржника на суму 636 171,50 грн.

Передання права вимоги (цесія) є заміною кредитора в зобов`язанні шляхом передання ним своїх прав іншій особі за правочином (ч. 1 ст. 512 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 514 ЦК України внаслідок вчинення правочину новий кредитор отримує всі права первісного кредитора за зобов`язаннями, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом

Згідно з ч. 1 ст. 513 ЦК України договір відступлення права вимоги укладається в такій самій формі, що й договір, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відтак, враховуючи наведене вище, ТОВ "Агро-Промислова компанія "Три-А" стало новим кредитором ДП "Юрковецький спиртовий завод" у правовідносинах, що виникли на підставі договору № 1402/2018/1-МЕЛ (купівлі-продажу меляси бурякової) від 14.02.2018 року.

Водночас, на момент розгляду справи доказів щодо погашення заборгованості перед позивачем за первісним позовом до суду не подано.

Також, як було зазначено раніше, відповідачем за первісним позовом було підтверджено наявність заборгованості перед позивачем, про що було зазначено у відзиві на позовну заяву.

Третя особа - Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України щодо первісних позовних вимог заперечила. Однак, доказів на спростування наявності заборгованості в розмірі 636 171,50 грн. до суду подано не було.

Відтак, з урахуванням встановлених обставин, суд приходить до переконливого висновку про наявність факту порушення відповідачем прав позивача за первісним позовом, за захистом яких останній звернувся, позаяк матеріалами справи підтверджено факт отримання відповідачем за первісним позовом товару та відповідно відсутність доказів оплати товару у повному обсязі, в зв`язку з чим первісні позовні вимоги про стягнення з відповідача 636 171,50 грн. боргу підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також, позивачем за первісним позовом пред`явлено до стягнення з відповідача за первісним позовом 25 464,28 грн. 3% річних та 66 503,46 грн. інфляційних.

Принагідно, суд звертає увагу на те, що змістом ч. 1 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства, - мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Згідно п. 3, п. 5 ч. 3 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства, протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Відповідно до ч. 5, ч. 6 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства, дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів, виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян, виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.

Під час процедури розпорядження майном боржник має право задовольняти лише ті вимоги кредиторів, на які згідно з частиною п`ятою цієї статті не поширюється дія мораторію.

Отже, щодо конкурсних вимог боржника законодавцем обмежено можливість нарахування неустойки (пені), індексу інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання та трьох процентів річних, законність стягнення яких є предметом спору в даній справі.

За змістом постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26.02.2020 року по справі № 925/197/19, встановивши, що провадження у справі про банкрутство відповідача порушено 14.05.2004, перебуває в процедурі розпорядження майном боржника, заявлені до стягнення кошти є поточною заборгованістю, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про правомірне звернення позивача з даним позовом в позовному провадженні щодо стягнення поточної заборгованості, інфляційних втрат та 3 % річних у зв`язку з порушення його охоронюваних законом прав та інтересів з метою їх ефективного захисту.

Оскільки, заявлена до стягнення з відповідача за первісним позовом основна заборгованість в розмірі 636 171,50 грн. є поточною грошовою вимогою, відтак правомірним є нарахування на відповідну заборгованість 3% річних та інфляційних втрат, на які дія мораторію не поширюється в силу наведених вище приписів Кодексу України з процедур банкрутства.

Згідно ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов`язання, згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п.2 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, враховуючи, що матеріалами справи підтверджується прострочення виконання відповідачем за первісним позовом зобов`язання за згаданим вище договором, позивачем за первісним позовом обґрунтовано заявлено до стягнення 3 % річних та інфляційних.

Так, перевіривши правильність розрахунку заявлених до стягнення нарахувань, суд дійшов висновку про їх відповідність вимогам закону, в зв`язку з чим вимоги про стягнення з відповідача за первісним позовом 25 464,28 грн. 3% річних та 66 503,46 грн. інфляційних підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача за первісним позовом.

Також, судом розглянуто зустрічну позовну заяву Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України № 2431-05/240 від 12.03.2020 року до ТОВ "Агро-Промислова компанія "Три-А" та до ДП "Юрковецький спиртовий завод" про визнання недійсним договору № 1402/2018/1-МЕЛ (купівлі-продажу меляси бурякової) від 14.02.2018 року.

Так, зустрічні позовні вимоги мотивовано тим, що між ТОВ "Корпорація Сингента" та ДП "Юрковецький спиртовий завод" було укладено договір №1402/2018/1-МЕЛ (купівлі-продажу меляси бурякової) від 14.02.2018 року (далі - Договір).

Відповідно до пункту 2.1. Договору - вартість Договору розраховується виходячи із фактичної кількості відвантаженого товару за Договором та ціни товару за одну метричну тонну з доставкою 3050,00 грн., із урахуванням ПДВ 20%.

Відповідно до позовної заяви, за період дії Договору на користь покупця було відвантажено товару на загальну суму 641 811,50 грн.

Таким чином, вартість договору складає 641 811,50 грн.

Відповідно до ст. 73-2 ГК України значним господарським зобов`язанням державного унітарного підприємства визнається господарське зобов`язання, що вчиняється державним унітарним підприємством, якщо ринкова вартість майна, робіт, послуг, що є його предметом, становить 10 і більше відсотків вартості активів державного унітарного підприємства, за даними останньої річної фінансової звітності.

Ця ж норма кореспондується зі статтею 1 КУ з процедур банкрутства, де зазначено, що значні правочини - правочини щодо майна (робіт, послуг), ринкова вартість яких на день вчинення правочину становить 10 і більше відсотків вартості активів боржника за даними останньої річної фінансової звітності. Якщо замість кількох правочинів боржник міг вчинити один значний правочин, то кожен із таких правочинів вважається значним.

Статутом державного унітарного підприємства можуть бути визначені додаткові критерії для віднесення господарського зобов`язання до значного господарського зобов`язання.

Значне господарське зобов`язання підлягає погодженню наглядовою радою державного унітарного підприємства або, у випадках, передбачених законом, органом, до сфери управління якого відноситься державне унітарне підприємство, в порядку, передбаченому цією статтею.

Рішення про надання згоди на вчинення значного господарського зобов`язання, якщо ринкова вартість майна, робіт або послуг, що є його предметом, становить більше 25 відсотків вартості активів державного унітарного підприємства, за даними останньої річної фінансової звітності, приймається органом, до сфери управління якого належить державне унітарне підприємство.

Забороняється ділити предмет господарського зобов`язання з метою ухилення від передбаченого цією статтею порядку прийняття рішень про вчинення значного господарського зобов`язання.

Значне господарське зобов`язання, вчинене з порушенням порядку, передбаченого частинами першою - четвертою цієї статті, може бути визнане судом недійсним за позовом державного унітарного підприємства або органу, до сфери управління якого належить державне унітарне підприємство.

Статтею 1 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", який діяв в момент укладання оспорюваних договорів визначено, що значні правочини (договори) - правочини (договори) щодо розпорядження майном боржника, балансова вартість якого перевищує один відсоток балансової вартості активів боржника на день укладання правочину (договору).

Частиною 4-2 статті 6 ЗУ "Про управління об`єктами державної власності" покладено обов`язок на уповноважені органи управління приймати рішення щодо надання згоди на вчинення державним підприємством значного господарського зобов`язання або про відмову в наданні такої згоди. Уповноважені органи управління несуть встановлену законами України відповідальність за прийняття таких рішень.

Згідно з балансом (звіт про фінансовий стан) ДП "Юрковецький спиртовий завод" станом на 31.12.2018 року загальна сума активів Підприємства станом на 01.01.2018 року становить 3 731 000,00 грн.

Таким чином, уклавши договір № 1402/2018/1-МЕЛ (купівлі-продажу меляси бурякової) від 14.02.2018 року, ДП "Юрковецький спиртовий завод" зобов`язувалось оплатити товар на загальну суму 641 811,50 грн., з ПДВ, що становить 17,2% активів Боржника. А отже, зазначений договір є значним правочином, який має вчинятись за обов`язковою згодою органу, до сфери управління якого належить ДП "Юрковецький спиртовий завод".

Станом на день укладання Договору органом управління ДП "Юрковецький спиртовий завод" було Міністерство аграрної політики та продовольства України.

Матеріали справи не містять відповідного рішення Міністерства аграрної політики та продовольства України про надання згоди на вчинення зазначених правочинів. А отже, дозвіл уповноваженого органу управління ДП "Юрковецький спиртовий завод" на укладення договору № 1402/2018/1-МЕЛ (купівлі-продажу меляси бурякової) від 14.02.2018 отримано не було, чим порушено приписи статті 73-2 ГК України та спеціального законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частина 3 ст. 215 ЦК України передбачає, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Отже, зазначений договір укладено з порушенням норм законодавства, оскільки, укладаючи договір № 1402/2018/1-МЕЛ (купівлі-продажу меляси бурякової) від 14.02.2018 року без отримання згоди органу управління на його укладання, ДП "Юроковецький спиртовий завод" порушив вимоги чинного законодавства для укладання державними підприємствами значних правочинів. Такі дії суперечать законодавству України та інтересам держави в особі Міністерства, що є підставою для визнання зазначеного договору недійсним.

Відповідачі за зустрічним позовом щодо зустрічних позовних вимог заперечили, з підстав наведених у відзивах.

Розглянувши подані документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується зустрічний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

Так, як зазначено раніше, 18.07.2017 року ДП "Юрковецький спиртовий завод" звернулось до арбітражного керуючого (розпорядника майна боржника) Бобрука Т.В. з листом № 106 від 18.07.2017 року, в якому просило надати згоду на заключення Договору поставки меляси бурякової орієнтовною ціною 3300,00 грн. (з урахуванням ПДВ) за метричну тону та орієнтовною кількістю 8500 тон, а також самостійно визначати контрагентів, із зазначенням про те, що регулярні поставки меляси бурякової зможуть забезпечити більш стабільну роботу підприємства, оскільки меляса є первинною сировиною при виробництві продукції заводу. Відсутність первинної сировини призведе до зупинки роботи підприємства та поставить під загрозу відновлення платоспроможності.

Укладення договору поставки меляси бурякової із самостійним вибором контрагентів було погоджено арбітражним керуючим (розпорядником майна) Борбруком Т.В., про що свідчить відповідний лист № 25/07 від 24.07.2017 року про надання такої згоди.

14.02.2018 року між ТОВ "Корпорація Сингента" (продавець) та ДП "Юрковецький спиртовий завод" (покупець) було укладено договір № 1402/2018/1-МЕЛ (купівлі-продажу меляси бурякової), на виконання умов якого, ТОВ "Корпорація Сингента" передало у власність ДП "Юрковецький спиртовий завод" товар на загальну суму 641 811,50 грн., що стверджується видатковими накладними: № 56 від 14.02.2018 року, № 57 від 16.02.2018 року, 63 від 19.02.2018 року, 68 від 20.02.2018 року, 69 від 21.02.2018 року, 218 від 07.05.2018 року, № 400 від 11.08.2018 року та товарно-транспортними накладними: № 14/1 від 14.02.2018 року, № 16/1 від 16.02.2018 року, № 19/1 від 19.02.2018 року, № 20/1 від 20.02.2018 року, № 21/1 від 21.02.2018 року.

За поставлений товар ДП "Юрковецький спиртовий завод" розрахувалось частково, сплативши Продавцю 5 640,00 грн.

Відтак, заборгованість ДП "Юрковецький спиртовий завод" за договором №1402/2018/1-МЕЛ (купівлі-продажу меляси бурякової) від 14.02.2018 року складає 636 171,50 грн.

В подальшому, 12.11.2019 року між ТОВ "Корпорація Сингента" (Первісний кредитор) та ТОВ "Агро-Промислова компанія "Три-А" (новий кредитор) укладено договір № 2/11-19 про відступлення права вимоги, за умовами якого, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Первісний кредитор передає Новому кредитору, а Новий кредитор приймає право вимоги, що належить Первісному кредитору, і стає кредитором за договором №1402/2018/1-МЕЛ (купівлі-продажу меляси бурякової) від 14.02.2018 року, укладеним між Первісним кредитором та ДП "Юрковецький спиртовий завод". Усього за Основним договором Первісним кредитором на користь Нового кредитора відступлено право вимоги до Боржника на суму 636 171,50 грн.

Відтак, ТОВ "Агро-Промислова компанія "Три-А" стало новим кредитором ДП "Юрковецький спиртовий завод" у правовідносинах, що виникли на підставі договору № 1402/2018/1-МЕЛ (купівлі-продажу меляси бурякової) від 14.02.2018 року.

При цьому, Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України у зустрічному позові посилається на недотримання вимог закону під час укладання оскаржуваного договору, а саме ДП "Юрковецький спиртовий завод" не отримано згоду органу управління боржника на укладення договору, всупереч положенням ст. 73-2 ГК України та ч. 4-2 ст. 6 ЗУ "Про управління об`єктами державної власності".

Частиною першою ст. 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України).

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків та, в разі задоволення позовних вимог, зазначати в судовому рішенні в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин (п. 2.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними").

Невідповідність правочину актам законодавства як підстава його недійсності, повинна ґрунтуватися на повно та достовірно встановлених судами обставинах справи про порушення певним правочином (чи його частиною) імперативного припису законодавства; саме по собі відступлення сторонами від положення законодавства, регулювання їх іншим чином, не свідчить про суперечність змісту правочину цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

За змістом п.2.9 постанови пленуму відповідність чи невідповідність правочину вимогам закону має оцінюватися господарським судом стосовно законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

При цьому, суд наголошує, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс правовідносин боржника, і спеціальні норми Закону про банкрутство мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

Така правова позиція стосовно пріоритетного застосування норм Закону про банкрутство у справах про банкрутство є усталеною та послідовно викладена у постановах Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 915/2069/15, від 04.09.2018 у справі № 922/4379/16, від 30.01.2019 у справі № 912/2185/16(912/3192/17), від 18.06.2019 у справі № 918/756/13, від 24.07.2019 у справі № 908/6183/15, від 27.08.2019 у справі № 913/982/14, від 22.10.2019 у справі № 904/10560/17.

Згідно ч. 8 ст. 22 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції чинній на момент укладення спірного договору), керівник або орган управління боржника виключно за погодженням з розпорядником майна вчиняють правочини (укладають договори), окрім іншого, щодо розпорядження у будь-який спосіб іншим майном боржника, балансова вартість якого становить понад один відсоток балансової вартості активів боржника, та укладання інших значних правочинів (договорів).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вимог закону 18.07.2017 року ДП "Юрковецький спиртовий завод" звернулось до арбітражного керуючого (розпорядника майна боржника) Бобрука Т.В. з листом № 106 від 18.07.2017 року, в якому просило надати згоду на заключення Договору поставки меляси бурякової орієнтовною ціною 3300,00 грн. (з урахуванням ПДВ) за метричну тону та орієнтовною кількістю 8500 тон, а також самостійно визначати контрагентів.

Укладення договору поставки меляси бурякової із самостійним вибором контрагентів було погоджено арбітражним керуючим (розпорядником майна) Борбруком Т.В., про що свідчить відповідний лист № 25/07 від 24.07.2017 року про надання такої згоди.

Відтак, наведене свідчить про дотримання ДП "Юрковецький спиртовий завод" вимог чинного на той час спеціального законодавства щодо отримання згоди розпорядника майна боржника на укладення оскаржуваного договору.

Таким чином, з огляду на наведене вище та беручи до уваги ті обставини, що спірний договір не суперечить положенням ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, містить всі істотні умови правочину, зважаючи на підтвердженість фактів прийняття до виконання та вчинення дій щодо схвалення сторонами спірного правочину, виходячи з положень законодавства України, матеріалів та обставин справи у їх сукупності, у даному випадку відсутні підстави для визнання недійсним договору № 1402/2018/1-МЕЛ (купівлі-продажу меляси бурякової) від 14.02.2018 року, що є предметом зустрічного позову, в зв`язку з чим суд дійшов висновку про відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача за зустрічним позовом.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 2, 3, 12, 73, 74, 76-79, 86, 232, 233, 236-238, 240-242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Первісний позов ТОВ "Агро-Промислова компанія "Три-А" б/н від 20.12.2019 року (вх. № 02.1-34/25/20) про стягнення з ДП "Юрковецький спиртовий завод" 728 139,24 грн. в межах справи № 10/189-09 про банкрутство ДП "Юрковецький спиртовий завод", задоволити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства "Юрковецький спиртовий завод" (24040, вул. Леніна, 291, с. Юрківці, Могилів-Подільський р-н, Вінницька обл.; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Промислова компанія "Три-А" (проспект Ю.Гагаріна, 14, м. Київ, 02094; ) 636 171,50 грн. боргу, 25 464,28 грн. 3% річних, 66 503,46 грн. інфляційних, 10 950,00 грн. витрат на сплату судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В задоволенні зустрічного позову Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України № 2431-05/240 від 12.03.2020 року до ТОВ "Агро-Промислова компанія "Три-А", до ДП "Юрковецький спиртовий завод" про визнання недійсним договору № 1402/2018/1-МЕЛ (купівлі-продажу меляси бурякової) від 14.02.2018 року, в межах справи № 10/189-09 про банкрутство ДП "Юрковецький спиртовий завод", відмовити повністю.

5. У зв`язку з відсутністю фінансування суду на відправлення вихідної поштової кореспонденції, копію рішення направити сторонам та третім особам на відомі суду адреси електронної пошти, а саме: ТОВ "Агро-Промислова компанія "Три-А" - ; ДП "Юрковецький спиртовий завод" - ; арбітражному керуючому Бобруку Т.В. - ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_2; Міністерству розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України - .

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 256 ГПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Північно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Вінницької області (п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 6 ст. 233 ГПК України повне рішення складено 24 лютого 2021 р..

Суддя Тісецький С.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи