ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" лютого 2021 р. Справа № 911/3031/20
Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, матеріали справи
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Малинський папір
до Товариства з обмеженою відповідальністю ФМ Сервіс
про стягнення 23 301,20 гривень
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою відповідальністю Малинський папір (далі ТОВ Малинський папір/позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю ФМ Сервіс (далі ТОВ ФМ Сервіс/відповідач) про стягнення 23 301,20 гривень, з яких: 20 000,00 грн заборгованості, 2 597,27 грн пені, 463,93 грн 3% річних та 240,00 грн інфляційних втрат.
В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором купівлі-продажу №28/08/2019 від 28.08.2019 в частині оплати вартості отриманого товару у повному обсязі.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 29.10.2020 у справі №911/3031/20 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Малинський папір залишено без руху, виявлені недоліки постановлено усунути протягом десяти днів з дня вручення зазначеної ухвали.
19.11.2020 через канцелярію Господарського суду Київської області від ТОВ Малинський папір надійшли пояснення, відповідно до яких позивач, у встановлений судом строк, зазначив відомості щодо виявлених судом недоліків.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 02.12.2020 у справі №911/3031/20 прийнято позовну Товариства з обмеженою відповідальністю Малинський папір до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження, встановлено сторонам строк для подання клопотань, заяв пояснень, у тому числі для подання відповідачем відзиву на позов не пізніше 02.01.2021.
Однак відповідач не скористався правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, та відзив на позовну заяву не надав, як і не надав жодних доказів у справі, тоді як ухвали про залишення позовної заяви без руху та про відкриття провадження у зазначеній справі, судом надіслано на юридичну адресу відповідача згідно наявних в ЄДР відомостей. Конверт з надісланою відповідачу копією ухвали про відкриття провадження у справі повернуто до суду органом поштового зв`язку із зазначенням причини такого повернення «за закінченням терміну зберігання».
До того ж ухвали залишення позовної заяви без руху та про відкриття провадження у даній справі офіційно оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua, знаходяться у вільному доступі, тоді як за змістом статтей 2, 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом, а всі судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.
З огляду вказаного вище, суд дійшов висновку, що відповідачу надано право бути обізнаним про прийняті у даній справі рішення шляхом доступу до Реєстру та можливість реалізувати право на участь у судовому процесі у передбаченому процесуальним законом порядку.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази та оцінивши їх в сукупності, суд
28.08.2019 між ТОВ Малинський папір, як продавцем, та ТОВ ФМ Сервіс, як покупцем, укладено договір купівлі-продажу №28/08/2019 (далі договір), відповідно до п. 1.1. якого продавець зобов`язується продати (передати у власність) покупцю, а покупець зобов`язується купити (прийняти у власність) і оплатити на умовах, передбачених цим договором паперову продукцію санітарно-гігієнічного призначення, надалі товар.
Відповідно до пп. 2.3., 3.8. та 7.1. договору розрахунок за відвантажений товар покупець повинен здійснити не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів з моменту отримання товару.
Дата отримання товару визначається по відмітці на відповідній накладній. Сторони домовились, що в разі відсутності такої відмітки, датою отримання товару буде вважатись дата виписки накладної продавцем.
Даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2019 включно.
Копія зазначеного вище договору наявна в матеріалах справи.
Відповідно до викладених у позові обставин позивач належним чином виконав власні договірні обов`язки та поставив відповідачу товар вартістю 42 036,00 грн згідно видаткової накладної №838 від 29.08.2019 (далі видаткова накладна), який відповідач оплатив частково у розмірі 22 036,00 грн, тоді як решту вартості отриманого товару у розмірі 20 000,00 грн відповідач не оплатив, як наслідок у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у відповідному розмірі.
В підтвердження вказаних вище обставин поставки відповідачу товару позивачем надано копію відповідної видаткової накладної, скріпленої підписами та печатками обох сторін.
Також, в підтвердження обставин часткової сплати відповідачем вартості отриманого товару та виникнення відповідної суми боргу позивач надав копію картки по рахунку 361 за 01.08.2019-12.10.2020.
Отже, посилаючись на те, що відповідач повного розрахунку за отриманий договір не провів, позивач просить суд стягнути з ТОВ ФМ Сервіс, зокрема, 20 000,00 грн основного боргу.
Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами .
Оскільки відповідачем не надано суду ані відзиву на позовну заяву, ані будь-яких інших доказів, що впливають на вирішення даного спору по суті, суд у відповідності до ст. 165 ГПК України, здійснював розгляд даної справи за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, подані докази і письмові пояснення сторін, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 173, ч. 2 п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Приписами ст. ст. 655, 692, 627, 530 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
З огляду вищезазначеного, суд дійшов висновку, що підписання відповідачем видаткової накладної без будь-яких заперечень щодо кількості та/або якості поставленого товару свідчить про прийняття відповідачем цього товару за вказаною накладною та, відповідно, породжує для ТОВ ФМ Сервіс обов`язок по сплаті вартості отриманого товару у встановлений договором строк до 30.09.2019.
Згідно з ч. 7 ст. 193 ГК України, що кореспондує з приписами статей 525, 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.
Однак, належних та допустимих доказів сплати відповідачем решти вартості отриманого за договором товару на суму 20 000,00 грн суду не надано.
За таких обставин, беручи до уваги наведені нормативні приписи, оскільки відповідач взяті на себе грошові зобов`язання не виконав, залишок заборгованості за договором не сплатив, враховуючи арифметичну відповідність суми боргу обставинам справи та наявним в матеріалах справи доказам, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з ТОВ ФМ Сервіс 20 000,00 грн основного боргу підлягає задоволенню як така, що доведена позивачем належними та допустимими доказами та не спростована у встановленому порядку відповідачем.
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором, позивач просить суд стягнути з ТОВ ФМ Сервіс:
- 2 597,27 грн пені, 463,93 грн 3% річних, нарахованих з 04.01.2020 по 12.10.2020 на 20 000,00 грн боргу;
- 240,00 грн інфляційних втрат, нарахованих з січня 2020 року по серпень 2020 року.
Приписами статей 230, 232 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Поряд з тим відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Пунктами 6.3.,6.4. договору передбачено, що у разі порушення строку оплати за поставлений товар, покупець зобов`язується сплатити продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, від суми заборгованості за поставлену партію товару за кожен день прострочення. Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання припиняється через три роки від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Оскільки розмір заявлених до стягнення пені та 3% річних, обрахований судом за вказаний позивачем період, є арифметично правильним, суд дійшов висновку про обгрунтованість та задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача 2 597,27 грн пені, 463,93 грн 3% річних.
Водночас, оскільки розмір заявлених до стягнення інфляційних втрат, обрахований судом за вказаний позивачем період, складає 395,08 грн, а суд при прийнятті рішення не може виходити за межі позовних вимог, заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача 240,00 грн інфляційних втрат є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Витрати позивача по сплаті судового збору, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються судом на відповідача у повному обсязі.
Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 12, 129, 233, 236, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Позовні вимоги задовольнити.
3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене у апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення складено та підписано 18.02.2021.

Суддя В.А. Ярема