ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2021 р.м. ХарківСправа № 922/3806/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ємельянової О.О.

при секретарі судового засідання Малихіній М.П.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Жирко Валерія Леонідовича, АДРЕСА_1
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Курганський бройлер", 64252, Харківська обл., Балаклійський р-н, с. П`ятигірське, вул. Першотравнева, буд. 1
простягнення 1 571 057, 60 грн..
за участю представників сторін:

позивача: Межова К.П., ордер серія АХ № 1035773 від 12.01.2021 року;

відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Жирко Валерій Леонідович звернувся до Господарського суду Харківської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Курганський бройлер" про стягнення заборгованості за договором поставки № 82/2016/КБ/ від 25.11.2016 року у загальному розмірі 1 571 057, 60 грн. Також до стягнення заявлені судові витрати у розмірі 23 565, 86 грн.

Ухвалою суду від 30.11.2020 року позовну заяву Фізичної особи-підприємця Жирко Валерія Леонідовича (вх. № 3806/20 від 25.11.2020 року) залишено без руху.

04.12.2020 року та 15.12.2020 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 21.12.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи № 922/3806/20 призначено в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на "14" січня 2021 р. Встановлено відповідачу строк у 15 (п`ятнадцять) календарних днів з моменту отримання цієї ухвали для подання відзиву на позов. Встановлено позивачу 5 (п`ятиденний) строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подання до суду відповіді на відзив. Позивачу надати для огляду у судовому засіданні оригінали документів, копії яких подано разом з позовною заявою.

Ухвалою суду від 14.01.2021 року, яку занесено до протоколу судового засідання, судом у підготовчому засіданні оголошено перерву до "28" січня 2021 р. о(б) 14:20 год.

Ухвалою суду від 28.01.2021 року закрито підготовче провадження у справі № 922/3806/20. Призначено справу до розгляду по суті на "18" лютого 2021 р. Запропоновано учасникам справи визначитися із своєю участю в судовому засідання в режимі відеоконференції, зокрема поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, враховуючи приписи частини 4 статті 197 Господарського процесуального кодексу України. Явку представників учасників справи визнано обов`язковою.

Уповноважений представник відповідача у призначене судове засідання 18.02.2021 року не з`явився, своїм правом на подання відзиву до суду не скористався, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про свідчить направлення на адресу останнього копії ухвали суду від 28.01.2021 року.

Присутній у судовому засіданні 18.02.2021 року представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, та просив суд, позов задовольнити.

Також суд зазначає, що згідно статті 114 Господарського процесуального кодексу України, суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка ратифікована Україною 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Частинами 2, 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно пункту 4 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за місцезнаходженням.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідача було належним чином повідомлений судом про розгляд спору за його участю. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій для розгляду справи та про достатність у матеріалах справи доказів для вирішення спору по суті.

У судовому засіданні 18.02.2021 року судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, судом встановлено наступне.

Як зазначає позивач, 25.11.2016 року між Фізичною особою-підприємцем Жирко Валерієм Леонідовичем (постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Курганський бройлер" (покупець, відповідач) було укладено договір поставки № 82/2016/КБ/0 (т. 1, а.с. 15-18).

Відповідно до вимог пункту 10.1. даний договір набирає чинності з моменту його підписання його сторонами ті діє до 31.12.2017 року.

Якщо за 20 календарних днів до закінчення строку дії договору жодна із сторін не заявить про його розірвання, то договір вважається пролонгованим на один рік. Кількість таких пролонгацій необмежена (пункту 10.2. договору т. 1, а.с. 17).

Пунктом 1.1. договору, сторони погодили, що постачальник зобов`язується поставити у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату на умовах даного договору.

Предметом постачання є тирса, що надалі іменується - товар, перелік і найменування якого зазначається у специфікації, яка є невід`ємною частиною даного договору (пункт 1.2. договору).

Пунктами 2.1., 2.2. договору, сторони погодили. що асортимент товару, одиниця виміру, ціна за одиницю товару вказується у специфікації, яка є невід`ємною частиною цього договору (додаток № 1).

Кількість та асортимент товару на кожну окрему партію поставки передбачається в заявках покупця, специфікаціях, рахунках-фактурах. накладних документа на товар.

Відповідно до пункту 6.1. договору, покупець оплачує поставлений постачальником товар за цінами, зафіксованими у рахунку-фактури на дату виставлення рахунку-фактури на кожну окрему партію товару.

Загальна сума кожної окремої поставки зазначається в рахунках - фактурах та накладних документах (пункт 6.3. договору).

Пунктом 6.6. договору, сторони погодили, що оплата товарів покупцем проводиться на підставі рахунку - фактури, виставленого постачальником, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 7 банківських днів після отримання товару.

Між сторонами були підписані специфікації № 15 від 09.10.2019 року та графік поставки товару, № 16 від 02.01.2020 року та графік поставки товару, № 17 від 01.05.2020 року та графік поставки товару, № 18 від 28.09.2020 року та графік поставки товару (т. 1, а.с. 26-33).

Як зазначає позивач, на виконання умов договору поставки, позивачем було поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 1 571 057, 60 грн. відповідно до накладних та рахунків (т. 1, а.с. 34-232).

Оскільки відповідачем в порушення умов договору не здійснено оплату за поставлений позивачем відповідно до умов договору товар на суму 1 571 057, 60 грн. останній звернувся із відповідним позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію доказам, та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. (Аналогічна норма міститься і у статті 526 ЦК України). До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України).

Відповідно до вимог статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін .

Згідно частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Доказів здійснення повної оплати за спірною господарською операцією відповідач суду не надав.

Враховуючи вищевказані обставини, відсутність у матеріалах справи доказів, які б спростовували наявність заборгованості відповідача перед позивачем, а також доказів, які б свідчили про здійснення остаточного розрахунку за поставлений товар у строки визначені договором поставки № 82/2016/КБ/0 від 25.11.2016 року, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості у загальному розмірі 1 571 057, 60 грн. є обґрунтованими, правомірними, доведеними матеріалами справи, не спростованими відповідачем та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до частини 1, 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною 2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (стаття 74 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням викладеного, господарський суд дійшов висновку, що позов про стягнення заборгованості у загальному розмірі 1 571 057, 60 грн. підлягає задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на відповідача. У зв`язку із чим з відповідача підлягає до стягнення сума у розмірі 23 565, 86 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 236-238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Курганський бройлер" (64252, Харківська обл., Балаклійський р-н, с. П`ятигірське, вул. Першотравнева, буд. 1, ) на користь Фізичної особи-підприємця Жирко Валерія Леонідовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) заборгованість у розмірі 1 571 057, 60 грн. та 23 565, 86 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного господарського суду, у межах апеляційного округу, протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Інформація по справі може бути одержана зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Реквізити сторін:

позивач: Фізична особа-підприємець Жирко Валерій Леонідович ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 );

відповідач: Товариства з обмеженою відповідальністю "Курганський бройлер" (64252, Харківська обл., Балаклійський р-н, с. П`ятигірське, вул. Першотравнева, буд. 1, ).

Повне рішення складено "25" лютого 2021 р.

Суддя О.О. Ємельянова