ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2021 р. Справа№ 910/2871/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Станіка С.Р.

без повідомлення учасників справи,

розглянувши апеляційні скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.05.2020

у справі №910/2871/20 (суддя Пукшин Л.Г.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 5 481,90 грн

1. Зміст позовних вимог та заперечень

Товариство з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» (далі - ТОВ «Грейнсвард», позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Українська залізниця», відповідач) про стягнення 5 481,90 грн штрафу за несвоєчасну доставку вантажу. Крім того, просив стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на порушення відповідачем термінів доставки вантажів, визначених Правилами обчислення термінів доставки вантажу.

У відзиві на позов відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог та зазначив, що матеріали справи не містять доказів того, що позивач поніс збитки внаслідок затримки доставки вантажу. Також просив суд зменшити розмір штрафних санкцій на 50%.

2. Фактичні обставини, встановлені місцевим та апеляційним судом

07.02.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» як замовником та Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» як перевізником укладено договір №07153/ПЗ-2018 про надання послуг, предметом якого є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

Відповідно до п. 1.3 договору надання послуг за цим договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами.

Відповідно до залізничних накладних №42094458, №42094383, №42094359, №42094391 та №.08.2019 відповідачем було прийнято до перевезення вантаж на станції Чорноморська (для ТІС) Одеської залізниці вантаж - вагони залізничні, на власних осях, не поіменовані в алфавітному порядку. Станція призначення - Рогатин Львівської залізниці. Одержувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард».

Згідно з графами 49 вищевказаних перевізних документів про прибуття вантажу позивача було повідомлено 01.09.2019 о 03 год. 50 хв.

Позивачем 01.09.2019 о 09 год. 32 хв. здійснено розкредитування вказаних перевізних документів, що підтверджується відповідними відмітками у графах 53 залізничних накладних.

Відповідно до граф 52 залізничних накладних №42094458, №42094383, №42094359, №42094391 та №42094425 вагони, які прямували до станцій призначення, Акціонерним товариством «Українська залізниця», доставлені 01.09.2019.

Судом першої інстанції встановлено, що відстань перевезення склала 770 км (графи 30 вищевказаних залізничних накладних); перевезення здійснювалося вагонною відправкою (графи 29 залізничних накладних).

Перевізні документи №42094458, №42094383, №42094359, №42094391 та №42094425 не містять відміток про причини, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки.

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивачем надано: копію договору про надання правової допомоги; ордер на надання правничої (правової) допомоги №1002411 від 20.02.2020, виданий на ім`я адвоката Накоп`юка Я.В., акт виконаних робіт (наданих послуг) №01-02/26 від 20.02.2020, рахунок на оплату №01-02/26 від 20.02.2020 на суму 4 000,00 грн; копію свідоцтва про право Накоп`юка Я.В. на зайняття адвокатською діяльністю №ЧК № 001243 від 16.12.2019.

Також, позивачем надано платіжне доручення №374 від 20.02.2020 про сплату за послуги з правничої допомоги згідно договору №01-02 від 03.02. на загальну суму 4 000,00 грн.

3. Короткий зміст рішення місцевого суду

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.05.2020 позов задоволено повністю. Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» штраф за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 5 481,90 грн, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн.

Суд першої інстанції виходив з того, що доказами у справі підтверджується допущення відповідачем порушення термінів доставки вантажу. Так, граничним терміном доставки вантажу по вищевказаним перевізним документам є 27.08.2019, в той час як фактично вантаж доставлено 01.09.2019, тобто з простроченням на 4 доби. Враховуючи те, що залізничні накладні відміток про причини, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, не містять, місцевий господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Розглядаючи клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу на 50%, суд вказав, що відповідачем не доведено наявності виняткових обставин, визначених ст. 233 Господарського кодексу України та ст. 551 Цивільного кодексу України, з наявністю яких законодавець пов`язав виникнення підстав для зменшення розміру штрафних санкцій судом, а тому у задоволенні клопотання відмовив.

Разом з тим, місцевим господарським судом було зменшено розмір витрат на оплату правничої допомоги адвоката, який підлягає покладенню на відповідача, до 2 000,00 грн. При визначенні розміру вказаних витрат, судом враховано, що розгляд справи здійснювався у спрощеному позовному провадженні без проведення судового засідання, справа є малозначною в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, та адвокатом вже надавались позивачу послуги в аналогічних правовідносинах. Місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним із складністю справи, ціною позову та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), з часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

4. Вимоги апеляційних скарг та короткий зміст наведених у них доводів

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду міста Києва від 04.05.2020 у справі №910/2871/20, ТОВ «Грейнсвард» звернулося з апеляційною скаргою до Північного апеляційного господарського суду. В апеляційній скарзі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, скаржник просить зазначене рішення суду скасувати в частині відмови у стягненні 2 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, та в цій частині прийняти нове рішення, яким стягнути на його користь 4 000,00 грн вказаних судових витрат.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідач, стверджуючи про неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу, не надав жодного доказу на спростування заявленого позивачем розміру зазначених витрат. Позивач вказує, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Позивач також зазначає, що адвокатом фактично було витрачено 380 хвилин, а тому сума витрат у 4 000,00 грн є виправданою.

Також, не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, АТ «Українська залізниця» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 04.05.2020 у справі №910/2871/20 в частині стягнення штрафу в розмірі 1 096,38 грн, та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог у цій частині відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги, відповідач посилається на те, що судом першої інстанції не з`ясовано усіх обставин, що мають значення для справи, а саме не враховано того, що за залізничною накладною №42094391, по якій нараховано штраф у розмірі 1 096,38 грн, залізниця має бути звільнена від сплати штрафу, оскільки позивачем спірний вагон вивезено зі станції пізніше ніж через добу після повідомлення про його прибуття. За твердженнями відповідача, він не заперечує проти правильності розрахунку розміру штрафу, здійсненого позивачем, але, на думку відповідача, невивезення одержувачем вантажу протягом доби з моменту повідомлення про прибуття вантажу є самостійною підставою для звільнення залізниці від сплати штрафу і не залежить від часу розкредитування перевізних документів.

5. Доводи учасників справи щодо апеляційних скарг

У відзиві на апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» Товариство з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» просить апеляційну скаргу АТ «Українська залізниця» залишити без задоволення, та вказує, що матеріалами справи підтверджено факт несвоєчасної доставки вантажу за залізничними накладними №42094458, №42094383, №42094359, №42094391 та №42094425, а тому судом було винесено законне та обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог. Вказує, що перевізні документи були ним розкредитовані протягом доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу, а тому підстав для звільнення залізниці від відповідальності на підставі ч. 2 ст. 116 Статуту залізниць України немає.

Акціонерним товариством «Українська залізниця» подано відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард», в якому відповідач вважає доводи апеляційної скарги позивача безпідставними. Зазначає, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» пред`явлено 39 однотипних позовів до Акціонерного товариства «Українська залізниця» на загальну суму 201 145,37 грн, при цьому загальний розмір заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у цих справах становить 149 000,00 грн. Відповідач вважає, що ця обставина свідчить про навмисне дроблення позивачем справ, та штучне збільшення витрат на правову допомогу.

6. Надходження апеляційних скарг та їх розгляд апеляційним судом

18.06.2020 ТОВ «Грейнсвард» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 04.05.2020 у справі №910/2871/20. Разом з апеляційною скаргою позивачем подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначеного рішення суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/2871/20 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В. судді: Шаптала Є.Ю., Станік С.Р.

23.06.2020 АТ «Українська залізниця» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 04.05.2020 у справі №910/2871/20. Відповідачем разом з апеляційною скаргою також подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначеного рішення суду.

Згідно витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) справу передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Шаптала Є.Ю., Станік С.Р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.06.2020 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» та Акціонерному товариству «Українська залізниця» пропущений строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 04.05.2020 у справі №910/2871/20, відкрито апеляційне провадження за вказаними апеляційними скаргами. Об`єднано в одне апеляційне провадження апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» та Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.05.2020 у справі №910/2871/20, справу призначено до розгляду без повідомлення учасників справи. Зупинено дію оскаржуваного рішення Господарського суду міста Києва від 04.05.2020 у справі №910/2871/20 до закінчення його перегляду в апеляційному порядку.

У зв`язку з проведенням заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), та з метою мінімізації ризиків розповсюдження гострої респіраторної хвороби COVID-19, враховуючи, що Постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» встановлено з 12.03.2020 на усій території України карантин, який продовжено, колегія суддів дійшла висновку про необхідність вийти за межі граничного процесуального строку розгляду даної справи, здійснивши її розгляд у розумний строк, застосувавши ст.ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст.ст. 2, 11 ГПК України.

7. Джерела права й акти їх застосування

Цивільний кодекс України

За змістом статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Згідно зі статтею 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Статут залізниць України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998

Згідно зі ст. 41 Статуту залізниць України залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Відповідно до статті 116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Правила обчислення термінів доставки вантажу, затверджені наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000

У відповідності до п.п. 1.1., 1.2. Правил термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Відповідно до підпункту 1.1.1. Правил у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок.

Згідно з пунктом 2.4. Правил терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Пунктом 2.9. Правил визначено, що про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції.

Відповідно до п. 2.10. Правил вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Правила видачі вантажів, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644

Згідно пункту 8 Правил видачі вантажів, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Господарський процесуальний кодекс України

За приписами частин 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Аналогічна норма міститься у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За визначенням частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

8. Позиція апеляційного суду

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, судова колегія вважає, що апеляційна скарга АТ «Українська залізниця» не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, АТ «Українська залізниця» стверджує, що за накладною №42094391 звільняється від відповідальності, оскільки позивачем спірний вагон вивезено зі станції пізніше ніж через добу після повідомлення про його прибуття. Посилаючись на ч. 2 ст. 116 Статуту залізниць України, зазначає, що невивезення одержувачем вантажу протягом доби з моменту повідомлення про прибуття вантажу є самостійною підставою для звільнення залізниці від сплати штрафу і не залежить від часу розкредитування перевізних документів. Однак, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає такі твердження відповідача помилковими, оскільки наведена правова норма є диспозитивною та для її застосування необхідна наявність одного з двох випадків: або вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу, або в цей же термін одержувачем не розкредитовано перевізні документи на вантаж, що прибув. Апеляційний господарський суд зауважує, що невивезення вантажу одержувачем протягом доби після отримання відповідного повідомлення є самостійною, однак не єдиною підставою для звільнення залізниці від відповідальності за порушення термінів доставки вантажу.

Отже, оскільки судом першої інстанції встановлено та відповідачем не заперечується, що позивач здійснив розкредитування перевізних документів протягом доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу, то в силу ст. 116 Статуту залізниць України залізниця не може бути звільнена від відповідальності за несвоєчасну доставку вантажу. Відтак, місцевий господарський суд правомірно задовольнив позовні вимоги про стягнення з відповідача штрафу за несвоєчасну доставку вантажу у повному обсязі, в тому числі нарахованого за залізничною накладною №42094391.

Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Європейський суд з прав людини вказав, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа «Гімайдуліна і інші проти України» від 10.12.2009, справа «Баришевський проти України» від 26.02.2015).

Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст. 126 Господарського кодексу України встановлено, що суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами. Наведена правова позиція була вже неодноразово висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема у постановах від 28.04.2020 у справі №904/1237/17 та від 11.02.2020 у справі №909/500/19.

Разом з тим, матеріали справи не містять поданого у встановленому порядку клопотання відповідача про зменшення витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у суді першої інстанції, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що місцевим господарським судом було прийнято помилкове рішення про необхідність зменшення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а тому у цій частині рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення у справі в зазначеній частині.

Заперечення відповідача у відзиві проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу не є клопотанням про зменшення таких витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем в якості доказів здійснення витрат на послуги адвоката у розмірі 4 000,00 грн адвокатом Накоп`юком Ярославом Володимировичем надано: копію договору про надання правової допомоги №01-02 від 03.02.2020; ордер на надання правничої (правової) допомоги №1002411 від 20.02.2020, виданий на ім`я адвоката Накоп`юка Я.В., акт виконаних робіт (наданих послуг) №01-02/26 від 20.02.2020, рахунок на оплату №01-02/26 від 20.02.2020 на суму 4 000,00 грн; платіжне доручення №374 від 20.02.2020 на суму 4 000,00 грн; копію свідоцтва про право Накоп`юка Я.В. на зайняття адвокатською діяльністю №ЧК №001243 від 16.12.2019.

Колегія суддів апеляційного господарського суду визнає подані позивачем докази належними та допустимими, та такими, що підтверджують фактичне надання позивачу професійної правничої допомоги. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача про стягнення на його користь судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, у заявленому розмірі - 4 000,00 грн, а відтак апеляційна скарга ТОВ «Грейнсвард» підлягає задоволенню.

9. Висновки апеляційного суду

На підставі вищевикладеного, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що викладені відповідачем доводи в обґрунтування апеляційної скарги є безпідставними, такими що не відповідають дійсним обставинам справи, не доведені належними доказами, а тому не підлягають задоволенню.

Водночас, доводи апеляційної скарги позивача суд апеляційної інстанції визнає обґрунтованими, а вимоги апеляційної скарги - такими, що підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 04.05.2020 підлягає частковому скасуванню, а позов - задоволенню у повному обсязі.

Оскільки при поданні апеляційної скарги Товариством з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» судового збору не було сплачено, перерозподіл судових витрат апеляційним господарським судом не здійснюється.

Керуючись ст. 129, 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.05.2020 у справі №910/2871/20 залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.05.2020 у справі №910/2871/20 задовольнити.

3. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.05.2020 у справі №910/2871/20 скасувати в частині стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» 2 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

4. В цій частині прийняти нове рішення, яким вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити в повному обсязі.

5. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5; ідентифікаційний код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» (03038, м. Київ, вул. Івана Федорова, 32 літ-А, 3-поверх, ідентифікаційний код 41564379) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 (чотири тисячі) грн 00 коп.

6. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 04.05.2020 у справі №910/2871/20 залишити без змін.

7. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

8. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця» покладаються на Акціонерне товариство «Українська залізниця».

9. Матеріали справи №910/2871/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді Є.Ю. Шаптала

С.Р. Станік