РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.02.2021Справа № 910/13794/20
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом Компанії Транс-Менеджмент Лтд. (Trans-Management Ltd.)

до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група"

про стягнення 32 330 920,60 грн.

При секретарю судового засідання: Радченко А.А.

Представники сторін:

від позивача: Нікітюк Є.О. - представник за ордером серія АА №1046669 від 01.09.2020;

від відповідача: Гедз Ю.В. - представник за довіреністю №0120-103 від 30.10.2020.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Компанії Транс-Менеджмент Лтд. (Trans-Management Ltd.) до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" про стягнення 32 330 920,60 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.07.2017 року між компанією Акя Шиппінг Енд Трейдінг Ko. Лтд. (Акуа Shipping Agency & Trading Co. Ltd.) та приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Українська страхова група" укладений договір добровільного страхування водного транспорту № 33-2501-17-00002 , відповідно до умов якого застраховане судно: ACORUS, 1990 року побудови, місце побудови: Нідерланди, державний реєстраційний номер JMO:8900684, клас і класифікаційне товариство: KM + [1] Icel Autl Регістр судноплавства України, прапор і порт прописки: Республіка Молдова, Джурдулешті.

28.05.2018 року під час виконання рейсу сталося пошкодження двигуна застрахованого судна.

Оскільки відповідач не визнав даної події страховою та відмовив у виплаті страхового відшкодування, позивач як вигодонабувач звернувся в суд.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 13.10.2020.

В судовому засіданні 13.10.2020 відповідач подав відзив та надав примірник відзиву позивачеві.

Протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.10.2020 долучено відзив до матеріалів справи та відкладено підготовче судове засідання на 10.11.2020.

09.11.2020 через канцелярію суду позивач подав відповідь на відзив.

В судовому засіданні 10.11.2020 позивач надав примірник відповіді на відзив відповідачеві.

Протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.11.2020 відкладено підготовче судове засідання на 08.12.2020 та продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

В судовому засіданні 08.12.2020 відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, просив суд долучити до матеріалів справи та надав примірник заперечення на відповідь на відзив позивачеві.

Протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.12.2020 долучено заперечення на відповідь на відзив до матеріалів справи, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.01.2021.

25.01.2021 на адресу суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засідання 26.01.2021 позивач не з`явився, хоча про дату та час судового засідання повідомлений належним чином.

Відповідач не заперечив проти клопотання позивача про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.01.2021 року відкладено розгляд справи на 09.02.20221.

В судовому засіданні 09.02.2021 року представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача заперечив проти позову, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

10.07.2017 року між Akya Shipping Agency & Trading Co. Ltd (страхувальник) та приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» (страховик) укладено договір добровільного страхування водного транспорту №33-2501-17-00002.

Частиною 1 статті 6 Закону України «Про страхування» передбачено, що добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Відповідно до ч.1 статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 1.3 р. 1 ч. 1 договору вигодонабувачем є Trans-Management Ltd..

Згідно з п. 1.4 р. 1 ч. 1 договору застраховане судно: ACORUS Суховантажні судна: трампові судна, місце випуску: Нідерладнди, 1990 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , клас регістра і класифікаційне товариство: КМ + [1] Регістр судноплавства України, порт приписки: Республіка Молдова, Джурджулешті.

Відповідно до п. 1.5 р. 1 ч. 1 договору умови страхування: з відповідальністю за повну загибель і пошкодження, територія страхування: Азовське, Чорне та Середземне моря.

Строк дії договору страхування з 15.07.2017 року по 14.07.2018 року (п. 1.8 р. 1 ч. 1 договору).

Як зазначено, позивачем 28.05.2018 року під час виконання рейсу із порту Дум`ят (Єгипет) в порт Салоніки (Греція) з вантажем гранульованого карбаміду обсягом 4 200 тон сталося пошкодження головного двигуна застрахованого судна. За результатами проведеного розслідування із залученням, за ініціативою відповідача, відповідних фахівців був складений звіт про розслідування аварійного випадку з т/х "ACORUS" № CIS 40-18/DAM, відповідно до якого причиною пошкодження головного двигуна, а саме його перегрів, є неправильне функціонування внутрішнього контуру (прісної води) системи охолодження головного двигуна через помилкове закриття клапану типу "батерфляй", що знаходиться перед насосом прісної води головного двигуна.

Причиною неправильного функціонування внутрішнього контуру прісної води системи охолодження головного двигуна стала помилка моториста при складанні клапана типу "Батерфляй" після проведення робіт з технічного обслуговування цього клапана, що мало місце 23.05.2018 року. Слід зауважити, що жорсткої необхідності розбирання клапана не існувало, оскільки поломки клапану не було. Розбирання клапану було обумовлено тим, що екіпаж проводив заміну прокладки на фланці цього клапану (яка не є безпосередньо частиною клапану) та "одночасно" вирішив розібрати та почистити від відкладень солей сам клапан, що було цілком доцільним, оскільки відкладення солей можуть приводити з часом до поломок клапанів.

Відповідно до пункту 3.3 звіту про розслідування, вартість відновлювального ремонту головного двигуна Застрахованого судна складає 961 196, 00 Доларів США.

26.09.2018 року відповідач направив лист № 03/5734 на адресу позивача та Akya Shipping Agency & Trading Co. Ltd, у якому відмовив у виплаті страхового відшкодування за договором страхування, з посиланням на положення пунктів 2.2, 5.2.22 та 5.2.32 договору страхування, відповідно до якого вищевказане пошкодження головного двигуна розцінено як виробничий дефект, що виник в результаті порушеного процесу виготовлення корпусу, машин, механізмів та обладнання застрахованого судна або в результаті його ремонту, а також, що вихід з ладу головного двигуна застрахованого судна стався не внаслідок пошкодження, а є поломкою після виконання неякісного ремонту, що є результатом грубої недбалості екіпажу застрахованого судна, зокрема: моториста ОСОБА_3 та другого механіка ОСОБА_2 під час виконання 23.05.2018р. робіт щодо технічного обслуговування клапану.

Не погоджуючись з вищезазначеним, позивач звернувся в суд з вимогою про стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 936 196,00 дол. США, пені у розмірі 171 323,87 дол. США, три проценти річних від простроченої суми у розмірі 54 017,23 дол. США.

Згідно з п.4.1 договору страховий випадок - раптова, непередбачувана і ненавмисна для страхувальника подія, яка відбулася в процесі експлуатації застрахованого судна у строк дії цього договору та на території страхування, яка зазначена в п.1.5 частини 1 цього договору (враховуючи обмеження відповідно до діючого класифікаційного свідоцтва застрахованого судна), і з настанням якої виникає зобов`язання страховика здійснити виплату страхового відшкодування.

Відповідно до п.4.2 договору, за цим договором відшкодовуються збитки внаслідок загибелі (втрати) та/або пошкодження застрахованого судна в результаті настання страхового випадку за одним з наступних переліків страхових ризиків, про що робиться відповідний запис в п. 1.5. частини 1 цього договору.

Відповідно до п. 1.5 ч. 1 договору відшкодовуються збитки внаслідок повної загибелі і пошкодження застрахованого судна.

Згідно п.4.2.2 договору «з відповідальністю за загибель і пошкодження» - підлягають відшкодування:

- збитки внаслідок загибель застрахованого судна або витрати з усунення пошкоджень його корпусу, механізмів, машин, обладнання,

- збитки внаслідок зникнення застрахованого судна безвісті,

- збитки, витрати і внески по загальній аварії по частці застрахованого судна,

- необхідні і доцільні понесені витрати по рятуванню застрахованого судна,

- необхідні і доцільні понесені витрати по запобіганню, зменшенню і встановленню розміру збитків.

30.06.2018 року позивач звернувся до відповідача з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, в якій зазначив, що 28 травня 2018 року сталося пошкодження головного двигуна судна внаслідок недбалості екіпажу судна під час виконання рейсу із порту Дум`ят (Єгипет) в порт Салоніки (Греція) з вантажем гранульованого карбаміду 4 200 тон. Подія відбулася в Середземному морі в точці з координатами 31" 36,2' 21Ч 31" 42,5'Е.

Відповідно до п. 9.3.5 договору страховик має право проводити огляд Застрахованого судна в період дії цього договору, перевіряти його вартість та відповідність вимогам суднових документів.

Згідно з п. 9.3.7 договору страховик має право проводити страхове розслідування з приводу перевірки наданої страхувальником інформації і документів стосовно факту і обставин настання страхового випадку, пред`явлених страхувальнику позовних вимог або інших претензій; розміру завданих збитків; виконання страхувальником обов`язків за цим договором.

Відповідно до пп. 9.3.7.2 п. 9.3.7 договору в процесі проведення розслідування обставин страхового випадку страховик має право на свій розсуд призначати або наймати від імені страхувальника сюрвейєрів, експертів та інших осіб для розслідування обставин події або страхового випадку.

Так, відповідач звернувся від імені страхувальника до ТОВ «С.І.С. МАРШ СЮРВЕЙЕРС ЛТД» для розслідування обставин вищезазначеної події.

Під час проведення розслідування вищезазначеної події сюрвейером було проаналізовано: останні ремонтно-профілактичні роботи, які проводились в системі охолодження головного двигуна після прибуття судна в порт Дум`яті (Єгипет), документи всіх наявних журналів на судні, а також проведено опитування членів екіпажу для більш детального розуміння всіх обставин та причин настання події.

Так, під час проведення опитування екіпажу судна було встановлено наступне:

моторист ОСОБА_3 пояснив про те, що 23 травня 2018 року під час стоянки в порту Дам`ят він отримав розпорядження від механіка ОСОБА_6 на демонтаж всмоктуючого трубопроводу навісного насосу охолодження головного двигуна, заміну прокладки для усунення водотечі і ремонт всмоктуючого клапану. Клапан було відремонтовано, трубопровід і клапан встановлено на штатні місця з новими прокладками, система наповнена водою;

старший механік ОСОБА_5 пояснив про те, що 12 червня 2018 року після демонтажу трубопроводу системи охолодження один із клапанів (тип «батерфляй») на лінії всмоктування навісного насоса охолодження головного двигуна виявлено невірно зібраний після ремонту. Покажчик положення клапана показував, що клапан знаходиться в положенні «відкритий», хоча по факту знаходився в положенні «закритий». Даний клапан було відремонтовано 23 травня 2018 року в порту Дем`ята мотористом ОСОБА_3 за розпорядженням другого механіка ОСОБА_6 . З великим ступенем вірогідності можна сказати, що клапан було зібрано не вірно. В даний момент невірний збір даного клапана здається найбільш вірогідною причиною перегріву і подальшої несправності головного двигуна.

Під час аналізу документів сюрвейєром ОСОБА_7 також встановлено, що на всмоктуючій лінії перед навісним насосом охолодження головного двигуна встановлено клапан типу «батерфляй», який дозволяє забортній воді проточної системи охолоджувати внутрішній контур прісної води системи охолодження головного двигуна. При роботі головного двигуна клапан завжди знаходиться у відкритому положенні. Під час розбирання зазначеного клапану, виконаного за проханням сюрвеєра ОСОБА_7 11 червня 2018 року, встановлено, що при збірці даного клапана після проведення 23.05.2018 року ремонтних робіт, моторист ОСОБА_3 встановив кришку клапана с показником положення дискового затвору помилково на 90 градусів від правильного положення.

Також, сюрвеєром встановлено, що другий механік ОСОБА_6 не проконтролював правильність виконання мотористом ОСОБА_3 робіт по арматурі системи охолодження головного двигуна виконаних 23.05.2018 року, чим порушив Наказ Же28.4 капітана т/ч ACORUS «Про закріплення судових обов`язків за другим механіком».

За результати проведеного розслідування складено звіт про розслідування аварійного випадку на Т/Х «ACORUS» № CIS 40-18/DAM, згідно якого причиною перегріву головного двигуна, описаної в розділі 2.1 цього звіту, є неправильне функціонування системи охолодження двигуна і мастила головного двигуна, що виразилося у відсутності можливості охолодження внутрішнього контура прісної води системи охолодження головного двигуна забортною водою проточної системи охолодження через помилкове закриття клапана типу «батерфляй», що знаходиться перед насосом прісної води головного двигуна.

Відповідно до п.2.2 договору:

пошкодження корпусу, машин, механізмів та обладнання застрахованого судна - втрата корпусом, машинами, механізмами й обладнанням застрахованого судна своїх властивостей в результаті впливу зовнішніх факторів, які відновлюються шляхом виконання технічних заходів, витрати на проведення яких не перевищують 80% від дійсної вартості Застрахованого судна на дату настання страхового випадку;

поломка корпусу, машин, механізмів та обладнання застрахованого судна - це втрата корпусом, машинами, механізмами й обладнанням застрахованого судна своїх властивостей в результаті впливу внутрішніх факторів, що були вираженням експлуатаційних, та/або виробничих, та/або конструктивних дефектів (недоліків);

виробничі дефекти (недоліки) - це дефекти, що виникли в результаті порушення встановленого процесу виготовлення корпусу, машин, механізмів та обладнання застрахованого судна або в результаті його ремонту.

Враховуючи вищезазначене, суд погоджується з твердженням відповідача щодо того, що вихід з ладу головного двигуна стався не внаслідок пошкодження, а внаслідок поломки після виконання неякісного ремонту, що не є страховим ризиком передбаченим (застрахованим) договором страхування. Оскільки, як вже вище зазначалось вказаним договором страхування покривається лише повна загибель та пошкодження застрахованого судна.

Також, судом враховано, що відповідно до п. 5.2.22 договору передбачено, що за цим договором не відшкодовуються: витрати з усунення поломки частини корпусу, механізмів, машин і обладнання, в результаті виробничого дефекту (недоліку), якщо тільки такий дефект (недолік) не спричинив загибель застрахованого судна або пошкодження інших частин корпусу, агрегатів, механізмів, машин та обладнання і лише за умови, що за цим договором страховик надає страхувальнику страхове покриття відповідно до умов п. 4.2.1 договору («з відповідальністю за загибель, пошкодження і поломки»).

Що ж стосується твердження позивача, з приводу того, що в даному випадку мало місце пошкодження, а не поломка, то суд зазначає, що пошкодженням, відповідно до умов договору страхування, вважається зовнішній фактор впливу на механізм, обладнання, деталь, корпус, такий як, наприклад, зіткнення судна з інших судном і таке подібне. В даному ж випадку мав місце внутрішній фактор впливу на механізм і обладнання, в результаті чого і вийшов з ладу головний двигун.

Відповідно до п 9.2 договору страхування страхувальник зобов`язаний:

п. 9.2.2 ознайомити капітана, командний склад і членів екіпажу, допущених до діяльності з використання застрахованого судна, з умовами цього договору і вимагати їх виконання;

п. 9.2.7 вжити всіх можливих заходів щодо недопущення виникнення страхового випадку, а при його виникненні - вжити всіх доцільних і можливих заходів по зменшенню шкоди.

Відповідно до 5.1.10 договору підставою для відмови страховика у виплаті страхового відшкодування є невиконання страхувальником своїх обов`язків, викладених у п. 9.2 та п. 10.1 чстини 2 цього Договору.

Крім того, відповідно до п.п. 5.2.32. п. 5.2. договору не відшкодовуються збитки внаслідок навмисних дій чи грубої недбалості страхувальника (вигодонабувача). В рамках цього договору під грубою недбалістю розуміються дії чи бездіяльність, можливість настання негативних наслідків яких особа передбачала, але легковажно розраховувала на їх відвернення або повинна була і могла їх передбачити в силу своїх службових обов`язків.

Як вбачається з матеріалів справи позивач 3 рази запускав двигун, але причину його зупинки не виявили - не провели детальну діагностику усіх систем, зокрема охолодження, зокрема клапана, про що сповіщала підвищена температура води і масла. Не здійснення детальної діагностики і не виявлення причини зупинки двигуна та його подальший неодноразовий запуск призвели до його перегріву та виходу з ладу (поломки).

Таким чином, подія в наслідок якої застраховане судно отримало поломку головного двигуна сталася в результаті грубої недбалості капітана, який є представником вигодонабувача, та який в силу своїх службових обов`язків повинен був передбачити вихід з ладу (поломку) головного двигуна за обставин перегріву води та масла, однак легковажно розраховував, що головний двигун не вийде з ладу.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що відповідачем правомірно відмовлено у виплаті страхового відшкодування, а тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 936 196,00 дол. США є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Оскільки вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 171 323,87 дол. США та 3% річних у розмірі 54 017,23 дол. США. є похідними, то вони також не підлягають задоволенню.

Також, суд зазначає, що у позовній заяві позивач посилається на комплексний науковий висновок Торгово-Промислової палати України щодо з`ясування наявності підстав виникнення страхового ризику за наслідком аварійної події, яка трапилась 28.05.2018 р., у розумінні положень Договору добровільного страхування водного транспорту № 33-2501-17-00002 від 10.07.2017 р. №511/21-10.2 від 28.02.2019 року . Та, зазначає, що даний висновок був наданий Торгово-Промисловою палатою України на підставі положень статті 98 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 98 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи.

Суд не приймає вищезазначений комплексний науковий висновок як належний доказ, оскільки він не відповідає вимогам ст. 98 ГПК України, а також в ньому відсутні дані щодо попередження експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 статті 76 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись чч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ст.ст. 74, 76, 77, 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата підписання рішення: 25.02.2021 року.

Суддя С.М. Мудрий