ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"17" лютого 2021 р.м. Одеса Справа № 916/3450/20

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

При секретарі судового засідання Тарасенко Ю.Г.,

Розглядаючи справу №916/3450/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ" (вулиця Гоголя, будинок 137, місто Черкаси, 18002, )

до відповідача: Одеського державного університету внутрішніх справ (вулиця Успенська, будинок 1, місто Одеса, 65014, )

про стягнення 8968,15 грн.

представники сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Одеського державного університету внутрішніх справ про стягнення 8968,15 грн.

Ухвалою від 07.12.2020 позовну заяву було залишено без руху. На виконання ухвали суду позивачем подано заяву про усунення недоліків (вх.№33274/20 від 14.12.2020).

Ухвалою від 18.12.2020 відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, засідання призначено на 13.01.2021.

13.01.2021 судом відкладено розгляд справи на 17.02.2021.

17.02.2021 складено вступну та резолютивну частини рішення.

В обґрунтування вимог позивач посилається на укладення Договору постачання природного газу №С/845-19 від 02.12.2019, за яким у відповідача виникла заборгованість у розмірі 6912,07 грн. Просить стягнути також пеню, відсотки річних, штраф та інфляційні втрати.

Відповідач у судові засідання не з`явився, правом на подання відзиву не скористався, про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, телефонограма, які містяться у матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

02.12.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергогазрезерв» (далі - позивач, постачальник) та Одеським державним університетом внутрішніх справ (далі - відповідач, споживач) укладено Договір №845/19 постачання природного газу (далі - Договір), відповідно до п.1.1. якого Постачальник зобов`язується поставити Споживачу товар: природний газ в обсягах і порядку, передбачених даним Договором, а Споживач зобов`язується прийняти газ та оплатити Постачальнику його вартість.

Пунктом 2.3. Договору, який надалі Додатковою угодою від 09.12.2019 був викладений у новій редакції, встановлено, що оплата здійснюється на підставі акту приймання-передачі природного газу, протягом 10 робочих днів.

Відповідно до п.4.3. Договору приймання-передача газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі природного газу. Обсяг природного газу, зазначений Постачальником в акті приймання-передачі природного газу, відповідає обсягам газу, які були використані Споживачем в той період (періоди), коли Споживач був включений до Реєстру Постачальника, що підтверджується Споживачем в акті приймання-передачі газу.

Для складання актів приймання-передачі природного газу Споживач до 05 числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, зобов`язаний надати Постачальнику копію акту про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу Споживачу, складеного між Споживачем та Оператором ГРМ або Оператором ГТС (п.4.3.1.).

На підставі отриманих від Споживача даних та/або даних Оператора ГТС Постачальник протягом 5 робочих днів з дня їх отримання складає, підписує і скріплює печаткою Акти приймання-передачі природного газу та направляє їх Споживачу (п.4.3.2.).

Відповідно до п.4.4. Договору Споживач протягом двох днів з дати одержання Актів приймання-передачі природного газу зобов`язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу Акту приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником Споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акту приймання-передачі природного газу.

Згідно з п.4.5. Договору у разі невиконання обов`язку, передбаченого п.4.3. даного Договору, газ вважається поставленим і прийнятим Споживачем від Постачальника на підставі даних Постачальника та/або документів та/або інформації, які складаються та/або надається Оператором ГТС та/або даних інформаційної платформи до врегулювання розбіжностей згідно договору або в судовому порядку.

Пунктом 5.1.2. передбачено обов`язок Споживача забезпечувати своєчасну та повну оплату поставленого природного газу згідно з умовами цього Договору.

Відповідно до п.10.1. Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2019, а в частині не виконаних зобов`язань - до їх повного виконання. Умови Договору застосовуються до відносин, що склались між Сторонами з 01.11.2019, відповідно до ч.3 ст.631 ЦК України.

Додатковими угодами №2 від 28.12.2019, №3 від 12.02.2020, №4 від 31.03.2020 строк дії Договору було продовжено до 01.05.2020.

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

П.1 ст.202 ЦК України встановлює, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься і в ст.193 ГК України, яка регламентує, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або зміну його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами. Постачання природного газу здійснюється за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем, крім випадків, передбачених цим Законом. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У матеріалах справи міститься копія Акту приймання-передачі природного газу №РН-0003367 від 30.04.2020 на суму 6912,07 грн. (а.с.27), який підписаний тільки зі сторони Постачальника. Також надано копію Акту №РН-0003368 від 30.04.2020 на суму 12211,71 грн., який підписаний тільки зі сторони Постачальника (а.с.28).

Водночас, позивачем надано докази направлення відповідачеві акту приймання-передачі за квітень 2020 року електронною поштою 11.05.2020 (а.с.25), а також роздруківку електронного листа відповідача від 26.05.2020, яким він просив розділити акт на два: перший - на суму 12211,71 грн., другий - на суму 6912,07 грн. (а.с.26).

Більше того, позивачем надано копію акту звірки взаєморозрахунків ТОВ «Енергогазрезерв» з Одеським державним університетом внутрішніх справ за 01.01.2020-19.10.2020 по Договору С/845-19 від 02.12.2019, відповідно до якого заборгованість Одеського державного університету внутрішніх справ становить 6912,07 грн. (а.с.24). Зазначений акт звірки підписаний представниками контрагентів без зауважень, містить печатки позивача та відповідача.

Також судом встановлено, що відповідачем було направлено лист позивачеві від 03.11.2020 №1/2311 (а.с.23), відповідно до якого стосовно питань сплати боргу за спожитий природний газ згідно з укладеними Договорами №С/845-19 від 02.12.2019 та №С/846-19 від 02.12.2019 просив звертатись до суду у зв`язку із закінченням бюджетних періодів та закриттям відповідних договорів.

Відповідачем не спростовано наявність відповідної заборгованості у розмірі 6912,07 грн., докази оплати у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування "вірогідності доказів" підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надають позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію вказаного стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Іншими словами тлумачення змісту статті 79 Господарського процесуального кодексу України свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17.

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у рішенні від 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" зазначив, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом" ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку про доведеність наявності заборгованості за Договором у розмірі 6912,07 грн. та стягнення вказаної суми з відповідача.

Також позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 477,42 грн., а також штраф у розмірі 1382,41 грн.

Відповідно до п.7.2. Договору в разі порушення Споживачем порядку та строків оплати поставленого Постачальником газу Споживач сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня за кожний день прострочення, а за прострочення понад 20 календарних днів додатково сплатити штраф у розмірі 20% від вартості поставленого обсягу природного газу в місяці, за який виникла заборгованість.

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено ч.3 ст. 549 ЦК України, ч.6 ст. 231 ГК України та ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", а право встановити у договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам ч.4 ст. 231 ГК України.

Так, відповідно до ч.4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Суд зазначає, що можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною 2 статті 231 ГК України.

Відповідно до вказаної норми у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

При цьому, в інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі можливість одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, тобто коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій (наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.02.2018 у справі №911/2813/17, від 22.03.2018 у справі №911/1351/17, від 25.05.2018 у справі №922/1720/17).

Відповідно до п. 2.3. Договору, який надалі Додатковою угодою від 09.12.2019 був викладений у новій редакції, встановлено, що оплата здійснюється на підставі акту приймання-передачі природного газу, протягом 10 робочих днів.

Таким чином, оскільки акт датований 30.04.2020, початком нарахування пені є 19.05.2020, а не 11.05.2020.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до ч.6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Отже, закінченням періоду нарахування пені є 18.11.2020, тоді як позивач останнім днем періоду зазначає 26.11.2020.

Отже, здійснивши власний розрахунок пені, суд встановив, що стягненню підлягає 436,31 грн. пені у межах вказаного періоду.

Перевіривши розрахунок штрафу, суд вважає його обґрунтованим та приходить до висновку про задоволення вимоги про стягнення 1382,41 грн.

Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Щодо нарахування інфляційних втрат суд зазначає, що при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат у сумі 82,94 грн. та 3% річних у сумі 113,31 грн., доданий позивачем до позовної заяви, суд зазначає, що здійснив власний розрахунок у межах періоду нарахування з 19.05.2020, та встановив, що стягненню підлягає 109,08 грн. відсотків річних, 61,90 грн. інфляційних втрат.

Згідно з ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.1 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 11, 15, 16, 202, 525, 526, 530, 549, 610, 611, 625, 626, 712 ЦК України, ст.ст. 175, 193, 230, 232, 343 ГК України, ст.ст. 73, 74, 75, 77, 79, 86, 91, 98, 129, 232, 233, 236, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ" (вулиця Гоголя, будинок 137, місто Черкаси, 18002, ) до Одеського державного університету внутрішніх справ (вулиця Успенська, будинок 1, місто Одеса, 65014, ) про стягнення 8968,15 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з Одеського державного університету внутрішніх справ (вулиця Успенська, будинок 1, місто Одеса, 65014, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ" (вулиця Гоголя, будинок 137, місто Черкаси, 18002, ) 6912,07 грн. основної заборгованості, 436,31 грн. пені, 109,08 грн. відсотків річних, 61,90 грн. інфляційних втрат, 1382,41 грн. штрафу, 2086,44 грн. витрат зі сплати судового збору.

3. У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна та резолютивна частина рішення складені в судовому засіданні 17.02.2021. Повний текст рішення складений та підписаний 22 лютого 2021 р.

Суддя Р.В. Волков