РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.02.2021Справа № 910/10762/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., за участю секретаря судового засідання Зарудньої О.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кондитерська фабрика "Ярич" (80463, Львівська обл., Кам`янка-Бузький район, с. Старий Яричів, вул. Заводська, буд. 1; ідентифікаційний код 36767366)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіппо" (01042, м. Київ, пров. Новопечерський, буд. 19/3, корп. 2, каб. 33; ідентифікаційний код 32650231)

про стягнення 1 059 421, 23 грн

Представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Кондитерська фабрика "Ярич" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіппо", в якому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 708 887,64 грн за договором поставки № 191218-22/1г від 19.12.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.07.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 16.09.2020.

07.09.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про збільшення розміру позовних вимог, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу - 1 059 421, 23 грн.

15.09.2020 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання позивача про розгляд справи за відсутності представника.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.09.2020 підготовче засідання відкладено на 16.10.2020.

У зв`язку із перебуванням судді Баранова Д.О. на лікарняному підготовче засідання 16.10.2020 не відбулося.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.10.2020 розгляд справи призначено на 25.11.2020.

У підготовчому засіданні 25.11.2020 суд дослідивши заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог, зазначив, що остання відповідає вимогам ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, а відтак приймається судом до розгляду і подальший розгляд справи здійснюватиметься з її урахуванням. Дана інформація занесена до протоколу судового засідання від 25.11.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.11.2020 підготовче засідання відкладено на 13.01.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.01.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.02.2021.

У судове засідання 10.02.2021 представники сторін не з`явилися, причини неявки суд не повідомили, про місце, дату та час судового засідання повідомлялися належним чином, про що в матеріалах справи містяться докази.

Так, відповідно до п. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

19.12.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кондитерська фабрика "Ярич" (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гіппо" (далі - покупець) було укладено договір поставки № 191218-22/1г за умовами якого постачальник зобов`язується передати товар у власність покупця у відповідності до замовлень покупця, а покупець зобов`язується приймати його та проводити оплату за товар на умовах даного договору.

Загальна вартість даного договору становить суму всіх накладних на відпуск товару, виписаних протягом терміту дії даного договору (п. 1.3. договору).

Відповідно до п. 5.1. договору постачальник зобов`язується поставляти (передавати у власність покупця) товари за цінами зазначеними у специфікації погодженій сторонами (додаток № 1). Ціна товару в специфікації повинна вказуватись як з ПДВ, так і без ПДВ, а також зазначатися у гривнях та включати не більше 2-ох знаків після коми. В накладних ціна товару повинна вказуватися з округленням до копійок та при кожній наступній поставці не може перевищувати цін, узгоджених у специфікації. Підвищення цін на продовольчі товари може здійснюватися не частіше одного разу в місяць, а на товари не продовольчої групи - не частіше одного разу в квартал.

Пунктом 5.4. договору передбачено, що оплата за поставлений товар сум у розмірах, понад ліміт встановлений в п. 5.5. договору здійснюється покупцем в українській національній валюті - гривні в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на банківський рахунок протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дати поставки товару.

Датою поставки товару вважається дата, зазначена представником покупця у видатковій накладній на поставку вказаного товару на момент його отримання (пп. 5.4.1. договору).

Згідно п. 9.1. даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2019, але в будь-якому випадку до моменту його остаточного виконання. Дія договору продовжується на один рік якщо жодна із сторін не заявить письмово про його розірвання не пізніше, ніж за 5 днів до закінчення дії договору.

Як про це зазначає позивач, на виконання умов договору № 191218-22/1г ним систематично здійснювались поставки відповідачу товару (кондитерських виробів (печива в асортименті)).

Обґрунтовуючи необхідність звернення до суду з даним позовом (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) позивач вказує, що відповідачем в порушення обумовлених договірних зобов`язань не було здійснено в повному обсязі розрахунків за поставлений товар, внаслідок чого й утворилася заборгованість, що становить 1 059 421, 23 грн.

Так, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України вказано, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору поставки № 191218-22/1г від 19.12.2018, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором поставки.

Відповідно до п. 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Судом встановлено, що на виконання обумовлених сторонами договірних зобов`язань позивачем було здійснено поставку товару на загальну суму 1 179 789, 36 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними, а саме: № 200009237 від 13.05.2020, № 200008803 від 07.05.2020, № 200008320 від 29.04.2020, № 200007952 від 23.04.2020, № 200007566 від 16.04.2020, № 200007333 від 10.04.2020, № 200007245 від 10.04.2020, № 200006263 від 25.03.2020, № 200012357 від 02.07.2020, № 200011892 від 24.06.2020, № 200011447 від 17.06.2020, № 200011012 від 10.06.2020, № 200010574 від 04.06.2020, № 200010121 від 27.05.2020, № 200009676 від 20.05.2020 та № 200009673 від 20.05.2020.

Суд відзначає, що видаткові накладні підписані повноважними представниками сторін, без будь яких зауважень до кількості, якості та ціни товару, що тим самим підтверджує факт поставки позивачем товару та відповідно його прийняття відповідачем.

Відтак, суд дійшов висновку, що дані накладні є належними, допустимими та достовірними доказом при вирішення даного спору, адже, підтверджує факт виконання умов договору з боку позивача та відповідно факт виникнення у відповідача зобов`язань щодо оплати поставленого товару.

Згідно ст. 530 цього Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як про це вказувалось вище, в п. 5.4. договору сторони погодили, що оплата за поставлений товар сум у розмірах, понад ліміт встановлений в п. 5.5. договору здійснюється покупцем в українській національній валюті - гривні в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на банківський рахунок протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дати поставки товару.

Відтак, суд відзначає, що враховуючи погоджені сторонами в п. 5.4. договору строки оплати поставленого товару, та зважаючи на дати отримання його покупцем (відповідно до наведених вище видаткових накладних), строк оплати поставленого товару є таким, що настав.

Разом з тим, в матеріалах справи містяться угоди про залік взаємних вимог між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кондитерська фабрика "Ярич" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гіппо".

Зокрема, за угодою № 11-06 від 11.06.2020 розмір взаємних вимог, які погашаються на підставі даної угоди: 111 303, 57 грн у тому числі ПДВ, за угодою № 13-07 від 13.07.2020 розмір взаємних вимог, які погашаються на підставі даної угоди: 94 675, 03 грн у тому числі ПДВ.

Таким чином, судом встановлено, що станом на час розгляду даної справи, у відповідача наявна заборгованість перед позивачем за поставлений товар в розмірі 1 059 421, 23 грн.

При цьому суд звертає увагу на тому, що доказів щоб слідували про виконання відповідачем зобов`язань в повному обсязі на момент вирішення спору в матеріалах справи не міститься. Доводів позивача щодо наявної заборгованості за поставлений товар, відповідачем спростовано не було.

За змістом положень ст. 626, 627 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частинами 1 та 3 ст. 180 Господарського кодексу України встановлено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Так, відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, оскільки, відповідач не спростував доводів позивача щодо порушення строків здійснення оплати поставленого товару та відповідно не надав суду доказів здійснення Товариством з обмеженою відповідальністю "Гіппо" повної оплати поставленого товару, то за таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови договору поставки № 191218-22/1г від 19.12.2018 та положення ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому, вимога позивача про стягнення заборгованості в розмірі 1 059 421, 23 грн є обґрунтованою, документально підтвердженою, а відтак, такою, що підлягає задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Кондитерська фабрика "Ярич" - задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіппо" (01042, м. Київ, пров. Новопечерський, буд. 19/3, корп. 2, каб. 33; ідентифікаційний код 32650231) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кондитерська фабрика "Ярич" (80463, Львівська обл., Кам`янка-Бузький район, с. Старий Яричів, вул. Заводська, буд. 1; ідентифікаційний код 36767366) заборгованість в розмірі 1 059 421 (один мільйон п`ятдесят дев`ять тисяч чотириста двадцять один) грн 23 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 15 891 (п`ятнадцять тисяч вісімсот дев`яносто один) грн 32 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 16.02.2021

Суддя Д.О. Баранов