Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2021 р. м. Житомир Справа № 906/994/20

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Маріщенко Л.О.

секретар судового засідання: Малярчук Р.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Поліщук В.О. дов. від №14-334 від 22.12.2020

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія " Нафтогаз України"

до Комунального підприємства Новоград-Волинської міської ради "Новоград-Волинськтеплокомуненерго"

про стягнення 235 362,27 грн.

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія " Нафтогаз України" звернулась до господарського суду Житомирської області з позовом до КП Новоград-Волинської міської ради "Новоград -Волинськтеплокомуненерго" про стягнення 235 362,27 грн, з яких 186 141,58 грн пеня, 45 017,96 грн 3% річних, 4 202,73 грн інфляційних.

Позовні вимоги обґрунтовані не належним виконанням з боку відповідача умов укладеного між сторонами договору №5251/18-ТЕ-10 в частині проведення оплати за переданий газ з порушенням строків.

Ухвалою господарського суду від 25.08.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі із розглядом за правилами загального позовного провадження в підготовчому засіданні.

17.09.2020 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано, що на виконання укладеного між сторонами договору позивач передав відповідачу природний газ на загальну суму 47 832 838,77 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу. Заборгованість відповідача перед позивачем за спожитий природний газ погашено в повному обсязі 14.08.2019 . За період з 20.11.2018 по 14.08.2019 підприємством було сплачено на користь НАК "Нафтогаз України" 47 832 838,77 , у тому числі:

- 21 478 601,51 грн - згідно постанови КМУ № 217 від 18.06.2014 ( з розподільчого рахунка);

- 17 452 295,79 грн - згідно постанови КМУ № 256 від 04.03.2002 (відшкодування з державного бюджету пільг та субсидій);

- 8 901 941,47 грн - з розрахункового рахунку обіговими коштами підприємства.

Відповідач вважає, що позивачем не обґрунтовано належними доказами факт прострочення КП НВМР "Новоград-Волинськтеплокомуненерго" оплатити за газ з поточного рахунка зі спеціальним режимом використання покупця на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця кожного банківського дня розрахункового місяця згідно з нормативами розподілу коштів, затвердженими відповідною постановою НКРЕКП за поставлений природний газ. Відшкодування коштів на пільги, субсидії здійснюється з Державного бюджету України за спеціальною процедурою. При цьому, такі кошти не є коштами суб`єкта господарювання, а безпосередньо перераховуються на рахунок, в даному випадку НАК "Нафтогаз України". Механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів із виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання житлових субсидій на оплату природного газу за рахунок субвенцій з державного бюджету визначено у Порядку від 04.03.2002 № 256. Строки виконання та механізм перерахування коштів за постачання природного газу певним категоріям населення регулюються безпосередньо у порядку від 04.03.2002 №256. Тобто держава фактично визначила спеціальний режим проведення розрахунків за поставлений природний газ, що по суті усуває відповідача від розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд і полягає в автоматичному перерахуванні грошових коштів зі спеціальних рахунків на рахунки позивача за визначеними нормативами. Тому підстави для нарахування пені та 3% річних у зв`язку з простроченням грошового зобов`язання за договором постачання природного газу відсутні.

Ураховуючи викладене, відповідач просить відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою суду від 23.09.2020 строк підготовчого провадження продовжено.

02.12.2020 позивачем надані суду додаткові пояснення, у яких зауважує, що порядок №217 не змінює строків розрахунків теплопостачальної організації та гарантованого постачальника за договором постачання природного газу, не позбавляють теплопостачальну організацію можливості впливати на їх своєчасність і не виключають застосування до відповідача - споживача пені за прострочення грошового зобов`язання у порядку частини другої ст. 625 ЦК України у вигляді сплати 3% річних та інфляційних втрат. Відповідач у силу ст. 42 ГК під час здійснення господарської діяльності несе підприємницький ризик, у тому числі щодо несвоєчасності розрахунків із ним його контрагентами (споживачами теплової енергії, виробленої з ресурсу позивача). Отже, нарахована пеня, 3% річних та інфляційні втрати здійснені позивачем у відповідності до чинного законодавства та умов договору постачання природного газу. Судячи із вищевикладеного позивач вважає, що договір постачання природного газу сторони досягли усіх істотних умов договору та відповідно взяли на себе зобов`язання визначені договором.

Договором передбачено, що всі зміни і доповнення до нього повинні бути зроблені в письмовій формі і підписані. Чинним законодавством та Порядком не передбачено внесення змін до даного виду договорів в інший спосіб. Таким чином, на думку позивача, підстави звільнення від обов`язку сплати пені та відповідальності передбаченої ст. 625 ЦК України, у випадку здійснення розрахунків в порядку постанови КМУ №256 можуть бути узгоджені лише сторонами в договорі, а не постановою. Таким чином позивач просить позов задовольнити в повному обсязі.

10.12.2020 відповідачем подана до суду заява про визнання позову, в якій заявник визнає позов повністю та разом з тим просить зменшити розмір нарахованої суми пені на 90% з 186 141,58 грн до 18 614,16 грн.

Також, 10.12.2020 відповідач подав суду заяву про зменшення розміру нарахованої пені в якій зазначає, що основною метою створення КП Новоград-Волинської міської ради "Новоград-Волинськтеплокомуненерго" є задоволення нагальних потреб жителів територіальної громади у невідкладних послугах з постачання теплової енергії . Заборгованість споживачів за спожиті послуги станом на 01.12.2020 становить 17 098,7 грн, у тому числі населення - 15 588,1 грн.

КП Новоград-Волинської міської ради "Новоград-Волинськтеплокомуненерго" знаходиться у скрутному фінансовому становищі, зо 10 місяців 2020 року сума збитків підприємства становить 1 869,7 грн.

Також, відповідач просить врахувати той факт, що кошти сплачувались фактично щоденно на постійній основі з метою зменшення заборгованості, при цьому сума основного боргу було повністю погашена на момент звернення позивача з позовом. Період за який здійснювалось нарахування пені, у більшості своїх випадків становив 1-14 днів прострочення оплати основної заборгованості, що свідчить про явне усвідомлення КП Новоград-Волинської міської ради "Новоград-Волинськтеплокомуненерго" свого обов`язку щодо необхідності належного виконання договірних зобов`язань. Сплата штрафних санкцій в повному обсязі, в даному випадку, зачіпає не лише майнові інтереси КП Новоград-Волинської міської ради "Новоград-Волинськтеплокомуненерго", а і інші інтереси щодо можливості забезпечувати надання послуг з постачання теплової енергії населенню м. Новоград-Волинського Житомирської області, установам бюджетної сфери та іншим категоріям споживачів. Також відповідач посилається на те, що відповідно до вимог чинного законодавства підприємство не мало змоги нарахувати пеню за несвоєчасне внесення платежів споживачами І групи (фізичні особи), оскільки раніше на законодавчому рівні взагалі не було визначено розміру пені за несвоєчасну оплату житлово-комунальних послуг, а після встановлення ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" розміру пені для населення було заборонено нарахування та стягнення неустойки ( штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникнення і поширення коронавірусної хвороби (COVID -19), також не здійснюється нарахування населенню 3% річних та інфляційних.

Крім того, відповідач посилається на відсутність можливості самостійно розпоряджатися коштами, які надходять від споживачів на рахунки зі спеціальним режимом використання та розподіляються автоматично відповідно до затвердженого НКРЕКП нормативу (постанова КМУ № 217 від 18.06.2014). Позивачем не надано доказів понесення збитків у зв`язку із таким простроченням.

Ураховуючи викладене, відповідач просить визнати наведені обставини порушення виконання зобов`язання за договором постачання природного газу від 03.10.2018 винятковими та зменшити розмір нарахованої суми пені на 90% - з 186 141,58 грн до 18 614,16 грн.

Ухвалою суду від 17.12.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, направив на електронну адресу суду клопотання від 10.02.2021 про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням представника на лікарняному, а директора у відпустці.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Так, згідно із ч. 2 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість з`явлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду справи, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явились в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Аналогічна позиція викладена Верховним судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18.

У своєму клопотанні відповідач просить відкласти розгляд справи у зв`язку з перебуванням представника на лікарняному, а директора у відпустці. Однак, враховуючи, що у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання відповідача про відкладення судового засідання.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 № 226 "Деякі питання акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" перейменовано Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України". Дата набрання чинності постанови - 20.03.2019.

03.10.2018 між ПАТ НАК "Нафтогаз України" (позивач/постачальник) та Комунальним підприємством Новоград-Волинської міської ради "Новоград-Волинськтеплокомуненерго" (відповідач/споживач) укладено договір № 5251/18-ТЕ-10 постачання природного газу.

Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню (п.1.2. Договору).

В подальшому сторонами укладались додаткові угоди до договору, а саме №1 від 22.10.2018, №2 від 27.10.2018, №3 від 31.10.2018, №4 від 23.11.2018, №5 від 12.03.2019, № 6 від 20.03.2019, № 7 від 29.03.2019, № 8 від 19.04.2019.

Відповідно до п. 2.1 договору ( в редакції додаткової угоди від 20.03.2019 №6) позивач передає відповідачу в період з 01.10.2018 по 30.04.2019 замовлений відповідачем обсяг природного газу в кількості 6695,787 тис куб метрів, в тому числі по місяцях, перелік яких із зазначенням обсягу (об`єму) наведено в п. 2.1. Договору.

Згідно пункту 11.1 договору, в редакції додаткової угоди № 4 від 23.11.2018, договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника і діє в частині постачання природного газу до 30 квітня 2019 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

На виконання умов договору, позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 47 832 838,77 грн, що підтверджується актами приймання - передачі природного газу а саме:

- акт від 31.10.2018 на суму 1 849 045,34 грн;

-акт від 30.11.2018 на суму 8 195 996,75 грн;

-акт від 31.12.2018 на суму 10 278 347,81 грн;

-акт від 31.01.2019 на суму 11 581 931,05 грн;

-акт від 28.02.2019 на суму 8 022 706,93 грн;

-акт від 31.03.2019 на суму 6 810 920,36 грн;

-акт від 30.04.2019 на суму 1 093 890,53 грн.

Відповідно до пункту 6.1. договору (з 01.12.2018 - пункту 5.1. договору в редакції Додаткової угоди від 23.11.2018 № 4), оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом розрахункового періоду.

Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Відповідач оплатив поставлений природний газ у повному обсязі, але з прострочкою, що підтверджується банківськими виписками, наявними в матеріалах справи.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст. 175 Господарського Кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться в ч.ч.1,7 ст.193 ГК України, в яких визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з п. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на наявний в матеріалах справи договір, та обставини справи між позивачем та відповідачем виникли правовідносини поставки.

У зв`язку з неналежним виконанням з боку відповідача умов договору, позивач просить стягнути 186 141,58 грн пені, 45 017,96 грн 3% річних та 4 202,73 грн інфляційних.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до пункту 8.2 договору ( з 01.12.2018 - пунктом 7.2 договору в редакції додаткової угоди від 23.11.2018 №4) у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 5.1, 5.6 договору, відповідач зобов`язується сплатити позивачу пеню в розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 186 141,58 грн за період 27.11.2018 по 13.08.2019, але по кожному акту приймання-передачі не більше ніж за 6 місяців.

Суд перевіривши розрахунок пені, зазначає що він є правильним.

У поданій суду заяві про зменшення розміру пені відповідач просить суд зменшити розмір пені на 90% посилаючись на те, що несвоєчасне виконання відповідачем договірних зобов`язань виникло з об`єктивних і незалежних від боржника причин та обставин, зокрема, заборгованість споживачів за спожиті послуги станом на 01.12.2020 становить 17 098,7 грн, у тому числі населення - 15 588,1 грн.

КП Новоград-Волинської міської ради "Новоград-Волинськтеплокомуненерго" знаходиться у скрутному фінансовому становищі, за 10 місяців 2020 року сума збитків підприємства становить 1 869,7 грн.

Також, відповідач просить врахувати той факт, що кошти сплачувались фактично щоденно на постійній основі з метою зменшення заборгованості, при цьому сума основного боргу було повністю погашена на момент звернення позивача з позовом. Період за який здійснювалось нарахування пені, у більшості своїх випадків становив 1-14 днів прострочення оплати основної заборгованості, що свідчить про явне усвідомлення КП Новоград-Волинської міської ради "Новоград-Волинськтеплокомуненерго" свого обов`язку щодо необхідності належного виконання договірних зобов`язань. Сплата штрафних санкцій в повному обсязі, в даному випадку, зачіпає не лише майнові інтереси КП Новоград-Волинської міської ради "Новоград-Волинськтеплокомуненерго", а і інші інтереси щодо можливості забезпечувати надання послуг з постачання теплової енергії населенню м. Новоград-Волинського Житомирської області, установам бюджетної сфери та іншим категоріям споживачів. Також відповідач зазначає, що відповідно до вимог чинного законодавства підприємство не мало змоги нарахувати пеню за несвоєчасне внесення платежів споживачами І групи (фізичні особи), оскільки раніше на законодавчому рівні взагалі не було визначено розміру пені за несвоєчасну оплату житлово-комунальних послуг, а після встановлення ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" розміру пені для населення було заборонено нарахування та стягнення неустойки ( штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникнення і поширення коронавірусної хвороби (COVID -19), також не здійснюється нарахування населенню 3% річних та інфляційних.

Крім того, відповідач посилається на відсутність можливості самостійно розпоряджатися коштами, які надходять від споживачів на рахунки зі спеціальним режимом використання та розподіляються автоматично відповідно до затвердженого НКРЕКП нормативу (постанова КМУ № 217 від 18.06.2014). Також позивачем не надано доказів понесення збитків у зв`язку із таким простроченням.

Разом з тим, з урахуванням наведених відповідачем обставин, суд вважає за можливе зменшити нараховану суму пені до 40% від розрахованої позивачем.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

При цьому, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд об`єктивно оцінює, чи є даний випадок винятком, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

В даній нормі під "іншими учасниками господарських відносин" слід розуміти третіх осіб, які не беруть участь в правовідносинах між боржником та кредитором, проте, наприклад, пов`язані з кредитором договірними відносинами. Отже, якщо порушення зобов`язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб`єкта, то суд може зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Норми матеріального права, а саме ст. 233 ГК України, яка цілком кореспондується із ч.3 ст. 551 ЦК України встановлює, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду. В чинному законодавстві України відсутній перелік таких виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Судом при цьому враховуються фактичні обставини справи та надається оцінка наявним доказам, якими заявник обґрунтовує свої заперечення.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено сторонами, відповідачем сплачена вартість отриманого природного газу в повному обсязі.

Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 р. №7-рп/2013 вбачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Отже, враховуючи вищенаведене, зважаючи на ступінь виконання відповідачем своїх зобов`язань за спірним договором зокрема відсутності заборгованості за спірний період, а також зважаючи на правовий статус відповідача, і те, що основним споживачем послуг відповідача з постачання теплової енергії являється населення, з урахуванням наявної в матеріалах справи довідки від 07.12.2020 № 2200 про стан заборгованості споживачів перед КП НВМР "Новоград-Волинськтеплокомуненерго", а також суспільну необхідність господарської діяльності відповідача та відіграння нею особливої соціальної ролі, суд доходить висновку щодо необхідності зменшення розміру заявлених штрафних санкцій у вигляді пені, що підлягає до стягнення з відповідача, до 40% від заявленої позивачем суми пені за несвоєчасну оплату вартості поставленого природного газу. Таке зменшення розміру пені суд вважає оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та запобігатиме настанню негативних наслідків для сторін. Крім того, на думку суду, пеня - це фінансова санкція, спрямована на спонукання сторони, винної у порушенні зобов`язання, до його виконання та дотримання в подальшому, а не засіб безпідставного збагачення. Отже, з відповідача підлягає стягненню пеня за несвоєчасну оплату вартості поставленого природного газу у розмірі 74 456,63 грн (186141,58 грн х 40%).

Щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат суд зазначає наступне.

Виходячи з системного аналізу законодавства, обов`язок боржника сплатити кредитору суму боргу з нарахуванням процентів річних та відшкодувати кредитору спричинені інфляцією збитки випливає з вимог ст. 625 ЦК України.

Зокрема, частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Слід зазначити, що виходячи з положень ст. 625 ЦК України, право кредитора на стягнення 3% річних та інфляційних втрат не залежить від моменту пред`явлення вимоги про таке стягнення (до моменту погашення боргу або після цього). При цьому визначальним є наявність факту порушення боржником строків виконання грошового зобов`язання. Таким чином, право кредитора на стягнення 3% річних може бути реалізовано у будь-який момент при наявності вищезазначених вимог, передбачених законодавством.

Наразі слід зазначити, що згідно положень ЦК проценти річних є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобов`язань. Так, розмір таких процентів річних може бути визначений сторонами в договорі. З огляду на те, що умовами спірного договору не встановлено іншого відсотку річних, відповідно сплаті підлягають саме 3% річних від простроченої суми за відповідний час прострочення грошового зобов`язання у гривневому вираженні.

Враховуючи вищенаведене та порушення відповідачем термінів сплати вартості поставленого природного газу за спірний період, суд вважає, що позивачем цілком правомірно нараховано 3% річних. Дослідивши та перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми 3% річних, нарахованих за несвоєчасну оплату вартості поставленого природного газу в розмірі 45 017,96 грн за період з 27.11.2018 по 13.08.2019, судом встановлено, що вказані розрахунки 3% річних були здійснені позивачем вірно. Відтак, з відповідача підлягають стягненню 3% річних, нарахованих за несвоєчасну оплату вартості поставленого природного газу в сумі 45 017,96 грн.

Так, індекс інфляції це додаткова сума, яка сплачується боржником і за своєю правовою природою є самостійним засобом захисту цивільного права кредитора у грошових зобов`язань і спрямована на відшкодування його збитків, заподіяних знеціненням грошових коштів внаслідок інфляційних процесів в державі. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державною службою статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні.

Судом було перевірено здійснений позивачем розрахунок інфляційних нарахувань за несвоєчасну оплату вартості поставленого природного газу в розмірі 4 202,73 грн., наразі встановлено, що вказаний розрахунок інфляційних втрат був здійснений позивачем вірно. Відтак, з відповідача підлягають стягненню інфляційні втрати, нараховані за несвоєчасну оплату вартості поставленого природного газу в розмірі 4 202,73 грн.

Згідно зі ст.73 Господарського процесуального Кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до п. 1 ст. 86 Господарського процесуального Кодексу України, Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, та враховуючи те, що відповідачем позовні вимоги визнані в повному обсязі, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення 74 456,63 грн пені, 45 017,96 грн 3% річних, 4 202,73 грн інфляційних. В решті пені належить відмовити у зв`язку із зменшенням судом.

Оскільки, позовні вимоги відповідачем визнані до початку розгляду справи по суті то відповідно до ч. 1 ст. 130 ГПК України 50 відсотків судового збору (1765,22грн), сплаченого при подачі позову підлягає поверненню позивачу з державного бюджету.

Інша частина судового збору в розмірі 1 765,22 грн., відповідно до ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 130, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства Новоград-Волинської міської ради "Новоград-Волинськтеплокомуненерго (11700, Житомирська область, м. Новоград - Волинський, вул. І.Франка,15 -А, ) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія " Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 6, ) - 74 456,63 грн пені, 45 017,96 грн 3% річних, 4 202,73 грн інфляційних та 1 765,22 грн судового збору.

3. В решті позовних вимог щодо стягнення пені відмовити у зв`язку із зменшенням судом.

4. Повернути Акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія" Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 6, ) ухвалою суду 50% судового збору, сплаченого при поданні позову згідно платіжного доручення № від 10.08.2020 у розмірі 1 765,22 грн

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 22.02.21

Суддя Маріщенко Л.О.

Віддрукувати:

1- в справу

2-3 сторонам (рек.)