ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2021 р. Справа №921/384/20

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Желіка М.Б.

Орищин Г.В.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" №2298 від 13.11.20 (Вх.№ ЗАГС 01-05/3452/20 від 26.11.2020)

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 30.09.2020 (суддя Хома С.О., повний текст складено 28.10.2020, м.Тернопіль)

у справі № 921/384/20

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС", м.Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо - комерційна фірма "БМ ЛТД", м.Тернопіль,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1 , смт. Гриців, Хмельницької області

про: стягнення 23 395,53 грн. страхового відшкодування

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

10.06.2020 року Приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС" звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю виробнича комерційна фірма "БМ ЛТД" про стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 23 395,53 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано, тим, що на підставі регресної заяви ПАТ «СК «Українська страхова група» №11/16292 від 14.07.2017, складеного страхового акту №17222Р/28/2017 від 17.08.2017 з розрахунком суми страхового відшкодування ПрАТ «СГ «ТАС» відповідно до умов Полісу №АК/5980877 в межах ліміту здійснила виплату страхового відшкодування ПАТ «СК «Українська страхова група» у розмірі 23 395,53 грн., що підтверджується платіжним дорученням про виплату страхового відшкодування. Оскільки страхувальником ТЗ «DAF 95XF430», державний номер НОМЕР_1 відповідно до Полісу №АК/5980877 є відповідач, то позивач має право звернутися з позовом до нього про відшкодування сплаченої суми страхового відшкодування.

На підставі ухвали Господарського суду Тернопільської області від 31.08.2020 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 (а.с. 129-132).

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 30.09.2020 року у справі №921/384/20 (суддя С.О. Хома) відмовлено у задоволенні позову (а.с. 229-239).

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем не доведено факту перебування особи, яка завдала шкоди під час дорожньо-транспортної пригоди в трудових відносинах з відповідачем ТзОВ Виробничо - комерційна фірма "БМ ЛТД" та відповідач не є власником забезпеченого транспортного засобу, за участю якого сталася дорожньо-транспортна пригода.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Позивач подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з рішенням суду першої інстанції вважає його прийнятим з порушенням норм матеріального права. Звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що невідповідність технічного стану забезпеченого транспортного засобу автомобіля марки DAF 95 XF 430, державний номер НОМЕР_1 з напівпричепом «Кogelsvkt 24», д.р.н. НОМЕР_2 , встановлена рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області, яке набрало законної сили. Оскільки, страхувальником відповідно до Полісу № АК/5980877 є відповідач, відтак позивач має право звернутися з позовом до нього про відшкодування сплаченої суми страхового відшкодування. Зазначає, що незважаючи на посилання позивача у позовній заяві на приписи ст. ст. 1166, 1172 ЦК України, суд першої інстанції мав самостійно здійснити правильну кваліфікацію правових норм та застосувати до спірних правовідносин ст. 38.1.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в частині стягнення суми сплаченого страхового відшкодування з відповідача, як страхувальника автомобіля «DAF 95 ХF430», державний номер НОМЕР_1 , за полісом АК/5980877. Просить скасувати рішення Господарського суду Тернопільської області від 30.09.2020 року у справі № 921/384/20 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити повністю.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відповідач у письмовому відзиві на апеляційну скаргу не погоджується з доводами скаржника, вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та безпідставною, а рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим. Зокрема зазначає, що на адвокатський запит представника відповідача від сервісного центру МВС у Тернопільській області надійшла інформація про те, що учасник дорожньо-транспортної події, застрахований автомобіль «DAF 95 ХF430», д/н НОМЕР_1 зареєстрований за гр. ОСОБА_2 (свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 ). 15 березня 2017 року проведена операція видачі свідоцтва № НОМЕР_4 про реєстрацію даного автомобіля для поїздки за кордон ТзОВ ВКФ «БМ ЛТД» з правом користування на підставі договору оренди від 15.03.2017 року. 12 жовтня 2017 року даний автомобіль знятий з обліку при поверненні із закордону. Однак, передача автомобіля у користування відповідача відповідно до зазначеного договору не відбулась, як не складався і акт про повернення транспортного засобу. Відповідач стверджує, що даний автомобіль Товариством ні для міжнародних перевезень, ні для перевезень на території України, в тому числі і на час складання протоколу про вчинення водієм ОСОБА_1 дорожньо-транспортної пригоди не використовувався, передбачена договором орендна плата не здійснювалась. Вказує, що ОСОБА_1 ніколи водієм в ТзОВ ВКФ «БМ ЛТД» не працював, трудовий договір з ним не укладався, докази даної обставини позивачем не надано. Із наявного в матеріалах справи звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне державне страхування ТзОВ ВКФ «БМ ЛТД» за червень 2017 року вбачається, що з ОСОБА_1 внески не сплачувались. Вказує, що факт перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з відповідачем перевірявся Головним управлінням ДПС у Тернопільській області ще у квітні минулого року та даний факт не підтвердився. Встановлено, що ОСОБА_1 використовувався РНОКПП іншої особи. Відтак, безпідставними є твердження скаржника про наявність вини ТзОВ ВКФ «БМ ЛТД», як страхувальника, як необхідної умови для відшкодування шкоди. Просить оскаржуване рішення залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Третя особа не надала суду письмового відзиву на апеляційну скаргу.

Апеляційне провадження у справі

Згідно з ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 30.12.2020 року відкрито апеляційне провадження у справі № 921/384/20 та ухвалено здійснити перегляд рішення Господарського суду Тернопільської області від 30.09.2020 року у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи згідно з частиною 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України.

За вимогами частини тринадцятої статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Обставини справи

Згідно довідки про дорожньо-транспорту пригоду №465741 Управління патрульної поліції в м.Львові 09.06.2017 о 16:15 було скоєно ДТП. Місцескоєння ДТП: Львівська обл., м.Львів, вул.Шевченка, перехрестя вул. О.Ковча. ДТП сталася за участю транспортних засобів: 1) «DAF 95XF430» державний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом «Kogelsvkt 24», д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ;2) «Volkswagen Passat» державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 , водій ОСОБА_4 , АДРЕСА_2 (а.с. 7).

Постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 31.07.2017 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 340 грн. (а.с. 8).

На момент ДТП між позивачем - Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» та ТзОВ ВКФ «БМ ЛТД» був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ від 14.03.2017 №АК/5980877 (поліс), за яким позивач застрахував майнові інтереси, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу легкового автомобіля «DAF 95XF430» державний номер НОМЕР_1 (а.с. 9).

26.05.2017 року між ПАТ «СК «Українська страхова група» (Страховик) та ОСОБА_3 (Страхувальник) укладено договір №28-0199-17-00261 добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасних випадків з водієм та пасажирами на транспорті. Транспортний засіб Volkswagen Passat державний номер НОМЕР_5 , номер кузова/шасі НОМЕР_6 , загальна страхова премія за договором 51 481,90 грн., термін сплати (включно) 26.05.2017, за період страхування: 29.05.2017 по 28.05.2018 (а.с. 10 на звороті-11).

ПАТ «СК «Українська страхова група» 14.06.2017 від потерпілої ОСОБА_3 поступила заява про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування на рахунок СТО для здійснення ремонту (а.с. 12).

14 червня 2017 року ПАТ «СК «Українська страхова група» складено АКТ огляду пошкодженого транспортного засобу (дефектна відомість) Volkswagen Passat державний номер НОМЕР_5 , номер кузова/шасі НОМЕР_6 , який належить Страхувальнику ОСОБА_3 (а.с. 15-17).

Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекс со» ОСОБА_3 виставлено рахунок № А000117506 від 15.06.2017 на суму 29 003,58 грн. (а.с. 13).

26 червня 2017 року ПАТ «СК «Українська страхова група» складено розрахунок страхового відшкодування на суму 23 395,53 грн. та складено Страховий акт №ЗСКА-6766, в якому визначено страхове відшкодування в сумі 23 395,53 грн. (а.с. 14).

Згідно платіжного доручення №12383 від 27 червня 2017 року (проведено банком 29.06.2017) ПАТ «СК «Українська страхова група» перерахувало отримувачу: Алекс СО ТзОВ 23 395,53 грн. (призначення платежу: страх.відшк. 28-0199-17-00261 в 26.05.17 стр. Акт ЗСКА-6766 в 23.06.17. ОСОБА_3 ІАН: НОМЕР_7 без ПДВ) (а.с. 18).

ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» 14.07.2017 на адресу ПАТ «Страхова компанія «ТАС» надіслало заяву на виплату (страхового) відшкодування в порядку регресу, в якій посилаючись на ст.993,1191 Цивільного кодексу України, ст.ст.20,27 Закону України «Про страхування» просило сплатити суму в розмірі 23 395,53 грн. на користь ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» (а.с. 10).

17.08.2017 АТ СГ «ТАС» (Тернопільська філія) складено Страховий Акт №17222Р/28/2017, згідно якого сума страхового відшкодування становить 23 395,53 грн., Страхувальник - ТОВ «БМ ЛТД» на підставі договору страхування АК 5980877 від 14.03.2017, строк дії договору - 14.03.2017 по 13.03.2018, особа відповідальна за настання страхового випадку ОСОБА_1 (а.с. 19 на звороті).

30.08.2017 АТ «СГ ТАС» (приватне) перерахувало УСГ 23 395,53 грн., що підтверджується платіжним дорученням №33305 від 30 серпня 2017 року з призначенням платежу: страх.відшкод. зг. Пол №АК/5980877 від 14.03.2017. Регресна вимога №11/16292 від 14.07.2017 р., ПАТ «УСГ» (а.с. 23).

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За приписами ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування) (ст. 980 ЦК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про страхування" страховий ризик це - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Страховий випадок це - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі (ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування»).

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Аналогічна норма закріплена й у п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування».

Статтею 990 Цивільного кодексу України унормовано, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Аналогічна норма закріплена й у п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування».

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за заподіяні збитки.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1 ст. 1166 ЦК України).

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання, утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 1172 Цивільного кодексу України унормовано, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ч. 1 ст. 1191 ЦК України).

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій власником автомобіля DAF 95 XF 430 реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_2 , що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (а.с. 71).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8 ТзОВ Виробничо-комерційна фірма «БМ ЛТД» не є власником транспортного засобу реєстраційний номер НОМЕР_1 (дата реєстрації - 15.03.2016; дійсне до - 15.03.2017) (а.с. 70).

На адвокатський запит від 21.07.2020 Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС в Тернопільській області (філія ГСЦ МВС) надано відповідь від 24.07.2020 №31/19-Н-33 а.з., в якій зазначається, що згідно ЄДР МВС станом на 24.07.2020 за гр. ОСОБА_2 з 23.02.2016 по даний час зареєстрований автомобіль DAF 95 XF- 430, 2004 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , об`єм двигуна 12580 см.куб., свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 .

Також в даній відповіді вказується, що 15.03.2016 проведена операція «видача свідоцтво про реєстрацію для поїздки за кордон» на ТОВ «Виробничо комерційна фірма «БМ ЛТД» (з правом користування на підставі договору оренди), свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_8 . 14.03.2017 вищевказаний автомобіль знятий з обліку при повернення із поїздки за кордон по дорученні. 15.03.2017 проведена операція «видача свідоцтво про реєстрацію для поїздкти за кордон» на ТзОВ «Виробничо комерційна фірма «БМ ЛТД» (з правом користування на підставі договору оренди), свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_9 . 12.10.2017 вищевказаний транспортний засіб знятий з обліку при поверненні з-за кордону.

Як вбачається з матеріалів справи 15.03.2017 між ОСОБА_2 (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма «БМ ЛТД» (Орендар) укладено договір оренди транспортних засобів, згідно з п.1.1 якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в тимчасове платне користування (оренду) належні їй на праві власності: транспортний засіб марки DAF 95 XF 430 реєстраційний номер НОМЕР_1 та транспортний засіб марки Kogel модель svkt 24», реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с. 111).

Цей договір укладено сторонами строком на 3 роки з дня передачі Орендарю (п.2.1 договору).

Розділом 3 договору передбачена плата за користування транспортними засобами.

Згідно п.4.1 договору підписання цього договору сторонами розцінюється як передання транспортних засобів.

Відповідно до п.4.2 договору повернення транспортних засобів після закінчення строку дії договору оренди Орендарем здійснюється на першу вимогу Орендодавця (з урахуванням вимог п.2.1. цього договору), заявлену у письмовій формі, що оформлюється актом, скріпленим підписами учасників правочину.

В матеріалах даної справи міститься довідка підписана директором ТОВ ВКФ «БМ ЛТД» ОСОБА_5 та головним бухгалтером ОСОБА_6 скріплена печаткою Товариства, згідно якої автомобіль 95 XF -430 д/н НОМЕР_1 (свідоцтво про державну реєстрацію НОМЕР_3 на прізвище ОСОБА_2 , тимчасове свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 на ТзОВ ВКФ «БМ ЛТД» для виїзду за кордон, що діяло з 15.03.2017 року по 12.10.2017 року) у користуванні Товариства відповідно до договору оренди від 15 травня 2017 року не перебував, його передача в оренду відповідно до договору не відбулась, як не складався і акт про повернення транспортного засобу. Даний автомобіль ТзОВ ВКФ «БМ ЛТД» ні для міжнародних перевезень, ні для перевезень на території України протягом дії тимчасового свідоцтва про реєстрацію не використовувався, передбачена договором орендна плата не здійснювалась. Враховуючи наведене, укладений на три роки договір оренди даного транспортного засобу був достроково припинений 12.10.2017, як і дія тимчасового свідоцтва про реєстрацію Т/З.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 31.08.2020 року було запропоновано подати: позивачу - докази перебування ОСОБА_1 в трудових відносинах з відповідачем; відповідачу: наказ на ОСОБА_1 (прийняття на роботу та звільнення з роботи) (за наявності), витяг з трудової книжки про прийняття на роботу ОСОБА_1 водієм транспортного засобу; податкова звітність: звіт щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ТзОВ виробнича комерційна фірма «БМ ЛТД» за червень 2017 року з доказами направлення в органи ДПС (а.с. 129-132).

Позивач витребуваних судом документів суду не надав, такі в матеріалах справи відсутні.

Головне управління ДПС у Тернопільській області на виконання вимог ухвали суду надало належним чином завірену копію звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 4 до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ТОВ «ВКФ «БМ ЛТД» () за червень 2017 року. Одночасно повідомило, що згідно поданої звітності за червень 2017 року та період з жовтня 2013 року по липень 2020 року, інформація щодо сплати єдиного внеску і податку на доходи з фізичних осіб та про перебування в трудових відносинах ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з ТОВ «ВКФ «БМ ЛТД» відсутня (а.с. 174-178).

Отже, з матеріалів даної господарської справи вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_3 не був працівником відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма «БМ ЛТД» на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 працював водієм у відповідача позивачем не надано.

Відтак, безпідставними є твердження скаржника про наявність вини ТзОВ ВКФ «БМ ЛТД», як страхувальника, як необхідної умови для відшкодування шкоди.

Колегія суддів критично оцінює покликання скаржника на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 31.07.2017 року, як на преюдицію, оскільки у даній адміністративній справі відповідач не брав участі, стосовно відповідача не встановлювались обставини щодо того, що ОСОБА_1 є працівником Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма «БМ ЛТД».

З системного аналізу вищенаведених норм права вбачається, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання,оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т.ін.).

Суд звертає увагу, що якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відповідальність покладається на особу, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, тобто першочерговим у визначенні особи, яка несе відповідальність за завдану шкоду є власник такого джерела.

Враховуючи вищеописані норми права та фактичні обставини справи, колегія суддів констатує наявність правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування в розмірі 23 395,53 грн., оскільки позивачем не доведено факту перебування особи, яка завдала шкоди під час дорожньо-транспортної пригоди в трудових відносинах з відповідачем ТзОВ Виробничо - комерційна фірма "БМ ЛТД" та відповідач не є власником забезпеченого транспортного засобу за участю якого сталася дорожньо-транспортна пригода.

За приписами статті 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Таким чином, у господарському процесі обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог чи заперечень, коригується (співвідноситься) з правом суду прийняти чи не прийняти докази в контексті їхнього значення для справи, що і є предметом оцінки господарського суду.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому рішення Господарського суду Тернопільської області від 30.09.2020 року у справі №921/384/20 слід залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 2, 86, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Тернопільської області від 30.09.2020 у справі № 921/384/20 залишити без змін.

3. Судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку покласти на скаржника.

4. Справу повернути в Господарський суд Тернопільської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточногю та оскарженню не підлягає

Повний текст постанови складено і підписано 26.02.2021.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя Галушко Н.А.

Суддя Желік М.Б.

Суддя Орищин Г.В.