ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 лютого 2021 року м.Харків Справа № 913/266/20(428/105/20)

Господарський суд Луганської області у складі судді Масловського С.В., розглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ),
про стягнення 531050 грн 00 коп.
Секретар судового засідання Славич В.І.
У судовому засіданні брали участь:
від позивача: представник не прибув;
від відповідача: представник не прибув.
08.01.2020 ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" про стягнення 531050 грн 00 коп.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 30.09.2008 між ПАТ "Український інноваційний банк" та ТОВ "Торговий дім "Байкал" було укладено кредитний договір, відповідно до якого позичальнику було видано кредит в розмірі 547000 грн 00 коп.
В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за договором, між ПАТ "Український інноваційний банк" та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений договір іпотеки, предметом якого була квартира АДРЕСА_2 .
22.06.2011 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кучеренко Н.П. вчинено виконавчий напис, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки на вказану квартиру в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 30.09.2008.
20.09.2011 постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису нотаріуса.
23.04.2012 відбулися прилюдні торги з реалізації належної ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_2 , за результатами яких, переможцем стала ОСОБА_1
26.04.2012 згідно протоколу №1012049/1 ОСОБА_1 відповідно до платіжного доручення №1 від 26.04.2012 сплачено кошти у розмірі 531050 грн 00 коп.
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 19.01.2016 у справі №759/18852/14-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 19.01.2017, позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Відділу державної виконавчої служби Святошинського РУЮ у м.Києві, ОСОБА_1 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Служби у справах дітей Святошинської районної у м.Києві державної адміністрації, ОСОБА_5 , законним представником якої є ОСОБА_6 , ПАТ «Укрінбанк» про визнання прилюдних торгів недійсними, повернення майна з чужого незаконного володіння і визнання права власності задоволено частково.

Визнано незаконним акт №352/19 від 27.04.2012 року державного виконавця про прилюдні торги з продажу квартири АДРЕСА_3 , затвердженого начальником відділу державної виконавчої служби Святошинського РУЮ у м.Києві 27.04.2012 року.

Визнано недійсним свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, видане, 04.05.2012 року і зареєстроване у реєстрі за №305, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Т.Тарасюком, яким посвідчено право власності ОСОБА_1 (іпн - НОМЕР_1 ) на трикімнатну квартиру АДРЕСА_4 та належала ОСОБА_2 (іпн - НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (іпн - НОМЕР_3 ) та ОСОБА_4 (іпн - НОМЕР_4 ) на підставі Свідоцтва про право власності, виданого в м.Києві 26.03.1998 року Головним Управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації від 26.03.1998 року серія КВ №18144.

Витребувано з володіння ОСОБА_1 (іпн - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (іпн - НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (іпн - НОМЕР_3 ) та ОСОБА_4 (іпн - НОМЕР_4 ) трикімнатну квартиру 254, житловою площею 41,80 кв.м., загальною площею 70,70 кв.м., що знаходиться у АДРЕСА_5 . У решті позову відмовлено.

Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12.12.2018 касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Святошинського районного суду міста Києва від 19.01.2016 у справі №759/18852/14-ц та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 19.01.2017 залишено без змін.

Як зазначає позивач, оскільки прилюдні торги з продажу квартири АДРЕСА_2 , визнані недійсними та витребувано з володіння ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 вказану квартиру, остання просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія", сплачені за результатом проведення прилюдних торгів, відповідно до платіжного доручення №1 від 26.04.2012, грошові кошти в розмірі 531050 грн 00 коп.

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 16.01.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі №428/105/20.

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21.07.2020 цивільну справу №428/105/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Українська інноваційна компанія про стягнення 531050 грн 00 коп. передано на розгляд Господарському суду Луганської області.

Згідно витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 18.08.2020 матеріали справи №913/266/20(428/105/20) передано на розгляд судді Масловському С.В.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 15.05.2020 відкрито провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" (місцезнаходження: вул. Сметаніна, буд. 3-А, м.Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404, ); введено мораторій на задоволення вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія"; введено процедуру розпорядження майном боржника строком на 170 календарних днів до 01.11.2020; розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Дашко Ігоря Валерійовича.

15.05.2020 оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оголошення про відкриття провадження у справі № 913/266/20 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" (місцезнаходження: вул. Сметаніна, буд. 3-А, м.Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404).

01.06.2020 на адресу Господарського суду Луганської області від Публічного акціонерного товариства Українська інноваційна компанія надійшла апеляційна скарга №548/1В від 28.05.2020 на ухвалу Господарського суду Луганської області від 15.05.2020 по справі № 913/266/20 про відкриття провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства Українська інноваційна компанія.

03.06.2020 матеріали справи надіслано до Східного апеляційного господарського суду для розгляду апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства Українська інноваційна компанія.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 25.08.2020 вирішено відкласти питання про прийняття позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" про стягнення 531050 грн 00 коп., до повернення матеріалів справи №913/266/20 до Господарського суду Луганської області.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 09.06.2020 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Українська інноваційна компанія залишено без руху, з метою усунення недоліків, протягом 10 днів з моменту отримання ухвали, шляхом надання до суду доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 31530 грн.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.07.2020 відмовлено Публічному акціонерному товариству Українська інноваційна компанія у задоволенні клопотання про розстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги. Апеляційну скаргу повернуто без розгляду.

В той же час, Публічне акціонерне товариство Український інноваційний банк звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу Господарського суду Луганської області від 15.05.2020 у справі №913/266/20 про відкриття провадження у справі про банкрутство, ухвалити нове рішення, яким відмовити ТОВ ЮС-Металл у відкритті провадження у справі про банкрутство ПАТ Українська інноваційна компанія.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу Господарського суду Луганської області від 15.05.2020 у справі №913/266/20 про відкриття провадження у справі про банкрутство, ухвалити нове рішення, яким відмовити ТОВ ЮС-Металл у відкритті провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства Українська інноваційна компанія.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 10.09.2020 апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства Український інноваційний банк та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб залишено без задоволення. Ухвалу Господарського суду Луганської області від 15.05.2020 у справі №913/266/20 залишено без змін.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 11.11.2020 у справі №913/266/20 касаційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задоволено частково. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 10.09.2020 у справі № 913/266/20 скасовано. Справу № 913/266/20 направлено на новий апеляційний розгляд до Східного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 02.10.2020 справу №913/266/20(428/105/20) прийнято до провадження; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 21.10.2020.

19.10.2020 на електронну адресу Господарського суду Луганської області від Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" надійшла заява №б/н від 19.10.2020 про залучення третьої особи до участі у справі №913/266/20(428/105/20) Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Український інноваційний банк".

У судовому засіданні 21.10.2020 постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання в межах строку підготовчого провадження на 17.11.2020 о 15 год. 15 хв., яку відповідно до ч.5 ст. 233 ГПК України занесено до протоколу судового засідання.

У судовому засіданні 17.11.2020 постановлено ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та відкладення підготовчого засідання в межах строку підготовчого провадження на 09.12.2020 об 11 год. 20 хв., яку відповідно до ч.5 ст. 233 ГПК України занесено до протоколу судового засідання.

У судовому засіданні 09.12.2020 суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" №б/н від 19.10.2020 про залучення третьої особи до участі у справі №913/266/20(428105/20), виходячи з наступного.

Уповноважена особа Фонду у частині реалізації повноважень Фонду щодо банку, до якого застосовано тимчасову адміністрацію, виконує повноваження органу управління останнього, оскільки після призначення тимчасової адміністрації керівництво банку втрачає свої повноваження.

Оскільки уповноважена особа Фонду у правовідносинах з іншими особами виступає або як представник Фонду, або як представник банку, який представляє Фонд у межах делегованих Фондом повноважень, така уповноважена особа не може бути стороною у справі.

Таку позицію висловила Велика Палата Верховного Суду при розгляді цивільної справи № 761/4442/17.

14.12.2017 Окружний адміністративний суд м. Києва постановою по справі №826/14033/17 задовольнив позовні вимоги ПАТ "Українська інноваційна компанія", визнав незаконним та скасував Постанову Правління Національного банку України від 24.12.2015 №934 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "УКРІНБАНК" до категорії неплатоспроможних" та Рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.12.2015 №239 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "УКРІНБАНК" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

Постановою від 20.02.2018 по справі №826/14033/17 Київський апеляційний адміністративний суд залишив без змін постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 14.12.2017.

Постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду у справі №826/14033/17 від 09.08.2019 відмовлено у задоволенні касаційних скарг, залишені без змін постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.12.2017 та постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 20.02.2018 щодо визнання незаконним та скасування Постанови Правління Національного банку України від 24.12.2015 №934 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "УКРІНБАНК" до категорії неплатоспроможних" та Рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.12.2015 №239 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "УКРІНБАНК" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

В постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі №826/11199/16 від 19.04.2019 зазначено, що з огляду на вищевикладені норми, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо того, що повноваження щодо повного та виняткового управління банком виникає у Фонду гарантування вкладів фізичних осіб після прийняття Національним банком України рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та в подальшому - рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

В той же час, станом на дату виникнення спірних правовідносин вказані рішення Правління НБ України скасовані в судовому порядку, що, в свою чергу, відновлює повноваження органів управління банку.

За таких обставин уповноважена особа може виступати виключно представником банківської установи, та не може бути окремим учасником справи.

В свою чергу клопотання про залучення у якості третьої особи подано Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк".

Судом встановлено, що така юридична особа як ПАТ «Український інноваційний банк» в єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України відсутня, в свою чергу під кодом ЄДРПОУ який належав ПАТ «Укрінбанк», та є ідентифікуючою ознакою юридичної особи, зареєстроване Публічне акціонерне товариство Українська інноваційна компанія, яке є відповідачем.

За таких обставин суд дійшов висновку, що клопотання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" про залучення в якості третьої особи, задоволенню не підлягає.

У судовому засіданні 09.12.2020 постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 11.01.2021 о 15 год. 00 хв., яку відповідно до ч.5 ст.233 ГПК України занесено до протоколу судового засідання.

У судовому засіданні 11.01.2021 постановлено ухвалу про оголошення перерви з розгляду справи по суті на 26.01.2021 о 15 год. 20 хв., яку відповідно до ч. 5 ст. 233 ГПК України занесено до протоколу судового засідання.

09.12.2020 на електрону адресу Господарського суду Луганської області від Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" надішли письмові пояснення на позовну заяву без номеру від та без дати, в яких зазначено, що доводи викладені у позовні заяві є безпідставними, необґрунтованими та недоведеними оскільки, позивачем в порушення ст. 74 ГПУ України не надано суду доказів отримання саме відповідачем грошових коштів, сплачених за платіжним дорученням №1 від 26.04.2012 в суми 531050 грн 00 коп. за результатами проведення прилюдних торгів від 23.04.2012, переможцем яких стала ОСОБА_1 .

Також Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія" зазначило, що посилання позивача на положення ст. 1212 Цивільного кодексу України є необгрунтованим оскільки грошові кошти були сплачені позивачем за результатами проведених прилюдних торгів на рахунок ВДВС Святошинського РУЮ в місті Києві, а отже, відповідач не є набувачем грошових коштів, сплачених позивачем за результатами проведених прилюдних торгів.

Розглянувши наявні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд Луганської області, -

ВСТАНОВИВ:

30.09.2008 ПАТ «Український інноваційний банк» та ТОВ «Торговий дім «Байкал» уклали кредитний договір, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 547 000 грн з кінцевим строком повернення до 29 вересня 2009 року зі сплатою 20 % річних.

В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за договором, між ПАТ "Український інноваційний банк" та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений договір іпотеки, предметом якого була квартира АДРЕСА_2 .

22.06.2011 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кучеренко Н.П. вчинено виконавчий напис, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки на вказану квартиру в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 30.09.2008.

20.09.2011 постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису нотаріуса.

23.04.2012 відбулися прилюдні торги з реалізації належної ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_6 , за результатами проведення яких переможцем стала ОСОБА_1 .

26.04.2012 згідно протоколу №1012049/1 ОСОБА_1 відповідно до платіжного доручення №1 від 26.04.2012 сплачено кошти у розмірі 531050 грн 00 коп.

27.04.2012 державним виконавцем складено акт № 352/19 про прилюдні торги з продажу квартири.

04.05.2012 на ім`я ОСОБА_1 видано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 18.07.2012 усправі №2608/7401/12, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 13.11.2013 року, виконавчий напис нотаріуса, зареєстрований у реєстрі за №3293 за договором іпотеки нерухомого майна від 30.09.2008 року, визнано таким, що не підлягає виконанню.

02.07.2012 ОСОБА_2 , а 06.08.2012 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, приватного підприємства «Нива В. Ш.» треті особи: ОСОБА_1 , служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_5 , в інтересах якої діє Черещук І.О., публічне акціонерне товариство «Укрінбанк» (далі - ПАТ «Укрінбанк») про визнання прилюдних торгів недійсними.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 14.06.2013 у справі №2608/11488/12 в задоволенні позову відмовлено. Рішення суду мотивовано відсутністю підстав для визнання прилюдних торгів недійсними, оскільки виконавчий напис вчинений нотаріусом 22 червня 2011 року, був чинним на період проведення прилюдних торгів.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 19.09.2013 у справі №2608/11488/12 рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14.06.2013 залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.09.2014 року рішення судів першої та апеляційної інстанції скасовані, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

24 грудня 2014 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 змінили підстави позову та збільшили позовні вимоги та подали позовну заяву до відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, приватного підприємства «Нива В. Ш.», ОСОБА_1 , третя особа: ПАТ «Укрінбанк» про визнання недійсними прилюдних торгів. Просили визнати недійсними прилюдні торги проведені 23.04.2012 з продажу квартири АДРЕСА_2 (далі - квартира), визнати недійсними протокол та акт державного виконавця про проведення прилюдних торгів від 23.04.2012, визнати недійсним свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів від 04.05.2012 видане ОСОБА_1 , витребувати на їх користь по 1/3 частині квартири від ОСОБА_1 та визнати за ними право власності на вказану квартиру.

04.01.2016 в Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців внесено запис про припинення ПП «Нива - В. Ш.».

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19.01.2016 у справі №759/18852/14-ц у зв`язку з ліквідацією ПП «Нива - В. Ш.» провадження у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ПП «Нива - В. Ш.» закрито.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19.01.2016 у справі №759/18852/14-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 19.01.2017, позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Відділу державної виконавчої служби Святошинського РУЮ у м.Києві, Фролкіної Наталії Сергіївни, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Служби у справах дітей Святошинської районної у м.Києві державної адміністрації, ОСОБА_5 , законним представником якої є ОСОБА_6 , ПАТ «Укрінбанк» про визнання прилюдних торгів недійсними, повернення майна з чужого незаконного володіння і визнання права власності задоволено частково.

Визнано незаконним акт №352/19 від 27.04.2012 року державного виконавця про прилюдні торги з продажу квартири АДРЕСА_3 , затвердженого начальником відділу державної виконавчої служби Святошинського РУЮ у м.Києві 27.04.2012 року.

Визнано недійсним свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, видане, 04.05.2012 року і зареєстроване у реєстрі за №305, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Т.Тарасюком, яким посвідчено право власності ОСОБА_1 (іпн - НОМЕР_1 ) на трикімнатну квартиру АДРЕСА_4 та належала ОСОБА_2 (іпн - НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (іпн - НОМЕР_3 ) та ОСОБА_4 (іпн - НОМЕР_4 ) на підставі Свідоцтва про право власності, виданого в м.Києві 26.03.1998 року Головним Управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації від 26.03.1998 року серія КВ №18144.

Витребувано з володіння ОСОБА_1 (іпн - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (іпн - НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (іпн - НОМЕР_3 ) та ОСОБА_4 (іпн - НОМЕР_4 ) трикімнатну квартиру 254, житловою площею 41,80 кв.м., загальною площею 70,70 кв.м., що знаходиться у АДРЕСА_5 . У решті позову відмовлено.

Додатковим рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 29.02.2016 у справі №759/18852/14-ц вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12.12.2018 касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Святошинського районного суду міста Києва від 19.01.2016 у справі №759/18852/14-ц та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 19.01.2017 залишено без змін.

13.07.2016 на позачергових Загальних зборах акціонерів Публічного акціонерного товариства Український інноваційний банк, було прийнято рішення про затвердження Статуту товариства в новій редакції, рішення про зміну назви товариства на Публічне акціонерне товариство Укрінком.

Відомості про це були внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ідентифікаційний код суб`єкта підприємницької діяльності в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 05839888, тобто такий самий, як у ПАТ Укрінбанк.

28.03.2017 рішенням позачергових загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства Укрінком, змінено найменування товариства як юридичної особи з Публічного акціонерного товариства Укрінком на Публічне акціонерне товариство Українська інноваційна компанія, затверджено статут в новій редакції.

Відповідно до висновку викладеному у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі №826/14033/17 від 09.08.2019, ПАТ Укрінбанк та ПАТ "Укрінком" є тією ж юридичною особою, яке довело свою ідентичність та безперервність юридичної особи.

Згідно з частиною першою статті 41 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а у разі неможливості такого повернення, зокрема, тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

За змістом частин першої та другої статті 216 ЦК України правовими наслідками недійсності правочину є реституція (основний наслідок) та відшкодування збитків (додатковий наслідок)

При цьому, правила статті 216 ЦК України застосовуються виключно до сторін правочину, якими відповідно до статті 655 ЦК України є покупець та продавець.

Вирішуючи питання про те, хто є продавцем за укладеним за результатами торгів договором, необхідно виходити з умов відповідного договору, що укладається між органом державної виконавчої служби та спеціалізованою організацією.

У разі якщо на підставі укладеного спеціалізованою організацією з відділом державної виконавчої служби договору ця організація під час укладення на торгах договору виступає представником відділу державної виконавчої служби, то стороною такого договору, а відтак і продавцем, є відділ державної виконавчої служби.

Якщо ж спеціалізована організація виступає на торгах від власного імені на підставі укладеного з відділом державної виконавчої служби договору, який за своїм змістом є договором комісії, то стороною такого договору, а відтак і продавцем, є спеціалізована організація.

Таким чином, наявні підстави для висновку, що для правильного вирішення спору необхідно встановити правову природу відносин між державною виконавчою службою та спеціалізованою організацією, оскільки реституція, тобто повернення у стан, який існував до укладення недійсного правочину, можлива лише між його сторонами.

Аналогічні правові позиції викладені у постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09.12.2020 у справі №552/6676/16-ц та постанові Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13.02.2020 у справі №357/3369/19.

Згідно з пунктом 3.1 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5, (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) орган державної виконавчої служби укладає із спеціалізованою організацією договір, яким доручає реалізацію майна спеціалізованій організації за визначену винагороду за надані послуги з реалізації арештованого майна, яка встановлюється у відсотковому відношенні до продажної ціни лота.

Можливість повернення майна, переданого, у тому числі, на виконання недійсного правочину, шляхом пред`явлення вимоги набувачу, який не є стороною недійсного правочину, а так само володіння яким (майном) згодом відпала, урегульовано положеннями глави 83 ЦК України.

Згідно з частинами першою та другою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Характерною особливістю кондикційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широку сферу застосування: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так і неправомірних. Крім того, у кондикційному зобов`язанні не має правового значення, чи вибуло майно з володіння власника за його волею або всупереч його волі, чи є набувач добросовісним або недобросовісним.

Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: а) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); б) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності достатньої правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, свідчить про необхідність установлення так званої абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Наведене у своїй сукупності свідчить, що кондикція - це позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого права, який може бути застосований самостійно. Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб`єктним складом підпадає під визначення зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави.

Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна (носія іншого цивільного права), підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця (набувача майна) з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України, у разі наявності цивільних відносин безпосередньо між власником та володільцем майна.

Такий спосіб захисту можливо здійснити шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 1212 ЦК України, які дають право витребувати у набувача таке майно.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 25 жовтня 2017 року у справі № 3-905гс17 та постанові Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 757/42443/15-ц (провадження № 61-38890св18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 по справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) зроблено висновок, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги (частини перша та друга статті 11 ЦПК України 2004 року).

Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог (пункти 2 і 3 частини другої статті 119 ЦПК України 2004 року). Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи (частина друга статті 30 ЦПК України 2004 року). Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17.04.2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Відповідно до ч.1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до приписів ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Частиною 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В порушення приписів ст.ст. 74-77 Господарського процесуального кодексу України позивачем не було надано суду достатніх та належних доказів на підставі яких можна було б встановити, що саме Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія" було стороною правочину.

Відповідно до правових висновків викладених у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13.02.2020 у справі №357/3369/19, у постанові від 12.08.2020 у справі №640/3799/17, належним відповідачем у цій справі є Відділ державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції в м. Києві.

Відповідно до ч. 2 ст. 48 Господарського процесуального кодексу України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Таким чином положення ч. 2 ст. 48 Господарського процесуального кодексу України передбачають імперативний припис щодо права суду виключно за клопотанням позивача замінити первісного відповідача належним відповідачем. Вказане клопотання до суду не надходило.

Суд зауважує, що суб`єктний склад відповідачів по справі визначається позивачем і якщо у розгляді справи господарським судом буде з`ясовано, що іншим або належним відповідачем у ній мала б бути особа, яка згідно з процесуальним законом не може бути учасником судового процесу в господарському суді, а позивач наполягає на розгляді відповідної справи саме господарським судом, останній не вправі ні залучати відповідну особу до участі у справі, ані припиняти провадження в ній, а повинен розглянути справу стосовно того відповідача, якому пред`явлено позовну вимогу, та прийняти рішення по суті справи.

З урахуванням вказаного, приймаючи до уваги пред`явлення ОСОБА_1 позову до неналежного відповідача Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія", господарський суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Витрати зі сплати судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України слід покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 129, 232-233, 238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

1.В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" про стягнення 531050 грн 00 коп. відмовити.

2. Витрати зі сплати судового збору покласти на позивача.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст.256 Господарського процесуального кодексу України та порядку, визначеному пп.17.5 п.17 ч.1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Позивач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

Відповідач - Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія" (місцезнаходження: вул. Сметаніна, буд. 3-А, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404. ідентифікаційний номер 05839888)

Повний текст рішення складено та підписано 19.02.2021.

Суддя С. В. Масловський