номер провадження справи 27/169/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2021 Справа № 908/2406/20

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Дроздової С.С. при секретарі судового засіданні Шолоховій С.В., розглянувши матеріали справи

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" (69096 м. Запоріжжя, вул. Каховська, 26; адреса для листування: 69063 м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, 35, ідентифікаційний код юридичної особи 42093239)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано-магнієвий комбінат" (69600 м. Запоріжжя, вул. Теплична, буд. 18, ідентифікаційний номер юридичної особи 38983006)

про стягнення 26 477 724 грн. 48 коп.

за участю

представника позивача: Серебрянников Д.В., дов. № 2 від 01.01.2021

представник відповідача: Криворучко О.Г. дов. № 78 від 23.12.2020

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано-магнієвий комбінат" про стягнення заборгованості в розмірі 26 477 724 грн. 48 коп., яка складається з:

за договором-1:

- основа сума заборгованості 24 528 579,59 грн., з них 21 811 231, 43 грн. за спожиту електричну енергію та 2 717 348,16 грн. за послуги розподілу електричної енергії;

- пеня від суми заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 698 841 грн. 18 коп. за період з 28.04.2020 по 19.06.2020 за планові платежі;

- пеня від суми заборгованості за фактично спожиту електричну енергію в розмірі 236 636 грн. 92 коп. за період з 20.06.2020 по 22.07.2020;

- 3% річних від суми заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 137 513 грн. 06 коп. за період з 28.04.2020 по 19.06.2020 за планові платежі;

- 3% річних від суми заборгованості за фактично спожиту електричну енергію в розмірі 59 159 грн. 23 коп. за період з 20.06.2020 по 22.07.2020;

- інфляційні нарахування від суми заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 304 338 грн. 93 коп. за період з 28.04.2020 по 19.06.2020 за планові платежі;

- інфляційні нарахування від суми заборгованості за фактично спожиту електричну енергію в розмірі 43 622 грн. 46 коп. за період з 20.06.2020 по 22.07.2020;

- пеня від суми заборгованості за послуги з розподілу електричної енергії в розмірі 84 637 грн. 27 коп. за період з 28.04.2020 по 19.06.2020 за планові платежі;

- пеня від суми заборгованості за фактично надані послуги з розподілу електричної енергії в розмірі 29 481 грн. 37 коп. за період з 20.06.2020 по 22.07.2020;

- 3% річних від суми заборгованості за послуги з розподілу електричної енергії в розмірі 16 654 грн. 30 коп. за період з 28.04.2020 по 19.06.2020 за планові платежі;

- 3% річних від суми заборгованості за фактично надані послуги з розподілу електричної енергії в розмірі 7 370 грн. 34 коп. за період з 20.06.2020 по 22.07.2020;

- інфляційні нарахування від суми заборгованості за послуги з розподілу електричної енергії в розмірі 36 860 грн. 38 коп. за період з 28.04.2020 по 19.06.2020 за планові платежі.

- інфляційні нарахування від суми заборгованості за фактично надані послуги з розподілу електричної енергії в розмірі 5 434 грн. 70 коп. за період з 20.06.2020 по 22.07.2020.

за договором -2:

- пеня від суми заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 148 453 грн. 79 коп. за період з 21.04.2020 по 05.05.2020 за третій плановий платіж за квітень 2020 року;

- 3% річних від суми заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 16 638 грн. 65 коп. за період з 21.04.2020 по 05.05.2020 за третій плановий платіж за квітень 2020 року;

- інфляційні нарахування від суми заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 93 176 грн. 47 коп. за період з 21.04.2020 по 05.05.2020 за третій плановий платіж 2020 року;

- пеня від суми заборгованості за послуги з розподілу електричної енергії в розмірі 10 940 грн. 75 коп. за період з 21.04.2020 по 05.05.2020 за третій плановий платіж за квітень 2020 року;

- 3% річних від суми заборгованості за послуги з розподілу електричної енергії в розмірі 1 953 грн. 70 коп. за період з 28.04.2020 по 19.06.2020 за третій плановий платіж за квітень 2020 року;

- інфляційні нарахування від суми заборгованості за послуги з розподілу електричної енергії в розмірі 17 431 грн. 39 коп. за період з 21.04.2020 по 05.05.2020 за третій плановий платіж за квітень 2020 року.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.09.2020 позовні матеріали № 908/2406/20 передано на розгляд судді Дроздовій С.С.

Ухвалою суду від 18.09.2020, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/2406/20, присвоєно справі номер провадження 27/169/20 та призначено підготовче судове засідання на 08.10.2020.

Справа № 908/2406/20 розглядається за правилами загального позовного провадження.

08.10.2020 господарським судом проведено підготовче засідання у справі № 908/2406/20.

Ухвалою суду від 08.10.2020, відповідно до ст. 177 частина 3 ГПК України, строк підготовчого провадження продовжено на 30 днів, підготовче засідання відкладено на 23.11.2020.

23.11.2020 судом продовжено підготовче засідання у справі № 908/2406/20.

Представник позивача звернувся до суду з клопотанням № 692 від 18.11.2020 (вх. № 22604/08-08/20 від 18.11.2020 р.), в порядку ст. 46 ГПК України, про зменшення розміру позовних вимог, мотивуючи тим, що при здійсненні розрахунків пені, 3% річних та суми інфляції, які надані разом з позовною заявою, були допущені помилки, а саме:

- при здійсненні розрахунків пені та 3% річних не був врахований високосний рік, як наслідок замість 366 календарних днів розрахунки проводилсь з урахуванням 365 календарних днів.

- не враховано, що індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості (на момент її виникнення) на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. А також не враховано, що сума місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, якщо з 16 по 31 день місяця, інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

У зв`язку з помилковим розрахунком пені, 3% річних та суми інфляційних втрат, вважаємо за необхідне зменшити розмір позовних вимог на загальну суму 382 719,38 грн. просить суд зменшити розмір позовних вимог та стягнути з Відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано-магнієвий комбінат" (ЄДРПОУ 3898006, адреса: м. Запоріжжя, вул. Теплична, 18) на користь Позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" (, адрес: 69096, м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, 35) заборгованість в розмірі 26 095 005,10 гривень (двадцять шість мільйонів дев`яносто п`ять тисяч п`ять гривень 10 коп.), яка складається з :

За договором-1:

- основна суму заборгованість 24 528 579 (двадцять чотири мільйони п`ятсот двадцять вісім тисяч п`ятсот сімдесят дев`ять) грн. 59 коп., з них 21 811 231 грн. (двадцять один мільйон вісімсот одинадцять тисяч двісті тридцять одна) грн. 43 коп. - за спожиту електричну енергію та 2 717 348 (два мільйони сімсот сімнадцять тисяч триста сорок вісім) грн. 16 коп. - за послуги розподілу електричної енергії;

- пеню від суми заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 696 931 (шістсот дев`яносто шість тисяч дев`ятсот тридцять одна) грн. 77 коп. за період з 28.04.2020 по 19.06.2020 за планові платежі;

- пеня від суми заборгованості за фактично спожиту електричну енергію в розмірі 235 990 (двісті тридцять п`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто) 37 коп. за період з 20.06.2020 по 22.07.2020;

- 3% річних від суми заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 137 137 (сто тридцять сім тисяч сто тридцять сім) грн. 34 коп. за період з 28.04.2020 по 19.06.2020 за планові платежі;

- 3% річних від суми заборгованості за фактично спожиту електричну енергію в розмірі 58 997 (п`ятдесят вісім тисяч дев`ятсот дев`яносто сім) грн. 59 коп. за період з 20.06.2020 по 22.07.2020.

- інфляційні нарахування від суми заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 158 082 (сто п`ятдесят вісім тисяч вісімдесят дві) 78 коп. за період з 28.04.2020 по 19.06.2020 за планові платежі;

- пеня від суми заборгованості за послуги з розподілу електричної енергії в розмірі 84 406 (вісімдесят чотири тисячі чотириста шість) грн. 02 коп. за період з 28.04.2020 по 19.06.2020 за планові платежі;

- пеня від суми заборгованості за фактично надані послуги з розподілу електричної енергії в розмірі 29 400 (двадцять дев`ять тисяч чотириста) грн. 82 коп. за період з 20.06.2020 по 22.07.2020;

- 3% річних від суми заборгованості за послуги з розподілу електричної енергії в розмірі 16 608 (шістнадцять тисяч шістсот вісім) грн. 79 коп. за період з 28.04.2020 по 19.06.2020 за планові платежі;

- 3% річних від суми заборгованості за фактично надані послуги з розподілу електричної енергії в розмірі 7 350 (сім тисяч триста п`ятдесят) грн. 20 коп. за період з 20.06.2020 по 22.07.2020;

- інфляційні нарахування від суми заборгованості за послуги з розподілу електричної енергії в розмірі 19 145 (дев`ятнадцять тисяч сто сорок п`ять) грн. 52 коп. за період з 28.04.2020 по 19.06.2020 за планові платежі.

За Договором -2:

- пеня від суми заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 92 921 (дев`яносто дві тисячі дев`ятсот двадцять одна) грн. 89 коп. за період з 21.04.2020 по 05.05.2020 за третій плановий платіж за квітень 2020 року;

- 3% річних від суми заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 16 593 (шістнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто три) грн. 20 коп. за період з 21.04.2020 по 05.05.2020 за третій плановий платіж за квітень 2020 року;

- пеня від суми заборгованості за послуги з розподілу електричної енергії в розмірі 10 910 (десять тисяч дев`ятсот десять грн. 85 коп. за період з 21.04.2020 по 05.05.2020 за третій плановий платіж за квітень 2020 року;

- 3% річних від суми заборгованості за послуги з розподілу електричної енергії в розмірі 1 948 (одна тисяча дев`ятсот сорок вісім) грн. 37 коп. за період з 28.04.2020 по 19.06.2020 за третій плановий платіж за квітень 2020 року.

Представник відповідача не заперечив проти заяви позивача щодо зменшення розміру позовних вимог, з розрахунком погодився.

Заява позивача про зменшення розміру позовних вимог прийнята судом, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 46 ГПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 23.11.2020, на підставі ст. 183 ГПК України, підготовче засідання відкладено на 17.12.2020.

Ухвалою суду від 17.12.2020, відповідно до ст. 185 ГПК України, підготовче провадження у справі № 908/2406/20 закрито, справу призначено до розгляду по суті в судовому засіданні 12.01.2021.

Ухвалою суду від 12.01.2021, відповідно до ст. 216 ГПК України оголошувалася перерва до 10.02.2021.

У судовому засіданні 10.02.2021 справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судовому засіданні 10.02.2021 відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України здійснювалося повне фіксування судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Оберіг".

Суддею оголошено, яка справа розглядається, склад суду, та роз`яснено представникам позивача та відповідача, які прибули в судове засідання, їх права, у тому числі право заявляти відводи.

Відводів складу суду не заявлено.

Представник позивача підтримав заявлені вимоги, на підставах викладених у позовній заяві та заяві про зменшення розміру позовних вимог. Посилаючись на ст.ст. 193, 230 Господарського кодексу України, ст.ст. 16, 526, 530, 610, 611, 625, 629 Цивільного кодексу України, Закон України «Про ринок електричної енергії», Правила роздрібного ринку електричної енергії, позивач просив позов задовольнити у урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Представник відповідача у відзиві № 25-16/1559 від 06.10.2020 просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог на суму 382 719 грн. 38 коп.

На підставі заяви № 6920 від 18.11.2020 позивач зменшив позовні вимоги на суму 382 719 грн. 38 коп., відповідно до якої заперечував відповідач.

У судовому засіданні 10.02.2021 відповідач підтримав заяву про розстрочення виконання рішення № 25-16/1784 від 18.11.2020 (вх. № 22786/08-08/20 від 20.11.2020).

Позивач підтримав заперечення щодо заяви про розстрочення викоання рішення № 7515 від 11.12.2020 (вх. № 24677 від 16.12.2020) та надав докази критичного стану Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання".

У судовому засіданні 10.02.2021, на підставі ст. 217 ГПК України суд закінчив з`ясування обставин та перевірки їх доказами і перейшов до судових дебатів - ст. 218 ГПК України.

Судові дебати - частина судового розгляду, що складаються з промов осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши представників сторін, після судових дебатів, дослідивши докази, суд вийшов з нарадчої кімнати та згідно ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголосив вступну та резолютивну частини рішення, повідомив строк виготовлення повного тексту рішення та роз`яснив порядок і строк його оскарження.

Розглянувши матеріали справи та оцінивши надані докази, вислухавши пояснення представників сторін, суд

УСТАНОВИВ:

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права.

Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

З огляду на статтю 509 Цивільного кодексу України вбачається, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

У відповідності до пункту 1 частини 2 статті 1 Цивільного кодексу України договір - є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Договір - це категорія цивільного права, яка визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. До зобов`язань, що виникають з договорів, застосовуються загальні положення про зобов`язання, якщо інше не випливає із закону або самого договору. Як і будь-який право чин, він є вольовим актом, оскільки виражає спільну волю сторін, що втілюється у договорі. Змістом договору є, власне, ті умови, на яких сторони погоджуються виконувати договір, і вони мають дотримуватися взятих на себе зобов`язань.

У відповідності до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

27.03.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано-магнієвий комбінат" (споживач) укладено договір про постачання електричної енергії споживачу № 76/147.

27.04.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано-магнієвий комбінат" (споживач) укладено договір про постачання електричної енергії споживачу № 76/175.

Відповідно до розділів 1 договорів №№ 76/147, 76/175 дані договори про постачання електричної енергії споживачу є публічними договорами приєднання, які встановлюють порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії та укладаються сторонами, з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання споживача до умов цих договорів.

Розділами 2 договорів №№ 76/147, 76/175 сторонами встановлено, що за цими договорами постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цих договорів та індивідуальної комерційної пропозиції.

Відповідно до п. 4.13 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затвердженої Постановою від 14.03.2018 № 312 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, із змінами та доповненнями (далі - ПРРЕЕ), для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку.

Відповідач отримував рахунки на сплату, особисто, що підтверджується особистими підписами відповідальної особи на рахунках, що були надані для сплати планових платежів.

У відповідності з абз. 1 п. 4.9 ПРРЕЕ, у разі застосування порядку розрахунків плановими платежами величина планового платежу (або порядок її визначення), терміни здійснення планових платежів та остаточного розрахунку, початок та тривалість розрахункового періоду, кількість планових періодів, що входять до складу розрахункового періоду, та їх тривалість зазначаються у комерційній пропозиції електропостачальника.

Згідно з п. 4 Додатку 2 (комерційної пропозиції "Індивідуальна") до договору № 76/175 «Спосіб оплати», розрахунковим періодом є календарний місяць та встановлюється з 1 числа місяця по таке ж число наступного місяця.

Оплата електричної енергії здійснюється споживачем у формі попередньої оплати плановими платежами з остаточним розрахунком, що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку. Планові платежі здійснюються в наступному порядку:

1-й платіж до 27 квітня 2020 року у розмірі 34% вартості заявленого обсягу споживання електричної енергії на відповідний розрахунковий період;

2-й платіж до 7 травня 2020 року у розмірі 33% вартості заявленого обсягу споживання електричної енергії на відповідний розрахунковий період;

3-й платіж до 19 травня 2020 року у розмірі 33% вартості заявленого обсягу споживання електричної енергії на відповідний розрахунковий період.

Оплата здійснюється на поточний рахунок постачальника, зазначений у договорі, або розрахункових документах.

Відповідно до п. 5.7 договору № 76/175 оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у комерційній пропозиції.

Відповідачем під підпис за договором № 76/175 були отримані рахунки за постачання електричної енергії за травень 2020 року, а саме:

- рахунок № 76_44/2ВЦП від 27.04.2020 з терміном оплати до 27.04.2020;

- рахунок № 76_44/2ВЦП від 27.04.2020 з терміном оплати до 07.05.2020;

- рахунок № 76_44/2ВЦП від 27.04.2020 з терміном оплати до 19.05.2020.

Як зазначив позивач у позовній заяві, відповідно до даних рахунків загальний обсяг використаної за договором № 76/175 відповідачем електричної енергії складає 21 500 000 кВт/год на суму 39 422 142 грн. 00 коп. з ПДВ., які споживачем не сплачено.

Після проведення звірки та надання відомостей оператором системи розподілу- ПАТ "Запоріжжяобленерго" даних комерційного обліку обсяг використаної за договором № 76/175 електричної енергії у відповідача склав 12 489 054 кВт/год на загальну суму 24 528 579 грн. 59 коп., з них: 21 811 231 грн. 43 коп. за спожиту електричну енергію та 2 717 348 грн. 16 коп. за послуги розподілу електричної енергії.

Вищевказані спожиті обсяги електричної енергії споживачем підтверджені оператором системи розподілу - ПАТ "Запоріжжяобленерго" листом від 20.07.2020 № 007-066/11216 з інформацією щодо споживання електричної енергії Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізькій титано магнієвий комбінат".

Наявність грошової заборгованості відповідача перед позивачем підтверджується підписаними обома сторонами та скріплені печаткою відповідача актом прийняття-передавання товарної продукції за договором про постачання електричної енергії споживачу від 31.05.2020 на загальну суму 21 811 231 грн. 43 коп. та актом про надання послуг з розподілу електричної енергії від 31.05.2020 на загальну суму 2 717 348 грн. 16 коп.

Статтями 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, є примусове виконання обов`язку в натурі.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини… Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Аналогічні положення містить ст. 174 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Частинами 6 та 7 статті 276 ГК України закріплено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Аналогічні положення містить ст. 193 Господарського кодексу України.

Господарські взаємовідносини сторін врегульовано договором про постачання електричної енергії.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідач зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати за спожиту електричну енергію згідно виставлених рахунків на оплату, належним чином не виконав, внаслідок чого після проведення звірки та надання відомостей оператором системи розподілу - ПАТ «Запоріжжяобленерго» даних комерційного обліку обсяг використаної за договором № 76/175 від 27.04.2020 у відповідача склав 12 489 054 кВт/год на загальну суму 24 528 579 грн. 59 коп., з них 21 811 231 грн. 43 коп. за спожиту електричну енергію та 2 717 348 грн. 16 коп. за послуги розподілу електричної енергії.

Відповідач доказів погашення заборгованості у заявленому позивачем розмірі не надав.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми 24 528 579 грн. 59 коп. за договором № 76/175 від 27.04.2020, з них 21 811 231 грн. 43 коп. за спожиту електричну енергію та 2 717 348 грн. 16 коп. за послуги розподілу електричної енергії є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню.

Крім того, у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача:

- пені від суми заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 696 931 грн. 77 коп. за період з 28.04.2020 по 19.06.2020 за планові платежі;

- пені від суми заборгованості за фактично спожиту електричну енергію в розмірі 235 990 грн. 37 коп. за період з 20.06.2020 по 22.07.2020;

- 3% річних від суми заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 137 137 грн. 34 коп. за період з 28.04.2020 по 19.06.2020 за планові платежі;

- 3% річних від суми заборгованості за фактично спожиту електричну енергію в розмірі 58 997 грн. 59 коп. за період з 20.06.2020 по 22.07.2020.

- інфляційні нарахування від суми заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 158 082 грн. 78 коп. за період з 28.04.2020 по 19.06.2020 за планові платежі;

- пені від суми заборгованості за послуги з розподілу електричної енергії в розмірі 84 406 грн. 02 коп. за період з 28.04.2020 по 19.06.2020 за планові платежі;

- пені від суми заборгованості за фактично надані послуги з розподілу електричної енергії в розмірі 29 400 грн. 82 коп. за період з 20.06.2020 по 22.07.2020;

- 3% річних від суми заборгованості за послуги з розподілу електричної енергії в розмірі 16 608 грн. 79 коп. за період з 28.04.2020 по 19.06.2020 за планові платежі;

- 3% річних від суми заборгованості за фактично надані послуги з розподілу електричної енергії в розмірі 7 350 грн. 20 коп. за період з 20.06.2020 по 22.07.2020;

- інфляційні нарахування від суми заборгованості за послуги з розподілу електричної енергії в розмірі 19 145 грн. 52 коп. за період з 28.04.2020 по 19.06.2020 за планові платежі.

За договором № 76/147 від 27.03.2020:

- пеню від суми заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 92 921 (дев`яносто дві тисячі дев`ятсот двадцять одна) грн. 89 коп. за період з 21.04.2020 по 05.05.2020 за третій плановий платіж за квітень 2020 року;

- 3% річних від суми заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 16 593 (шістнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто три) грн. 20 коп. за період з 21.04.2020 по 05.05.2020 за третій плановий платіж за квітень 2020 року;

- пеню від суми заборгованості за послуги з розподілу електричної енергії в розмірі 10 910 (десять тисяч дев`ятсот десять грн. 85 коп. за період з 21.04.2020 по 05.05.2020 за третій плановий платіж за квітень 2020 року;

- 3% річних від суми заборгованості за послуги з розподілу електричної енергії в розмірі 1 948 (одна тисяча дев`ятсот сорок вісім) грн. 37 коп. за період з 28.04.2020 по 19.06.2020 за третій плановий платіж за квітень 2020 року.

Відповідно до пункту 7 комерційної пропозиції «Індивідуальна» до договору № 76/175 від 27.04.2020 суми пені, 3% річних, інфляційних зазначаються у розрахунковому документі окремим рядком, та повинні бути сплачені протягом 5 робочих днів від дня його отримання споживачем.

Рахунки на оплату штрафних санкцій були направлені на адресу відповідача, 10.06.2020, листом з описом вкладення (містяться в матеріалах справи).

Рахунки на оплату за електроенергію спожиту за період з 01.05.2020 по 19.05.2020 та на оплату послуги розподілу електричної енергії за період з 01.05.2020 по 19.05.2020 були надіслані на адресу споживача 10.06.2020, листом з описом вкладення (містяться в матеріалах справи).

Відповідно до пункту 6 комерційної пропозиції «Індивідуальна» до договору № 76/175 від 27.04.2020 оплата рахунка постачальника за договором має бути здійснена споживачем у строки, визначені в рахунку, але не більше ніж протягом 5 робочих днів від дати його отримання споживачем.

Отже, в порушення умов договору № 76/175 від 27.04.2020 в частині оплати вартості електричної енергії та п. 4.12 ПРРЕЕ у відповідача за договором № 76/175 від 27.04.2020 виник борг за спожиту електричну енергію у травні місяці 2020 року в сумі 24 528 579 грн. 59 коп., який відповідачем залишився не сплачений.

Згідно з пунктом 4 Додатку 2 комерційної пропозиції «Індивідуальна» до договору № 76/147 від 27.03.2020 «Спосіб оплати», розрахунковим періодом є календарний місяць та встановлюється з 2 числа місяця по таке число наступного місяця.

Оплата електричної енергії здійснюється споживачем у формі попередньої оплати плановими платежами з остаточним розрахунком, що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку. Планові платежі здійснюються в наступному порядку:

1-й платіж до 27 березня 2020 року у розмірі 34% вартості заявленого обсягу споживання електричної енергії на відповідний розрахунковий період;

2-й платіж до 7 квітня 2020 року у розмірі 33% вартості заявленого обсягу споживання електричної енергії на відповідний розрахунковий період;

3-й платіж до 19 квітня 2020 року у розмірі 33% вартості заявленого обсягу споживання електричної енергії на відповідний розрахунковий період.

Оплата здійснюється на поточний рахунок постачальника, зазначений у договорі, або розрахункових документах.

Відповідно до п. 5.7 договору № 76/147 від 27.03.2020 оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у комерційній пропозиції.

Відповідачу, 13.04.2020, на електрону адресу: jusupov.а@ztmc.zр.uа був надісланий рахунок № 76_44/2ВЦП від 13.04.2020 з терміном оплати до 19.04.2020, 3-й плановий платіж за електроенергію, що буде спожита у квітні 2020 року та послуги з розподілу електричної енергії. У відповідності до рахунку загальний обсяг електричної енергії складає 7 425 000 кВт/год на суму 13 495 798 грн. 80 коп. з ПДВ., які споживач сплатив не вчасно.

Відповідно до п. 5.8 договору № 76/175 від 27.04.2020 та договору № 76/147 від 27.03.2020 в разі порушення споживачем строків оплати за цим договором, постачальник має право вимагати сплату пені. Споживач сплачує за вимогою постачальника пеню у розмірі, що визначається цим договором та зазначається в комерційній пропозиції, яка є додатком 2 до договору.

Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є його порушенням, у разі якого настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно з ст.ст. 1, 3 Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до пункту 7 Комерційної пропозиції «Індивідуальна» «Розмір пені за порушення строку оплати та/або штраф» за внесення платежів, передбачених умовами комерційної пропозиції, з порушенням термінів, визначених цією комерційною пропозицією, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ згідно ч. 2 ст. 258 ЦК України, а також 3% річних від суми боргу та компенсацію витрат від інфляції. Суми пені, 3% річних, інфляційних витрат зазначаються у розрахунковому документі окремим рядком, та повинні бути сплачені протягом 5 робочих днів від дня його отримання споживачем.

Перевіривши за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи "Законодавство" наданий позивачем розрахунок пені за заявлений ним період, суд встановив, що розрахунок здійснений правильно, тому позовні вимоги про стягнення з відповідача за договором № 76/175 від 27.04.2020: пені від суми заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 696 931 (грн. 77 коп. за період з 28.04.2020 по 19.06.2020 за планові платежі; пені від суми заборгованості за фактично спожиту електричну енергію в розмірі 235 990 грн. 37 коп. за період з 20.06.2020 по 22.07.2020; пені від суми заборгованості за послуги з розподілу електричної енергії в розмірі 84 406 грн. 02 коп. за період з 28.04.2020 по 19.06.2020 за планові платежі; пені від суми заборгованості за фактично надані послуги з розподілу електричної енергії в розмірі 29 400 грн. 82 коп. за період з 20.06.2020 по 22.07.2020 та за договором № 76/147 від 27.03.2020: пені від суми заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 92 921 грн. 89 коп. за період з 21.04.2020 по 05.05.2020 за третій плановий платіж за квітень 2020 року; пені від суми заборгованості за послуги з розподілу електричної енергії в розмірі 10 910 грн. 85 коп. за період з 21.04.2020 по 05.05.2020 за третій плановий платіж за квітень 2020 року є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перевірку розрахунків позивача в частині нарахованих сум 3% річних та втрат від інфляції за заявлені позивачем періоди нарахування, суд дійшов до висновку, що вони є обґрунтованими та здійснені правильно, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення з відповідача суми: 3% річних від суми заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 137 137 грн. 34 коп. за період з 28.04.2020 по 19.06.2020 за планові платежі; 3% річних від суми заборгованості за фактично спожиту електричну енергію в розмірі 58 997 грн. 59 коп. за період з 20.06.2020 по 22.07.2020; інфляційних нарахувань від суми заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 158 082 грн. 78 коп. за період з 28.04.2020 по 19.06.2020 за планові платежі; - 3% річних від суми заборгованості за послуги з розподілу електричної енергії в розмірі 16 608 (шістнадцять тисяч шістсот вісім) грн. 79 коп. за період з 28.04.2020 по 19.06.2020 за планові платежі; 3% річних від суми заборгованості за фактично надані послуги з розподілу електричної енергії в розмірі 7 350 грн. 20 коп. за період з 20.06.2020 по 22.07.2020; інфляційних нарахувань від суми заборгованості за послуги з розподілу електричної енергії в розмірі 19 145 грн. 52 коп. за період з 28.04.2020 по 19.06.2020 за планові платежі та за договором № 76/147 від 27.03.2020: 3% річних від суми заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 16 593 грн. 20 коп. за період з 21.04.2020 по 05.05.2020 за третій плановий платіж за квітень 2020 року; 3% річних від суми заборгованості за послуги з розподілу електричної енергії в розмірі 1 948 грн. 37 коп. за період з 28.04.2020 по 19.06.2020 за третій плановий платіж за квітень 2020 року підлягають задоволенню.

Розглянувши заяву відповідача про розстрочення виконання рішення господарського суду Запорізької області у справі № 908/2406/20, проаналізувавши матеріали та обставини справи, суд не вбачає підстав для задоволення даної заяви, виходячи з наступного.

Відповідач вказує, що за результатами фінансово-господарської діяльності ТОВ "ЗТМК" за три квартали 2020 року збиток від операційної діяльності (рядок 02 Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності (+,-) (Податкова декларація з податку на прибуток) склав 368 727 117 грн. У зв`язку з тим, що борги протягом тривалого часу накопичувались, а збитковість ТОВ "ЗТМК" не давала можливості їх погашати, кредиторська заборгованість ТОВ "ЗТМК" сягає 2 241 171 тис. грн. Однією з вагомих частин даної заборгованості складає заборгованість за електроенергію за минулі роки, для стягнення якої протягом 2019 року державним виконавцем ВПВР ДДВС МЮУ накладались арешти на усе рухоме та нерухоме майно ТОВ "ЗТМК", накладено арешт на всі грошові кошти, що містяться на рахунках ТОВ "ЗТМК", а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику. В червні 2020 року у зв`язку з наявністю заборгованості ТОВ "ЗТМК" перед електропостачальниками товариство було фактично залишено без резерву по електроенергії, через проведене запорізькими енергетичними компаніями відключення однієї з ліній подачі електрики на виробничі потужності ТОВ «ЗТМК». Лише самовідданими силами персоналу комбінату вдалось забезпечити виконання організаційно-технічних заходів по безпечному функціонуванню виробництва в період до відновлення електропостачання. На сьогодні єдиним джерелом фінансування для ТОВ «ЗТМК» є операційна діяльність підприємства. Світова економічна криза, що виникла в результаті впровадження заходів щодо протидії розповсюдження вірусу Соvid-19, негативно вплинула і на ринок титанової продукції. Закордонні та світові компанії зупинили авіабудівництво та ракетобудівництво, машинобудування, яке використовувало титан при виробництві своєї продукції. Значне зниження рівнів попиту і реалізації спричинило порушення строків оплати за вже відвантажену продукцію та зменшення планових показників виробництва, і як наслідок не наповнення бюджету та фінансової спроможності підприємства. 10.06.2020 АТ «Ощадбанк» було отримано Постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про арешт коштів боржника від 23.12.2019 (ВП № 60885455). Згідно даної Постанови накладено арешт на грошові кошти ТОВ "ЗТМК", які знаходяться на рахунках: АТ «Укрексімбанк», Філія - Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк», АБ «КЛІРІНГОВІЙ ДІМ», АТ «БАНК АЛЬЯНС», а також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом і належать боржникові ТОВ «ЗТМК» у межах суми з урахуванням виконавчого збору 95 149 542,54 грн. Цей факт остаточно унеможливив і без того вкрай тяжку можливість своєчасної сплати за спожиті сировину, матеріали, заробітну платню та електричну енергію з боку ТОВ «ЗТМК». На сьогодні керівництвом ТОВ "ЗТМК" здійснюються активні та безвідкладні заходи щодо виходу з критичної ситуації та зняття в повному обсязі арешту з рахунків ТОВ "ЗТМК", що дозволить налагодити роботу підприємства, здійснити погашення існуючої заборгованості, в т.ч. сплатити грошові зобов`язання перед ТОВ "Запоріжжяелектропостачання" за договорами у розмірі 24 528 579,59 грн. Ситуація ускладнюється й тим, що дебіторська заборгованість, яка обліковується на ТОВ "ЗТМК" загалом складає 158 927 тис. грн. (довідка додається), а сума ПДВ, яка задекларована до бюджетного відшкодування грошовими коштами та невідшкодована з бюджету на розрахунковий рахунок ТОВ "ЗТМК" становить 70 070 348 грн. Крім того, починаючи з листопада 2017 року ПАТ «Запоріжжяобленерго» не здійснює реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних для ТОВ "ЗТМК". ТОВ "ЗТМК" віднесено до підприємств України першого класу підвищеної небезпеки та занесено до Державного реєстру об`єктів підвищеної небезпеки під кодом .01.1 та внесений до Державного реєстру потенційно небезпечних об`єктів з присвоєнням йому реєстраційного номера: ПНО-01.23.2004.0001820 в зв`язку з тим, що у виробництві продукції підприємства задіяний рідкий хлор, а на його території знаходиться один з найбільших в Україні складів рідкого хлору. Особливістю виробництва губчастого титану є технологічно замкнутий цикл хлорної металургії, що включає в себе виплавку титанових шлаків, виробництво тетрахлориду титана магнія, отримання магнію та хлору, металотермічне відновлення тетрахлорида титана магнія, тобто металічний магній, хлор та хлорпохідні сполуки знаходяться в безперервному технологічному процесі. У випадку зупинки виробництва підприємства наявність значної кількості сильнодіючих отруйних (небезпечних) речовин є небезпечним для навколишнього середовища та може викликати надзвичайні події екологічного характеру. Безпечне збереження та нейтралізація сильнодіючих отруйних (небезпечних) речовин можливі лише при наявності пару в технологічному процесі при їх нейтралізації та викидах в водні басейни міста. При відсутності пару у водний басейн підуть гіпохлоридні пульпи без їх обеззараження.

Позивач заперечив щодо заяви про розстрочення виконання рішення суду, зазначивши, що у своїй заяві про розстрочення виконання рішення у справі відповідач посилається на норми законодавства, які застосовуються після винесення рішення суду, а також посилання про дії державного виконавця з примусового виконання рішення суду є недоцільними, оскільки відповідно до ухвали суду від 23.11.2020 підготовче засідання відкладено на 17 грудня 2020 року. Також, безпідставним є посилання на те, що з листопада 2017 року ПАТ "Запоріжжяобленерго" не здійснює реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних для ТОВ «ЗТМК», оскільки в даній справі не розглядоються правовідносини, які пов`язані з ПАТ «Запоріжжяобленерго». Для здійснення своєї діяльності на ринку електричної енергії ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» здійснює купівлю електричної енергії за власний рахунок, а лише потім здійснює її продаж споживачам. При цьому метою діяльності ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» є одержання прибутку на основі комерційної діяльності. Зі свого боку ТОВ «Запоріжжяелектропостачання у повному обсязі дотримується умов договорів, у частині виконання платіжних зобов`язань, на передачу та розподіл електричної енергії, укладених з НЕК "Укренерго" та ПАТ «Запоріжжяобленерго» відповідно, а саме здійснює попередню оплату 100% обсягу електричної енергії на наступний розрахунковий період. Невиконання відповідачем умов договорів про постачання електричної енергії в частині розрахунків за спожиту електричну енергію, призводить до неналежного виконання зобов`язань ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» перед іншими учасниками ринку електричної енергії. У разі відсутності коштів для розрахунку на ринку електричної енергії, Постачальник може набути статусу «Дефолтний», що призведе до припинення постачання електричної енергії всім споживачам у яких наявні договори про постачання електричної енергії з ТОВ «Запоріжжяелектропостачання», включаючи побутових споживачів (населення). ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» у відповідності до постанови НКРЕКП від 31.07.2018р. № 807, є єдиним постачальником універсальної послуги на території Запорізької області, що здійснює постачання електричної енергії побутовим споживачам (населенню), платіжна дисципліна зазначеної категорії споживачів за використану електричну енергію завжди була на низькому рівні, а у зв`язку з запровадженням на всій території України карантину та відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким встановлена заборона нарахування та стягнення штрафів та пені за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги та заборона припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг громадянам України у разі їх несплати, - взагалі, призводе до кризисної ситуації з грошовими коштами. Даною заявою, відповідач фактично визнав заборгованість перед ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» в загальному розмірі 26 095 005,10 грн. Позивачем надано докази щодо критичного фінансового стану ТОВ «Запоріжжяелектропостачання», у тому числі на теперішній час, у зв`язку зі змінами пов`язаними з введенням на території України карантину (Баланс Товариства станом на 30.09.2020- дебіторська заборгованість за товари, роботи, послуги становить 466 463 900,00 грн.; чистий збиток становить 16 688 800,00; звіт про діяльність постачальника електричної енергії за формою За за грудень 2020: код рядка 045 дебеторська заборгованість 377 724 000,00 грн.). Відповідні докази поданы 10.02.2021, оскільки ЗВІТНІСТЬ (Звіт про діяльність постачальника електричної енергії за грудень 2020 року) за Формою № За-НКРЕКП була сформована та надіслана, лише 21.01.2021.

Відповідно до ч. 1 ст. 239 ГПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Умовою для надання розстрочки виконання рішення суду є встановлення судом факту наявності виняткових обставини, що ускладнюють чи роблять неможливим виконання рішення у справі. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, суд повинен врахувати викладені відповідачем обставини, матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Відповідно до ст. 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Також, суд враховує наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч. 5 ст. 331 ГПК України).

Системний аналіз чинного законодавства свідчить, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Недостатність чи відсутність коштів або необхідність виконання зобов`язання за кредитним договором не можна вважати безумовним винятковим випадком, за наявності якого виконання судового рішення можна розстрочити.

Господарським процесуальним кодексом України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнення його виконання, у зв`язку з чим суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами статті 86 вказаного Кодексу, і за наявності обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, господарський суд має право розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання відстрочки виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування.

Особа, яка подала заяву про розстрочення виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у даній справі та повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Згідно зі ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Згідно із ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При цьому, судом враховується, що при вирішенні заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення, потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 331 ГПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення. Тобто, господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але також необхідно враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

Законом України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Положеннями п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 326 ГПК України закріплено принцип обов`язковості рішень суду, згідно із яким судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковим на всій території України. Відповідно до ч. 2 ст. 326 ГПК України невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

У відповідності до ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2012 р. № 18-рп/2012 виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. У рішенні Конституційного Суду України від 25.04.2012 р. у справі № 11-рп/2012 зазначено, що невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

З огляду на встановлені судом обставини, з урахуванням принципів розумності та справедливості, враховуючи інтереси як боржника, так і стягувача, а також те, що рішення суду є обов`язковим до виконання та має бути виконане

Позивач і відповідач є суб`єктами господарювання, які несуть однакову економічну (матеріальну) відповідальність за свої дії та однакові ризики та надання розстрочки відповідачу може призвести до негативних наслідків для позивача.

До того ж, кожна із сторін договору приймає на себе відповідні ризики можливого погіршення економічної ситуації та фінансового становища свого підприємства, підприємств своїх контрагентів та країни в цілому. Учасник договору не повинен відповідати за прорахунки суб`єкта підприємницької діяльності, з яким він уклав договір.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Наведені заявником доводи, суд не може сприймати у якості достатньої підстави для розстрочки виконання судового рішення, оскільки, вони не можуть бути підставою для звільнення відповідача від обов`язку належного виконання зобов`язань за договором та судовим рішенням.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці звертає увагу, що несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, однак відстрочення виконання рішення суду не повинно шкодити сутності права, гарантованого частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру», а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. До того ж, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання. Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру спору, що визначено судом. Обставини, які зумовлюють надання розстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. Отже, питання щодо надання розстрочки (відстрочки) виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

При цьому виконання рішень, винесених судом, є невід`ємною частиною «права на суд», адже в іншому випадку положення статті 6 Конвенції будуть позбавлені ефекту корисної дії (пункти 34, 37 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бурдов проти Росії»).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі «Чижов проти України» зазначено, що на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до параграфу 1 статті б Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Із підстав, умов та меж: надання розстрочки виконання судового рішення випливає, що безпідставне надання розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим».

Проаналізувавши доводи відповідача викладені у відзиві щодо розстрочення виконання судового рішення у справі та надані в обґрунтування вказаного клопотання докази, з`ясувавши правову позицію позивача щодо вказаного клопотання (заперечив повністю), а також враховуючи ті аргументи, які викладені судом вище, суд дійшов висновку, що відповідач не довів наявність у нього виняткового випадку, тобто, обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, як підстави для розстрочення виконання судового рішення по цій справі.

При цьому, судом враховано, що позивач і відповідач є суб`єктами господарювання, які несуть однакову економічну (матеріальну) відповідальність за свої дії та однакові ризики. А тому, довготривале не повернення відповідачем суми заборгованості в загальному розмір 26 095 005 грн. 10 коп. може мати негативний вплив на діяльність підприємства позивача.

До того ж, кожна із сторін договору приймає на себе відповідні ризики можливого погіршення економічної ситуації та фінансового становища свого підприємства, підприємств своїх контрагентів та країни в цілому. Учасник договору не повинен відповідати за прорахунки суб`єкта підприємницької діяльності, з яким він уклав договір.

Крім того, відповідач не обґрунтував, яким чином він планує здійснювати щомісячні платежі у випадку розстрочення суми боргу за судовим рішенням у даній справі рівними частинами з грудня 2020 по листопад 2021, з огляду на те, що його рахунки арештовані.

З огляду на наведені правові норми та відсутність належних та допустимих доказів, суд дійшов висновку, що розстрочення виконання рішення може призвести до істотного порушення гарантованих статтею 1 Першого протоколу Конвенції прав позивача на отримання коштів і тим самим захисту майнового права та його інтересу, відтак суд відмовляє у клопотанні відповідача про розстрочення рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції і зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», рішення від 10.02.2010). Крім того, аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода па обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див. рішення від 21 січня 1999 року в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007 року в справі «Красуля проти Росії», від 5 травня 2011 року в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010 року в справі «Трофимчук проти України», від 9 грудня 1994 року в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 1 липня 2003 року в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 7 червня 2008 року в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесяп (МН8ЯОР МОУЗІІЗУЛИ) проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді па кожен аргумент. Міра, до якої суд мас викопати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс 'Горіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія Л, N ЗОЗ-Л, н. 29). Хоча національний суд мас певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, и. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. ЗО, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019 Верховного Суду по справах № 910/13407/17 та № 915/370/16.

Згідно статті 73 ПІК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. ст. 74, 76 ПІК України до основних засад судочинства віднесено змагальність сторін, яка полягає в тому, що кожна сторона повинна донести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. За загальним правилом обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Належними є докази, па підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Пре;гметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до приписів ст. ст. 7, 13, 14 Господарського процесуального кодексу України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності усіх учасників судового процесу та змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст. 78 ПІК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані.

З урахуванням наведеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, заснованими на законі та такими, що підлягають задоволенню.

В порядку ст. 129 ГПК України, в зв`язку з тим, що спір виник з вини відповідача, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 42, 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання", м. Запоріжжя до Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано-магнієвий комбінат", м. Запоріжжя задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано-магнієвий комбінат" (69600 м. Запоріжжя, вул. Теплична, буд. 18, ідентифікаційний номер юридичної особи 38983006) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" (69096 м. Запоріжжя, вул. Каховська, 26; адреса для листування: 69063 м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, 35, ідентифікаційний код юридичної особи 42093239):

За договором № 76/175 від 27.04.2020:

- основну суму заборгованості 24 528 579 (двадцять чотири мільйони п`ятсот двадцять вісім тисяч п`ятсот сімдесят дев`ять) грн. 59 коп., з них 21 811 231 грн. (двадцять один мільйон вісімсот одинадцять тисяч двісті тридцять одна) грн. 43 коп. - за спожиту електричну енергію та 2 717 348 (два мільйони сімсот сімнадцять тисяч триста сорок вісім) грн. 16 коп. - за послуги розподілу електричної енергії;

- пеню від суми заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 696 931 (шістсот дев`яносто шість тисяч дев`ятсот тридцять одна) грн. 77 коп. за період з 28.04.2020 по 19.06.2020 за планові платежі;

- пеню від суми заборгованості за фактично спожиту електричну енергію в розмірі 235 990 (двісті тридцять п`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто) грн. 37 коп. за період з 20.06.2020 по 22.07.2020;

- 3% річних від суми заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 137 137 (сто тридцять сім тисяч сто тридцять сім) грн. 34 коп. за період з 28.04.2020 по 19.06.2020 за планові платежі;

- 3% річних від суми заборгованості за фактично спожиту електричну енергію в розмірі 58 997 (п`ятдесят вісім тисяч дев`ятсот дев`яносто сім) грн. 59 коп. за період з 20.06.2020 по 22.07.2020.

- інфляційні нарахування від суми заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 158 082 (сто п`ятдесят вісім тисяч вісімдесят дві) грн. 78 коп. за період з 28.04.2020 по 19.06.2020 за планові платежі;

- пеню від суми заборгованості за послуги з розподілу електричної енергії в розмірі 84 406 (вісімдесят чотири тисячі чотириста шість) грн. 02 коп. за період з 28.04.2020 по 19.06.2020 за планові платежі;

- пеню від суми заборгованості за фактично надані послуги з розподілу електричної енергії в розмірі 29 400 (двадцять дев`ять тисяч чотириста) грн. 82 коп. за період з 20.06.2020 по 22.07.2020;

- 3% річних від суми заборгованості за послуги з розподілу електричної енергії в розмірі 16 608 (шістнадцять тисяч шістсот вісім) грн. 79 коп. за період з 28.04.2020 по 19.06.2020 за планові платежі;

- 3% річних від суми заборгованості за фактично надані послуги з розподілу електричної енергії в розмірі 7 350 (сім тисяч триста п`ятдесят) грн. 20 коп. за період з 20.06.2020 по 22.07.2020;

- інфляційні нарахування від суми заборгованості за послуги з розподілу електричної енергії в розмірі 19 145 (дев`ятнадцять тисяч сто сорок п`ять) грн. 52 коп. за період з 28.04.2020 по 19.06.2020 за планові платежі.

За договором № 76/147 від 27.03.2020:

- пеню від суми заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 92 921 (дев`яносто дві тисячі дев`ятсот двадцять одна) грн. 89 коп. за період з 21.04.2020 по 05.05.2020 за третій плановий платіж за квітень 2020 року;

- 3% річних від суми заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 16 593 (шістнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто три) грн. 20 коп. за період з 21.04.2020 по 05.05.2020 за третій плановий платіж за квітень 2020 року;

- пеню від суми заборгованості за послуги з розподілу електричної енергії в розмірі 10 910 (десять тисяч дев`ятсот десять) грн. 85 коп. за період з 21.04.2020 по 05.05.2020 за третій плановий платіж за квітень 2020 року;

- 3% річних від суми заборгованості за послуги з розподілу електричної енергії в розмірі 1 948 (одна тисяча дев`ятсот сорок вісім) грн. 37 коп. за період з 28.04.2020 по 19.06.2020 за третій плановий платіж за квітень 2020 року.

391 425 (триста дев`яносто одна тисяча чотириста двадцять п`ять) грн. 08 коп. судового збору. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" (69096 м. Запоріжжя, вул. Каховська, 26; адреса для листування: 69063 м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, 35, ідентифікаційний код юридичної особи 42093239) з Державного бюджету України 5 740 (п`ять тисяч сімсот сорок) грн. 79 коп. судового збору сплаченого відповідно до платіжного доручення № 9259 від 06.08.2020.

Рішення оформлено та підписано 19.02.2021.

Суддя С.С. Дроздова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення буде розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.