Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. за участю секретаря судового засідання Капішон В.В., розглянувши
заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІВІ ПРОГРЕСІВКА-БЕТА"
про вирішення питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛОК МАЙСТЕР УКРАЇНА"
до 1)Товариства з обмеженою відповідальністю "СУНЕЛ"
2) Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІВІ ПРОГРЕСІВКА-БЕТА"
про стягнення 2 957 263, 24 грн
за участю представників:
від позивача: Леонтьєв Г.Є.
від відповідача 1: не з`явився
від відповідача 2: Поддимай А.Б.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "БЛОК МАЙСТЕР УКРАЇНА" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СУНЕЛ" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІВІ ПРОГРЕСІВКА-БЕТА" про стягнення 2 957 263, 24 грн.
В судовому засіданні 26.01.2021 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛОК МАЙСТЕР УКРАЇНА" задоволено частково.
03.02.2021 Господарський суд міста Києва від 08.02.2021 відповідачем-2 через відділ діловодства суду подано заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІВІ ПРОГРЕСІВКА-БЕТА" про розподіл судових витрат на правничу допомогу про вирішення питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу призначив розгляд заяви на 16.02.2021.
У судове засідання 16.02.2021 з`явився представник позивача, підтримав заяву про розподіл судових витрат на правничу допомогу.
Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви та просив суд зменшити розмір заявлених відповідачем-2 витрат.
Представник відповідача-1 у судове засідання 16.02.2021 не з`явився, про розгляд заяви позивача був повідомлений ухвалою від 08.02.2021.
Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІВІ ПРОГРЕСІВКА-БЕТА" про вирішення питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу, судом встановлено наступне.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат та пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).
Згідно із попереднім розрахунком позовних вимог у позові, орієнтовна сума витрат на правничу допомогу становить 140 000,00 грн.
Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
На виконання вище вказаних вимог, 03.02.2021 відповідачем-2 подано заяву про вирішення питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу, відповідно до якої, відповідчем-2 заявлено до стягнення з позивача 140 000,00 грн витрат на правничу допомогу.
Дослідивши надані позивачем докази, з огляду на викладені вище приписи Господарського процесуального кодексу України, судом встановлено наступне.
За приписами ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (у даному випадку - витрати на професійну правничу допомогу), у разі відмови в позові, покладаються на позивача.
У відповідності до ч. 4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, згідно із приписами ч. 5 ст. 126 ГПК України, суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Частиною 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Позивачем у судовому засіданні було заявлено про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката відповідача-2.
Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Дослідивши матеріали справи, суд, розподіляючи витрати, понесені відповідачем-2 на професійну правничу допомогу, дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи договір про надання послуг, акти здачі-приймання робіт (надання послуг), докази сплати витрат на правову допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі, оскільки такий розмір має бути доведений, документально обґрунтований та окрім іншого, відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Проаналізувавши акти здачі-приймання робіт (надання послуг), суд прийшов до висновку, що час витрачений на надання послуг з підготовки відзиву на позов, доповнення до відзиву, копії відзивів для інших учасників справи та зазначений розмір є завищеними.
З огляду на спірні правовідносини, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для вирішення спору, приймаючи заперечення позивача, суд прийшов до висновку, що заявлений відповідачем-2 до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
З урахуванням наведеного, оскільки рішенням Господарського суду м. Києва від 26.01.2021 у позовних вимогах Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛОК МАЙСТЕР УКРАЇНА" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІВІ ПРОГРЕСІВКА-БЕТА" відмовлено, з позивача на користь відповідача-2 підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн.
Керуючись ст.ст. 129, 221, 240-242, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд,
4.Після набрання додатковим рішенням законної сили видати відповідний наказ.
Додаткове рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 256, 257 ГПК України.
Повний текст додаткового рішення складено та підписано: 22.02.2021
Суддя О.В. Гулевець