ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.02.2021 Справа № 905/2058/20

Господарський суд Донецької області у складі судді Хабарової М.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного підприємства «Науково-виробнича фірма «Кароліна»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «УКРЕНЕРГОСІСТЕМ»
простягнення 90 155,71 грн
Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство «Науково-виробнича фірма «Кароліна» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРЕНЕРГОСІСТЕМ» основної заборгованості у розмірі 70000,00 грн, 3% річних у розмірі 4160,90 грн, інфляційних втрат у розмірі 4165,30 грн та пені у розмірі 11829,51 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки №201931 від 22.07.2019.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 07.12.2020 на підставі ст. 174 Господарського процесуального кодексу України позовну заяву Приватного підприємства «Науково-виробнича фірма «Кароліна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРЕНЕРГОСІСТЕМ» про стягнення 90155,71 грн залишено без руху.

Позивачем у строк, встановлений судом, усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 17.12.2020 відкрито провадження у справі №905/2058/20; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

За приписами ч. 1 ст. 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Місцезнаходженням відповідача є: 84301, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Василя Стуса, 45, оф. 202, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами, в тому числі витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 17.12.2020 направлялась відповідачу рекомендованими листом з повідомленням про вручення за вказаною адресою, що підтверджується матеріали справи.

Однак, 05.01.2021 відповідне поштове відправлення було повернуто на адресу суду відділенням поштового зв`язку з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» та надійшло до суду 16.01.2021.

Відповідно до ч. 3 та ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Порядок вручення судових рішень визначено у ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, за змістом ч. 5 якої учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Частиною 11 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

У Перехідних положеннях Господарського процесуального кодексу України, а саме у п.п. 17.1 п. 17 передбачено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі.

Згідно з положеннями п. 4 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку визначають Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, і які регулюють відносини між ними.

Поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю. Рекомендовані поштові картки, листи та бандеролі з позначкою «Вручити особисто», рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка» приймаються для пересилання лише з рекомендованим повідомленням про їх вручення (пункти 11 та 17 Правил надання послуг поштового зв`язку).

Рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі у приміщенні об`єкта поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу (пункт 99 Правил надання послуг поштового зв`язку).

Відповідно до пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження.

Таким чином, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28.09.2020 року у справі №910/9791/18.

Разом з цим, згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного держаного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою.

В матеріалах справи відсутні будь-які інші відомості про перебування відповідача за іншою адресою ніж та, що вказана в Єдиному державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Крім того, сторонами не повідомлено суд про інші можливі адреси місцезнаходження відповідача.

З метою необхідності забезпечення прав осіб на доступ до правосуддя і здійснення такого правосуддя, з метою забезпечення реалізації процесуального права відповідача на подання відзиву на позов, судом також здійснено телефонограми відповідачу за номерами телефонів, які зазначено у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у розділі Інформація про здійснення зв`язку з юридичною особою та у розділі 11 Юридичні адреси та реквізити сторін Договору поставки №201931 від 22.07.2019.

Зміст телефонограм за вказаними номерами телефонів не вдалось передати, оскільки за одним номером телефону не вдалось встановити зв`язок, а за іншим невідома особа повідомила, що вже не працює на підприємстві.

Відтак, судом вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи.

У даному випадку судом також враховано, що за приписами ч. 1 ст. 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, Господарський суд Донецької області зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою суду про відкриття провадження у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач станом на 19.02.2021 не реалізував своє право на подання відзиву, будь-яких заяв чи клопотань як по суті справи, так і з приводу процесуальних питань від відповідача не надходило.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За приписами ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, Господарський суд Донецької області

ВСТАНОВИВ:

22.07.2019 між Приватним підприємством «Науково-виробнича фірма «Кароліна» (постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРЕНЕРГОСІСТЕМ» (покупець, відповідач) підписано договір поставки №201931 (далі - Договір).

В порядку та на умовах, визначених цим Договором, постачальник зобов`язується передати у власність покупця, а покупець в порядку та на умовах, визначених цим Договором, зобов`язується прийняти товар й сплатити, його вартість на умовах цього Договору (п. 1.1 Договору).

Згідно з п. 1.2 Договору предметом постачання є труби сталеві, (надалі - товар) у кількості, асортименті і за ціною, що вказані у рахунках/видаткових накладних та/або Специфікаціях, які є невід`ємною частиною даного Договору. Товар, асортимент і ціна, якого узгоджується сторонами цього договору в усному порядку, що отриманий покупцем відповідно до накладної, не потребує обов`язкового оформлення Специфікації, та підлягає обов`язковій оплаті його вартості.

Відповідно до п. 2.1 Договору загальна кількість поставленого постачальником товару повинна відповідати накладним, що є невід`ємними частинами даного Договору.

Товар, що поставляється постачальником згідно цього Договору, по своїй якості повинен відповідати ГОСТам, затвердженим стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги по якості, або зразкам (еталонам) (п. 2.2 Договору).

У п. 2.3 Договору сторонами встановлено, що гранично допустиме відхилення по масі складає +/- 10%.

У відповідності до п. 3.1 Договору поставка товару здійснюється партіями на умовах: FCA - склад постачальника або завод-виробник, у відповідності з правилами «Інкотермс-2010», додатково місце завантаження з`ясовується після отримання повідомлення від покупця про транспортні витрати, які будуть подані для завантаження, якщо інше не обумовлено у Специфікаціях. Товар може бути доставлений за допомогою служби доставки вантажів.

Згідно з п. 3.2 Договору товар за даним Договором постачається за домовленістю постачальника та покупця в обумовлені строки. Покупець повинен за день до відвантаження, письмово повідомити постачальника про транспортні засоби, які будуть подані для завантаження, а також відомості щодо водія транспортного засобу та особи, яка має довіреність від покупця на отримання продукції. Відвантаження товару покупцю здійснюється при наявності довіреності, що виписана на уповноваженого представника покупця в якій зазначено: посада особи, що отримує ТМЦ, П.І.Б., паспортні дані, зразок підпису.

Пунктом 3.5 Договору встановлено, що разом із товаром покупцю надаються наступні документи: видаткова накладна, рахунок-фактура, товарно-транспортна накладна (у разі необхідності) та/або акт приймання-передачі товару, що оформлюється державною мовою відповідно до вимог п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку №88 зі змінами і доповненнями.

Згідно розділу 4 Договору ціна за одиницю товару, з`ясовується при кожному відвантаженні окремо, та вказується у рахунках/видаткових накладних та/або Специфікаціях (п. 4.1 Договору); вартість товару, упаковка, маркування за цим Договором включається у загальну ціну товару (п. 4.2 Договору); вартість договору визначається у відповідності до видаткових накладних та/або Специфікаціях, які є невід`ємною частиною даного Договору (п. 4.3 Договору).

Відповідно до п. 5.1 Договору приймання товару здійснюється покупцем у відповідності з товарно-супровідними документами, що зазначені в п. 3.5 та інструкціями: по якості - №П-7 від 25.04.1966 та кількості - №П-6 від 15.06.1965 або а присутності представника покупця при відвантаженні. Виклик представника постачальника для участі в прийманні товару обов`язків у випадку виникнення спірних питань щодо постачання товару на протязі 3-х днів з моменту виникнення причин розбіжностей.

Цей Договір вважається укладеним і набуває чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення його печатками сторін та діє до 31 грудня 2019 року, а в разі невиконання обов`язків за Договором до повного виконання сторонами узятих на себе обов`язків (п. 10.1 Договору).

22.07.2019 сторонами підписано Специфікацію №1 (Додаток №1 до Договору), якою визначено найменування товару, одиницю виміру, кількість, ціну, термін поставки, умови оплати, умови поставки товару, що поставляється.

Загальна сума поставки за Специфікацією №1 до Договору складає 379073,91 грн.

У п. 2 Специфікації №1 до Договору встановлено термін поставки: протягом 7 банківських днів з моменту отримання передплати.

Згідно з п. 3 Специфікації №1 до Договору умови оплати: 50% попередня оплата та 50% - оплата за фактичним відвантаженням партії товару не пізніше 30 календарних днів.

Відповідно до п. 4 Специфікації №1 до Договору умови поставки: FCA - склад постачальника м. Дніпро у відповідності з правилами «Інкотермс» - 2010».

Толеранс +/- 10% (п. 5 Специфікації №1 до Договору).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було виставлено позивачу рахунок на оплату №207 від 23.07.2019 на суму 367480,94 грн з ПДВ.

23.07.2019 позивачем була здійснена попередня оплата за Договором на суму 190759,56грн.

На виконання умов Договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 367480,94 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи видатковою накладною №327 від 31.07.2019 на суму 367480,94 грн та товарно-транспортною накладною №Р327 від 31.07.2019.

Отримання відповідачем товару, зазначеного у видатковій накладній, підтверджується підписами його представника на зазначеній видатковій накладній та товарно-транспортній накладній, а також довіреністю відповідача на отримання товару від позивача №14 від 24.07.2019.

Відповідачем жодних заперечень щодо отримання товару від позивача за Договором не надано.

Частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Зобов`язання сторін виникли в порядку статті 11 Цивільного кодексу України з дій юридичних осіб, які в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують зазначені права та обов`язки, а укладений між ними правочин за своєю правовою природою є договором поставки та підпадає під правове регулювання норм статей 712, 655-697 Цивільного кодексу України та статей 264-271 Господарського кодексу України.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, встановлених цим Кодексом, що передбачено приписами другого абзацу пункту першого статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупцю для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з його особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У статті 692 Цивільного кодексу України зазначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п. 3.3 Договору розрахунки за цим договором здійснюються в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок у виді 100% передплати покупцю, якщо інше не зазначено у Специфікаціях.

Як зазначалось вище, у п. 3 Специфікації №1 до Договору сторонами визначено наступні умови оплати: 50% попередня оплата та 50% - оплата за фактичним відвантаженням партії товару не пізніше 30 календарних днів.

Таким чином, товар отриманий за видатковою накладною №№327 від 31.07.2019 відповідач зобов`язаний був остаточно сплати до 30.08.2019 включно.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідач в порушення умов Договору здійснив оплату отриманого товару не в повному обсязі, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем утворилась непогашена заборгованість в сумі 70000,00 грн, зі сплати якої відповідачем допущено прострочення.

Позивач звертався до відповідача з претензією про сплату заборгованості №01-20/11/20-П від 20.11.2020, в якій вимагав негайно сплати заборгованість договором поставки №201931 від 22.07.2019 у розмірі 70000,00 грн, пеню за прострочення виконання зобов`язання в розмірі 11829,51 грн, 3% річних в сумі 4103,52 грн та інфляційні втрати в розмірі 4165,30 грн. До вказаної претензії позивачем також було додано акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.07.2019-19.11.2020.

Вказану претензію позивач направив на адресу відповідача 23.11.2020, що підтверджується копією опису вкладення до цінного листа, копією накладної №495 від 23.11.2020 та копією фіскального чеку поштової установи від 23.11.2020.

Однак відповідач відповіді на вказану вимогу не надав, заборгованість не сплатив.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписами ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідачем відзиву на позов не подано, належними та доказами в розумінні ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України обставин, повідомлених позивачем, не спростовано, доказів погашення заборгованості в добровільному порядку не надано.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача основної заборгованості у розмірі 70000,00 грн є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача 3% річних за період з 31.08.2019 по 30.11.2020 у розмірі 4160,90 грн, інфляційні втрати за період з 31.08.2019 по 30.11.2020 у розмірі 4165,30 грн та пеню за період з 03.12.2019 по 02.06.2020 у розмірі 11829,51 грн.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов`язань.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно з ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 6.2 Договору передбачено, що покупець за даним Договором несе відповідальність: у разі порушення строків оплати покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості.

Оскільки факт прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання встановлений судом та по суті відповідачем не спростований, відповідальність у вигляді пені за прострочення виконання зобов`язання передбачена Договором, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені є правомірними.

В той же час відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Суд зазначає, що даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховуються штрафні санкції і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату штрафних санкцій за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

За змістом ч. 1 ст. 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

За приписами ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм законодавства, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано.

Тобто прострочення відповідача настало з 31.08.2019, і пеня повинна була нараховуватись на суму заборгованості, що виникала, за шість місяців з моменту прострочення, починаючи з 31.08.2019 по 31.03.2020.

Як вбачається з розрахунку пені, який зазначено у позовній заяві позивачем нараховується пені за період з 03.12.2019 по 02.06.2020, тобто позивачем не враховано положень ч. 6 ст. 232 Господарського процесуального кодексу України. Крім того, позивачем не враховано, що в 2020 році 366 днів (у періоді з 13.12.2019 по 02.01.2020).

За здійсненим судом перерахунком розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача, становить 8823,52 грн за період з 03.12.2019 (початкова дата нарахування визначена позивачем) по 31.03.20.20 (кінцева дата нарахування враховуючи вимоги ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

В іншій частині вимоги позивача про стягнення пені задоволенню не підлягають, у зв`язку з їх безпідставністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки факт прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання встановлений судом та по суті відповідачем не спростований, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат також є правомірними.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, суд визнає його частково невірним, оскільки з урахуванням сплати відповідачем 27.09.2019 частини заборгованості у розмірі 36721,38 грн, інфляційні втрати за період з 31.08.2019 по 26.09.2019 необхідно було нараховувати на зменшену суму заборгованості у розмірі 140000,00 грн (176721,38 грн - 36721,38 грн). При цьому, при визначенні інфляційних втрат за період з 14.07.2020 по 31.08.2020 позивачем допущено арифметичну помилку. Крім того, при перерахунку інфляційних втрат за період з 01.09.2020 по 04.10.2020 судом встановлено, що їх розмір є більшим, ніж заявлено позивачем до стягнення, а тому відповідно до ч. 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу вимоги в цій частині підлягають задоволенню у визначеному позивачем розмірі.

За здійсненим судом перерахунком, з урахуванням вищевикладеного, розмір інфляційних втрат, що підлягає стягненню з відповідача, становить 3907,29 грн.

В іншій частині вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат задоволенню не підлягають, у зв`язку їх з безпідставністю.

Перевіривши розрахунок 3% річних, суд визначає його частково невірним, оскільки позивачем при підрахунку 3% річних за період з 03.12.2019 по 02.01.202020 не враховано, що в 2020 році 366 днів, а також безпідставно нараховано 3% річних за період з 01.09.2020 по 04.10.2020 двічі (правомірно нарахування на суму 78000,00 грн з 01.09.2020 по 09.09.2020 та на суму 75000,00 грн з 10.09.2020 по 04.10.2020).

За здійсненим судом перерахунком розмір 3% річних, що підлягає стягненню з відповідача, становить 3943,51 грн.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРЕНЕРГОСІСТЕМ» (84301, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Василя Стуса, 45, оф. 202, ідентифікаційний код 40584682) на користь Приватного підприємства «Науково-виробнича фірма «Кароліна» (49006, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Кронштадська, 8, кв. 1, ідентифікаційний код 13469980) заборгованість у розмірі 70000 (сімдесят тисяч) грн 00 коп., 3% річних у розмірі 3943 (три тисячі дев`ятсот сорок три) грн 51 коп., інфляційні втрати у розмірі 3907 (три тисячі дев`ятсот сім) грн 29 коп., пеню у розмірі 8823 (вісім тисяч вісімсот двадцять три) грн 52 коп. та судовий збір у розмірі 2020 (дві тисячі двадцять) грн 83 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням положень п. 4 розділу Х «Прикінцеві положення» та п.п. 17.5 п.17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Суддя М.В. Хабарова