УХВАЛА

попереднього засідання

м. Київ

08.02.2021Справа № 910/13060/20
За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Капітал 2008" (83004, м. Донецьк, вул. Артема, 138 А, ідентифікаційний номер 35127321)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Елізір" (03039, м. Київ, проспект В.Лобановського, 119, ідентифікаційний номер 37642157)

про банкрутство

Суддя Яковенко А.В.

Секретар судового засідання Смігунов В.В.

Представники сторін:

ТОВ "Елізір" - Крюкова М.В.,

Розпорядник майна - Бандола О.О.,

ТОВ ФК "Юніко Фінанс" - Єлисеєв Є.В.,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У серпні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Капітал 2008" звернулося до суду з заявою про визнання банкрутом Товариства з обмеженою відповідальністю "Елізір".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.09.2020 № 910/13060/20 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Капітал 2008" було прийнято до розгляду, підготовче засідання призначено на 14.09.2020, визначених автоматизованою системою з відбору кандидатів на призначення арбітражних керуючих Ванжулу Я.В., Гаврилюка Є.В. та Попадюка І.В. зобов`язано подати заяву про участь у справі.

04.09.2020 до суду надійшла заява арбітражного керуючого Попадюка І.В. про участь у справі про банкрутство.

09.09.2020 до Господарського суду м. Києва надійшла заява арбітражного керуючого Ванжули Я.В. про участь у справі про банкрутство.

09.09.2020 до суду надійшла заява арбітражного керуючого Потупало Н.І. про участь у справі про банкрутство.

11.09.2020 до Господарського суду м. Києва надійшла заява арбітражного керуючого Кіцула С.Б. про участь у справі про банкрутство.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 14.09.2020 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Елізір" (03039, м. Київ, проспект В.Лобановського, 119, ідентифікаційний номер 37642157). Визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Капітал 2008" (83004, м. Донецьк, вул. Артема, 138 А, ідентифікаційний номер 35127321) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Елізір" (03039, м. Київ, проспект В.Лобановського, 119, ідентифікаційний номер 37642157) в розмірі 6 277 365,11 грн. Введено процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю "Елізір" (03039, м. Київ, проспект В.Лобановського, 119, ідентифікаційний номер 37642157). Здійснено оприлюднення на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України повідомлення про порушення провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Елізір" (03039, м. Київ, проспект В.Лобановського, 119, ідентифікаційний номер 37642157) за номером 65292 від 29.09.2020р. Призначено розпорядником майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Елізір" (03039, м. Київ, проспект В.Лобановського, 119, ідентифікаційний номер 37642157) арбітражного керуючого Ванжулу Ярослава Володимировича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 714 від 02.04.2013).

До Господарського суду м. Києва надійшло клопотання розпорядника майна про витребування інформації та документів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.09.2020 розгляд справи у судовому засіданні призначено на 12.10.2020.

07.10.2020 до суду надійшла заява розпорядника майна Ванжули Я.В. про його відсторонення від виконання повноважень.

09.10.2020 до Господарського суду м. Києва надійшла заява арбітражного керуючого Бандоли О.О. про участь у справі.

Судове засідання, призначене на 12.10.2020, не відбулось, у зв`язку з перебуванням судді Яковенко А.В. на лікарняному.

Після виходу судді Яковенко А.В. з лікарняного, суд ухвалою від 16.10.2020 призначив розгляд справи у судовому засіданні на 26.10.2020.

Судове засідання призначене на 26.10.2020 не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Яковенко А.В. у відпустці.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 28.10.2020 призначено розгляд справи у судовому засіданні на 04.11.2020.

02.11.2020 до суду надійшли повідомлення розпорядника майна Ванжули Я.В. щодо розгляду заявлених грошових вимог до боржника.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.11.2020 задоволено клопотання розпорядника майна арбітражного керуючого Ванжули Я.В. про витребування інформації та документів. Зобов`язано керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "Елізір" (03039, м. Київ, проспект Валерія Лобановського, 119, ) надати суду бухгалтерську та іншу документацію підприємства за 2017, 2018 та 2019 роки. Встановлено керівнику Товариства з обмеженою відповідальністю "Елізір" строк для надання витребуваних документів до 18.11.2020 (у разі направлення документів поштою - зробити відправлення завчасно). Заяву розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Елізір" арбітражного керуючого Ванжули Я.В. про відсторонення від виконання повноважень у справі задоволено. Відсторонено арбітражного керуючого Ванжулу Ярослава Володимировича від виконання повноважень розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Елізір". Призначено розпорядником майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Елізір" арбітражного керуючого Бандолу Олександра Олексійовича (свідоцтво № 853 від 17.07.2013).

Судове засідання, призначене на 09.11.2020, не відбулось, у зв`язку з перебуванням судді Яковенко А.В. у відпустці.

Після виходу судді Яковенко А.В. з відпустки, суд ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.12.2020 розгляд справи у судовому засіданні призначено 14.12.2020.

Судове засідання, призначене на 14.12.2020 не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Яковенко А.В. у відпустці.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.01.2021 призначено розгляд справи у попередньому засіданні на 08.02.2021.

кредитора, боржника та представники заявлених кредиторів.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 Кодексу України з процедур банкрутства у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

За результатами попереднього засідання господарський суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються: розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, що вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів; розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів; дата проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів; дата підсумкового засідання суду, на якому буде постановлено ухвалу про санацію боржника чи постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, чи ухвалу про закриття провадження у справі про банкрутство або ухвалу про продовження строку процедури розпорядження майном та відкладення підсумкового засідання суду, яке має відбутися у строки, встановлені частиною другою статті 44 цього Кодексу.

Розпорядник майна за результатами попереднього засідання вносить до реєстру вимог кредиторів відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов`язаннями, наявність права вирішального голосу в представницьких органах кредиторів, черговість задоволення кожної вимоги.

Неустойка (штраф, пеня) враховується в реєстрі вимог кредиторів окремо від основних зобов`язань у шосту чергу.

Погашення неустойки (штрафу, пені) у справі про банкрутство можливе лише в ліквідаційній процедурі.

Ухвала попереднього засідання є підставою для визначення кількості голосів, які належать кожному конкурсному кредитору під час прийняття рішення на зборах (комітеті) кредиторів. Для визначення кількості голосів для участі у представницьких органах кредиторів зі складу вимог конкурсних кредиторів виключається неустойка (штраф, пеня).

У ст. 64 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у наступному порядку:

1) у першу чергу задовольняються:

вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати перед працюючими та звільненими працівниками банкрута, грошові компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, інші кошти, належні працівникам у зв`язку з оплачуваною відсутністю на роботі (оплата часу простою не з вини працівника, гарантії на час виконання державних або громадських обов`язків, гарантії і компенсації при службових відрядженнях, гарантії для працівників, що направляються для підвищення кваліфікації, гарантії для донорів, гарантії для працівників, що направляються на обстеження до медичного закладу, соціальні виплати у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за рахунок коштів підприємства тощо), а також вихідна допомога, належна працівникам у зв`язку з припиненням трудових відносин та нараховані на ці суми страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, у тому числі відшкодування кредиту, отриманого на ці цілі;

вимоги щодо виплати заборгованості із компенсації збитків, завданих Державному бюджету України внаслідок виконання рішень Європейського суду з прав людини, постановлених проти України;

вимоги кредиторів за договорами страхування;

витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді;

витрати кредиторів на проведення аудиту, якщо аудит проводився за рішенням господарського суду за рахунок їхніх коштів;

2) у другу чергу задовольняються:

вимоги із зобов`язань, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян, шляхом капіталізації у ліквідаційній процедурі відповідних платежів, у тому числі до Фонду соціального страхування України за громадян, які застраховані в цьому фонді, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, зобов`язань із сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, крім вимог, задоволених позачергово, з повернення невикористаних коштів Фонду соціального страхування України, а також вимоги громадян - довірителів (вкладників) довірчих товариств або інших суб`єктів підприємницької діяльності, які залучали майно (кошти) довірителів (вкладників);

3) у третю чергу задовольняються:

вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів);

вимоги центрального органу виконавчої влади, що здійснює управління державним резервом;

4) у четверту чергу задовольняються вимоги кредиторів, не забезпечені заставою;

5) у п`яту чергу задовольняються вимоги щодо повернення внесків членів трудового колективу до статутного капіталу підприємства;

6) у шосту чергу задовольняються інші вимоги.

У судовому засіданні, що відбулось 12.10.2020 судом розглянуто заяви кредиторів, що надійшли до суду з вимогами до боржника.

У судовому засіданні, що відбулось 08.02.2021 судом розглянуто реєстр вимог кредиторів.

Так, за наслідками дослідження заяв кредиторів з грошовими вимогами до боржника, визнанню кредитором Товариства з обмеженою відповідальністю "Елізір" підлягає:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дитячий оздоровчий заклад санаторного типу «Славутич»

Із заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Дитячий оздоровчий заклад санаторного типу «Славутич» слідує, що у боржника існує заборгованість у розмірі 24 918 797,00 грн.

Звертаючись із заявою про визнання кредиторських вимог, ТОВ «ДОЗСТ «Славутич» зазначає, що 01.08.2016 між ним, як первісним кредитором, та ТОВ "Елізір", як новим кредитором, укладено договір про відступлення права вимоги, за яким первісний кредитор передає належне йому право вимоги з боржника компенсації вартості здійсненних невід`ємних поліпшень орендованого майна, що виникло в нього на підставі договору оренди №36ВА-10 від 07.09.2010 (далі - основний договір), та актів виконаних робіт у 2010 році, актів виконаних робіт у 2011 році, актів виконаних робіт у 2012 році, актів виконаних робіт у 2013 році, а новий кредитор приймає право вимоги, що належне первісному кредитору за основним договором та актами виконаних робіт. Повний перелік актів виконаних робіт зазначається у додатку 1 до цього договору.

Пунктом 1.2 договору визначено, що боржником за основним договором є Державне підприємство «Український державний науково-технічний і проектний інститут промислових технологій», .

Відповідно до пункту 1.3 договору право вимоги первісного кредитора підтверджено висновком експертного будівельно- економічного дослідження, проведеного приватним підприємством «Український експертний будівельний центр», рішенням Господарського суду Київської області по справі № 911/2088/14 від 04 листопада 2014 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.07.2015 року та постановою Вищого господарського суду України від 01.10.2015 року у справі №911/2088/14, а також наказом господарського суду Київської області №911/2088/14 від 05.12.2014 року, постановою про відкриття виконавчого провадження №49479634 від 26 листопада 2015 року.

Згідно з пунктом 1.4 договору сума заборгованості боржника згідно актів виконаних робіт, зазначених у додатку 1 до цього договору, становить 20 601 651,00 грн.

За цим договором новий кредитор одержує право (замість первісного кредитора) вимагати від боржника належного виконання всіх зобов`язань за основним договором, в тому числі право нарахування та стягнення штрафних санкцій (штраф, пеня), інфляції за весь період прострочив. До нового кредитора переходить право нарахування та стягнення збитків, понесених ним у зв`язку з невиконанням боржником своїх зобов`язань за основним договором (пункти 1.5, 1.6 договору).

Відповідно до пункту 2.3 договору розрахунки між сторонами за відступлення права вимоги за цим договором визначаються в додатку 2 до цього договору.

За умовами додатку 2 до договору новий кредитор сплачує первісному кредитору суму в розмірі 20 601 651,00 грн. шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок первісного кредитора до 31.12.2019.

Рішенням Господарського суду Київської області по справі № 911/2088/14 від 04.11.2014, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.07.2015 та постановою Вищого господарського суду України від 01.10.2015 у справі №911/2088/14, стягнуто з Державного підприємства "Український державний науково-технічний і проектний інститут промислових технологій" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дитячий оздоровчий заклад санаторного типу "Славутич" 17 918 797,00 грн. вартості невідокремлюваних поліпшень та 73 080,00 грн. судового збору.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Частиною 3 статті 656 ЦК України передбачено, що предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як передбачено умовами додатку 2 до договору про відступлення права вимоги від 01.08.2016, ТОВ "Елізір" зобов`язалося сплатити ТОВ «ДОЗСТ «Славутич» суму грошових коштів у розмірі 20 601 651,00 грн. за відступлене право вимоги в строк до 31.12.2019.

Водночас, доказів виконання ТОВ "Елізір" вищенаведеного зобов`язання перед ТОВ «ДОЗСТ «Славутич» у встановлений договором строк матеріали справи не містять, у зв`язку з чим відповідні грошові вимоги ТОВ «ДОЗСТ «Славутич» у розмірі 20 601 651,00 грн. визнаються судом обґрунтованими.

Крім того, 07.02.2019 між ТОВ «ДОЗСТ «Славутич» (позикодавець) та ТОВ "Елізір" (позичальник) укладено договір № 02/19-ФД позики (надання поворотної фінансової допомоги), за умовами якого позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти в сумі 7 000 000,00 грн., а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів в обумовлений цим поговором строк.

Відповідно до пункту 1.2 договору позика грошових коштів проводиться на основі безпроцентної поворотної фінансової допомоги і не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій як плати за користування такими коштами.

Пунктом 2.3 договору передбачено, що повернення позики може проводитися різновеликими сумами (частинами), однак остаточний розрахунок повинен бути проведений до 07.02.2020 року.

Згідно з пунктом 2.6 договору позика вважається повернутою позикодавцю з моменту зарахування всієї суми грошових коштів, зазначеної в пункті 1.1 цього договору, на поточний рахунок позикодавця.

Відповідно до пункту 4.1 договору останній є укладеним з моменту перерахування позичальнику першого платежу, зазначеного в пункті 2.1 договору, і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

На виконання умов договору від 07.02.2019 № 02/19-ФД ТОВ «ДОЗСТ «Славутич» перерахувало на рахунок ТОВ "Елізір" грошові кошти в розмірі 7 000 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 11.02.2019 № 2809.

Водночас, ТОВ "Елізір" у визначений договором від 07.02.2019 № 02/19-ФД строк передані в позику грошові кошти в розмірі 7 000 000,00 грн. не повернуло.

У повідомленні арбітражного керуючого за результатами розгляду вимог ТОВ «ДОЗСТ «Славутич» останні визнані в повному розмірі.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З огляду на те, що ТОВ "Елізір" у встановлений договором від 07.02.2019 № 02/19-ФД строк грошові кошти ТОВ «ДОЗСТ «Славутич» у розмірі 7 000 000,00 грн. не повернуло, вимоги останнього визнаються судом обґрунтованими.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про визнання Товариства з обмеженою відповідальністю «Дитячий оздоровчий заклад санаторного типу «Славутич» кредитором боржника на суму 24 918 797,00 грн. - із віднесенням до вимог четвертої черги.

Поряд з вищеописаною заборгованістю, визнанню також підлягають судові витрати кредитора у розмірі 4204,00 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро Софт Лтд»

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро Софт Лтд» звернулося до суду з заявою про визнання кредитором боржника на суму 25 000 000,00 грн.

На обґрунтування своїх вимог зазначило, що 19.03.2018 між ТОВ "Елізір" (покупець), ТОВ «Професійна комерція» (повірений) та ТОВ «Агро Софт Лтд» (продавець) укладено договір № БВ290-18 купівлі-продажу цінних паперів, за умовами якого продавець передає у власність покупця, а покупець приймає визначені пунктом 1.2 договору цінні папери та сплачує обумовлену в цьому договорі загальну договірну вартість цих цінних паперів.

Пунктом 1.2 договору визначено, що предметом даного договору є прості векселя, серії АА № 2796026, векселедавцем яких виступає ТОВ «Аскор-Інвест», на суму 41 654 685,16 грн. зі строком платежу 26.02.2025, договірною вартістю 39 850 000,00 грн., а також прості векселя, серії АА № 2796027, векселедавцем яких виступає ТОВ «Аскор-Інвест», на суму 5 592 414,12 грн. зі строком платежу 26.02.2025, договірною вартістю 4 950 000,00 грн.

Загальна договірна вартість цінних паперів становить 44 800 000,00 грн. без ПДВ (пункт 1.3 договору).

Відповідно до пункту 2.1 договору покупець зобов`язується сплатити загальну договірну вартість цінних паперів до 30.06.2018 шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок продавця, або шляхом вексельної форми розрахунків.

На підставі підписаного між сторонами договору від 19.03.2018 № БВ290-18 акту приймання-передачі цінних паперів продавець передав у власність, а покупець прийняв за ордерним індосаментом визначені в пункті 1.2 договору цінні папери.

Разом із цим, ТОВ "Елізір" оплату цінних паперів за договором від 19.03.2018 № БВ290-18 здійснило не в повному обсязі, сплативши 23.03.2018 на рахунок ТОВ «Агро Софт Лтд» лише 19 800 000,00 грн.

Таким чином, залишок заборгованості ТОВ "Елізір" перед ТОВ «Агро Софт Лтд» за договором від 19.03.2018 № БВ290-18 становив 25 000 000,00 грн.

У повідомленні арбітражного керуючого за результатами розгляду вимог ТОВ «Агро Софт Лтд» останні визнані в повному розмірі.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

До договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті (частина 4 статті 656 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Ураховуючи те, що ТОВ "Елізір" у встановлений договором від 19.03.2018 № БВ290-18 строк не сплатило повну ціну продажу цінних паперів, заборгувавши таким чином Товариству з обмеженою відповідальністю «Агро Софт Лтд» 25 000 000,00 грн., вимоги останнього визнаються судом обґрунтованими та підлягають віднесенню до вимог четвертої черги.

Поряд з вищеописаною заборгованістю, визнанню також підлягають судові витрати кредитора у розмірі 4204,00 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Юніко фінанс»

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Юніко фінанс» звернулося до суду із заявою при визнання кредитором боржника на суму 194 706 927,66 грн., що забезпечені заставою.

Вимоги заяви обґрунтовані тим, що 24.05.2012 між ПАТ «УКРБІЗНЕСБАНК» та ТОВ «ТАЛІОН-2008» (позичальник) укладено кредитний договір № 31, відповідно до якого Банк надав позичальнику кредит в сумі 42 000 000,00 грн. з кінцевим терміном повернення до 23.05.2017 на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за користування.

25.03.2013 між ПАТ «УКРБІЗНЕСБАНК», ТОВ «ТАЛІОН-2008» (позичальник) та ТОВ «Інвестиційна будівельна група» (новий позичальник) укладено договір переведення боргу.

Пунктом 1 договору переведення сторони погодили переведення зобов`язань та прав первинного боржника, які виникли у нього перед кредитором, як у позичальника за кредитним договором №31 від 24.05.2012, укладеному між кредитором та первинним боржником.

Також, 25.03.2013 між Банком та ТОВ «Інвестиційна будівельна група» (новим позичальником) укладено додаткову угоду до кредитного договору, згідно з якою лінія кредитування склала 85 000 000,00 грн. на строк до 23.05.2017 зі сплатою 17% річних (п.1.1) У разі невиконання зобов`язань відповідно до п.4.5 цього договору позичальник сплачує банку проценти у розмірі 34% річних на суму простроченої заборгованості до моменту її погашення (п.4.6).

У забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором від 24.05.2012 № 31 між Банком та ТОВ "Елізір" (іпотекодавець) укладено договір іпотеки, посвідчений 09.12.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бадаховим Ю.Н. та зареєстрований в реєстрі за № 446, за яким в іпотек передано наступне нерухоме майно: адміністративна будівля літ. А-4, загальною площею 1 924,6 кв. м., що розташована за адресою: Донецька обл., м. Донецьк, вулиця 50-річчя СРСР, будинок 144/5.

Відповідно до пункту 1.2 договору іпотеки сторони визначили вартість предмету іпотеки у розмірі 97 646 506,00 грн.

Пунктом 9.6 договору іпотеки передбачено, що ця іпотека зберігає силу у випадку, коли у встановленому порядку відбувається переведення боржником боргу за кредитним договором на іншу особу.

У подальшому, на підставі договору про відступлення права вимоги від 16.12.2019 № 32/19, укладеним між ТОВ «ФК «Горизонт» (первісний кредитор) та ТОВ «ФК «Юніко фінанс» (новий кредитор), останнє набуло прав кредитора за Кредитним договором від 24.05.2012 № 31.

Крім того, між ТОВ «ФК «Горизонт» (первісний кредитор) та ТОВ «ФК «Юніко фінанс» (новий кредитор) укладено Договір про відступлення права за договорами іпотеки, посвідчений 23.12.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець P.O. та зареєстрований у реєстрі за №6452, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Юніко фінанс» набуло право іпотекодержателя за Договором іпотеки від 09.12.2014.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, іпотекодержателем адміністративної будівлі літ. А-4, загальною площею 1 924,6 кв. м., що розташована за адресою: Донецька обл., м. Донецьк, вулиця 50-річчя СРСР, будинок 144/5, що належить боржнику ТОВ "Елізір", визначено ТОВ «ФК «Юніко фінанс».

Рішенням Господарського суду Донецької області від 13.12.2016 у справі № 905/2015/15 стягнуто з ТОВ «Інвестиційна будівельна група» на користь ПАТ «УКРБІЗНЕСБАНК» за кредитним договором від 24.05.2012 № 31 заборгованість за тілом кредиту в сумі 85 000 000,00 грн. та 11 322 465,44 грн. заборгованості по процентам за кредитом.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 06.02.2020 у справі № 905/2015/15 здійснено заміну кредитора з ПАТ «УКРБІЗНЕСБАНК» на ТОВ «ФК «Юніко фінанс».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Згідно ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (ст. 517 ЦК України).

Звернувшись з даною заявою про визнання кредитором, ТОВ «ФК «Юніко фінанс» просило визнати його кредитором боржника на суму 194 706 927,66 грн., що забезпечена заставою боржника, з яких: 85 000 000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту та 11 322 465,44 грн. заборгованість за відсотками по кредиту.

Відповідно до cтатті 572 ЦК України, у силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Частиною першою статті 583 ЦК України визначено, що заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель); відповідні положення наведено також у частині другій статті 11 Закону України "Про заставу", за якою заставодавцем може бути як сам боржник, так і третя особа (майновий поручитель).

Згідно зі статтею 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

За змістом частини першої статті 584 ЦК України, частини першої статті 12 Закону України "Про заставу" у договорі застави визначаються суть, розмір та строк виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, опис предмета застави, а також інші умови, відносно яких за заявою однієї із сторін повинна бути досягнута угода.

За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором застави (частина друга статті 589 ЦК України, стаття 19 Закону України "Про заставу").

Згідно з частиною першою статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України "Про іпотеку", іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом; основне зобов`язання - зобов`язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов`язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою; майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов`язання іншої особи-боржника.

Частинами п`ятою, шостою статті 3 Закону України "Про іпотеку" визначено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною, зокрема, до припинення основного зобов`язання.

У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до договору іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України "Про іпотеку", за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги за основним зобов`язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобов`язання чи умов іпотечного договору.

Положеннями частини першої статті 39 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Як зазначено судом вище, виконання зобов`язань за кредитним договором від 24.05.2012 № 31 забезпечено укладеним між ПАТ «УКРБІЗНЕСБАНК» та ТОВ "Елізір" (іпотекодавець) договором іпотеки, посвідченим 09.12.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бадаховим Ю.Н. та зареєстрованим у реєстрі за № 446, за яким в іпотеку передано наступне нерухоме майно: адміністративна будівля літ. А-4, загальною площею 1 924,6 кв. м., що розташована за адресою: Донецька обл., м. Донецьк, вулиця 50-річчя СРСР, будинок 144/5, вартість якого визначена сторонами в розмірі 97 646 506,00 грн.

Відповідно до cтатті 572 ЦК України, силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Частиною першою статті 583 ЦК України визначено, що заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель); відповідні положення наведено також у частині другій статті 11 Закону України "Про заставу", за якою заставодавцем може бути як сам боржник, так і третя особа (майновий поручитель).

Згідно зі статтею 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

За змістом частини першої статті 584 ЦК України, частини першої статті 12 Закону України "Про заставу" у договорі застави визначаються суть, розмір та строк виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, опис предмета застави, а також інші умови, відносно яких за заявою однієї із сторін повинна бути досягнута угода.

За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором застави (частина друга статті 589 ЦК України, стаття 19 Закону України "Про заставу").

Згідно з частиною першою статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України "Про іпотеку", іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом; основне зобов`язання - зобов`язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов`язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою; майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов`язання іншої особи-боржника.

Частинами п`ятою, шостою статті 3 Закону України "Про іпотеку" визначено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною, зокрема, до припинення основного зобов`язання.

У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до договору іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України "Про іпотеку", за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги за основним зобов`язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобов`язання чи умов іпотечного договору.

Положеннями частини першої статті 39 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Суд наголошує, що відповідно до частини 1 статті 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідні вимоги за Кредитним договором від 24.05.2012 № 31 є забезпеченими за договором іпотеки від 09.12.2014 на суму 97 646 506,00 грн.

Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду №905/2028/18 від 17.06.2020 року.

Доказів наявності у ТОВ «ФК «Юніко фінанс» права вимоги до ТОВ "Елізір", як іпотекодавця, на іншу частину заборгованості за кредитним договором від 24.05.2012 № 31, тобто в розмірі 97 060 421,66 грн., матеріали справи не містять.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про визнання Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Юніко фінанс» кредитором боржника на суму 97 646 506,00 грн. - вимоги, що забезпечені заставою боржника.

Поряд з вищеописаною заборгованістю, визнанню також підлягають судові витрати кредитора у розмірі 4 204,00 грн.

У задоволенні решти вимог у розмірі 97 060 421,66 грн. відмовити.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Капітал 2008»

В ході попереднього засідання, судом встановлено, що ухвалою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Елізір" від 14.09.2020 визнано безспірними вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Капітал 2008" до боржника у розмірі 6 277 365,11 грн.

Поряд з вищеописаною заборгованістю, до реєстру вимог кредиторів також підлягає включенню судовий збір, сплачений за подання заяви про порушення провадження у справі у розмірі 21 020,00 грн. та авансування винагороди арбітражного керуючого у розмірі 42 507,00 грн. - перша черга.

Відповідно до абз. 1 ч. 8 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства розпорядник майна зобов`язаний окремо повідомити господарський суд про вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за відсутності таких заяв - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з відповідним державним реєстром.

Доказів наявності у боржника майна, що перебуває у заставі (іпотеці), суду не подано.

Відповідно до абзацу 2 ч. 8 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства розпорядник майна зобов`язаний окремо повідомити господарський суд про вимоги щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, аліментів, а також про вимоги щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю громадян, згідно із заявами таких кредиторів та/або даними обліку боржника.

Заяви з вимогами щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, аліментів, а також вимоги щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю громадян до суду не надходили.

У зв`язку з вищенаведеним, складений розпорядником майна реєстр вимог кредиторів підлягає затвердженню судом.

Станом на 08.02.2021 заяв від кредиторів та осіб, які виявили бажання взяти участь у санації боржника не надійшло.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд вважає за доцільне закінчити попереднє засідання.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст. ст. 45, 47 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 232, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Визнати кредитором у справі № 910/13060/20 по відношенню до боржника:

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Дитячий оздоровчий заклад санаторного типу «Славутич» на суму 24 923 001,00 грн., з яких 4 204,00грн.-вимоги першої черги, 24 918 797,00грн.-вимоги першої черги;

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро Софт ЛТД" на суму 25 004 204,00 грн., з яких 4 204,00грн.-вимоги першої черги, 25 000 000,00грн.-вимоги першої черги;

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Юніко фінанс» на суму 97 650 710,00грн., з яких 4204,00грн.-вимоги першої черги, 97 646 506,00грн.- вимоги, забезпечені заставою боржника;

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Капітал 2008" на суму 6 290 892,11грн., з яких: 63 527,00 грн. - вимоги першої черги, 6 227 365,11грн.-вимоги четвертої черги.

2. Зобов`язати розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Елізір" проаналізувати фінансову, господарську та інвестиційну діяльність боржника, його становище на товарних ринках; надати письмові докази про розмір активу та пасиву Товариства з обмеженою відповідальністю "Елізір", наявну дебіторську заборгованість.

3. Зобов`язати розпорядника майна організувати проведення зборів кредиторів у відповідності до ст. 48 Кодексу України з процедур банкрутства, вирішити питання відносно подальшого розгляду справи та відповідні протоколи надати суду.

4. Встановити дату проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів: 26.02.2021.

5. Зобов`язати розпорядника майна надати суду звіт про свою діяльність в процедурі розпорядження майном з врахуванням вимог ст.ст. 44-49 Кодексу України з процедур банкрутства.

6. Визначити дату проведення підсумкового судового засідання у справі № 910/13060/20 на 01.03.2021 о 11:50 год. Засідання відбудеться у приміщені господарського суду м. Києва в залі судових засідань № 3 (корпус Б).

7. Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного для їх подання, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

8.Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Юніко фінанс» у визнанні кредитором на суму 97 060 421,66грн.

Ухвалу направити учасникам провадження у справі та розпоряднику майна.

Ухвала набирає законної сили в порядку ч.ч. 4, 5 ст.9 Кодексу України з процедур банкрутства та може бути оскаржена. Оскарження ухвали не зупиняє провадження у справі про банкрутство.

Повний текст ухвали складено 22.02.2021

Суддя А.В. Яковенко