ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2021 р.м. ХарківСправа № 922/176/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", м.Київ
до Приватного акціонерного товариства "Харківська муніципальна страхова компанія", м.Харків
про стягнення коштів 17 880,89 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Публічне акціонерного товариства "Національна акціональна страхова компанія "Оранта" звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Харківська муніципальна страхова компанія" (відповідач), в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 17 880,89 грн. Крім того, до стягнення з відповідача заявлені судові витрати по сплаті судового збору 2270,00 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 24.08.2019 р. в м.Харкові відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого в ПрАТ "Харківська муніципальна страхвоа компанія"" автомобіля та позивачем було виплачено страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування, у зв`язку з чим до нього перейшло право зворотної вимоги до страховика винної особи (відповідача у справі) у сумі виплаченого страхового відшкодування, але у межах фактичних затрат із вирахуванням франшизи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25.05.2020 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі № 922/1523/20, розгляд справи було вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до частини першої пункту 3 статті 12 ГПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Для цілей цього Кодексу визначено поняття малозначних справ, а саме - це справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними.

Частиною 1 статті 247 ГПК України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 1 статті 250 ГПК України, питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 5 статті 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвала суду від 25.01.2021, що була направлена на адресу сторін, отримана сторонами про що свідчать відмітки на поштових повідомленнях, які повернулись до суду.

Ухвалою суду від 25.01.2021 було роз`яснено сторонам, що процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідач правом на подання відзиву до суду не скористався.

У встановлені судом строки додаткових письмових доказів, клопотань, заяв та пояснень від сторін до суду не надійшло.

Враховуючи, що по справі №922/176/21 збігає строк, встановлений нормами ГПК України для розгляду справи у спрощеному позовному провадженні, суд вважає за необхідне вирішити даний спір по суті.

Згідно з частиною четвертою статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" та ОСОБА_1 (Страхувальник) укладено договір №АП 0005839 добровільного страхування транспортного засобу, предметом якого є страхування транспортного засобу "ЗАЗ Lanos", д.р.н. НОМЕР_1 .

24.08.2019р. на вул. Плеханівській в м.Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "ЗАЗ Lanos", д.р.н. НОМЕР_1 , та траспортного засобу "Subaru Tribeka", д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням - ОСОБА_2 .

Відповідно до постанови Комінтернівського районного суду м.Харкова від 12.12.2019р. по справі №641/7953/19 дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_2 вимог Правил дорожнього руху та вчинення ним правопорушення, яке передбачене ст.124 КУпАП.

Після звернення 28.08.2019 Страхувальника з заявою до ПАТ "НАСК "ОРАНТА" про виплату страхового вішкодування в з`язку із дорожньо-транспортною пригодою, яка є страховим випадком відповідно до умов договору страхування №АП 0005839 ПАТ "НАСК "ОРАНТА" на підставі страховго акту №СТО-19-12669/1 та розрахунку вішкодування до нього було сплачено на рахунок Страхувальника кошти у розмірі 37 159,82 грн., що підтверджується платіжним дорученням №51263 від 04.10.2019р. (а.с.36).

Після звернення 22.01.2019 Страхувальника з заявою до ПАТ "НАСК "ОРАНТА" про перерахунок страхового відшкодування на підставі Висновку експертного авто товарознавчого дослідження №20510 від 20.11.2019 ПАТ "НАСК "ОРАНТА" на підставі страховго акту №СТО-19-12669/2 та розрахунку вішкодування до нього було додатково сплачено на рахунок Страхувальника страхове відшкодування у розмірі 27 880,89 грн., що підтверджується платіжним дорученням №4872 від 29.01.2020 (а.с.40).

Згідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке Страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон України «Про ОСЦПВВНТЗ») страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Позивачем у позовній заяві наголошено, що Цивільна-правова відповідальність ОСОБА_2 , як водія забезпеченого за договором ОСЦПВВНТЗ наземеного транспортного засобу "Subaru Trabeka", д.р.н. НОМЕР_2 , на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в Приватному акціонерному товаристві "Харківська муніципальна страхова компанія" згідно полісу ОСЦПВ ВНТЗ №АМ/8218709. Відповідно до умов полісу ОСЦПВ № АО/1315192 розмір франшизи становить 2 000,00 грн.

22.01.2019 позивачем відповідачу була направлена заява про перерахунок страхового вішкодування на підставі Висновку експернтного авто товарознавчого дослідження №20510 від 20.11.2019р. в зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, яка є страховим випадком відповідно до умов договору страхування №АП 0005839.

З матеріалів справи вбачається, що Відповідач сплатив позивачу суму у розмірі 45159,82 грн. (а.с.46-49).

Отже, на підставі вищезазначеного, до позивача перейшло право зворотної вимоги (суброгації) до відповідача, як до особи відповідальної за відшкодування заподіяних збитків, на суму 17 880,89 грн. (65040,71 грн. - 45159,82 грн. - 2 000,00 грн. = 17 880,89 грн.).

19.10.2020р. позивач звернувся з листом до відповідача з проханням виплатити страхове відшкодування на користь позивача в порядку суброгації. Проте залишок, страхового відшкодування, враховуючи розмір франшизи відповідачем так і не був сплачений.

Згідно із ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

За змістом ст. 13 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, яка набула чинності 15.12.2017р.) встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

За приписом ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

Відповідачем не оспорено вказану заборгованість, відзиву на позовну заяву не надано.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що Відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував, відзив на позов не надав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню.

Також суд має вирішити питання розподілу та стягнення судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судовий збір, відповідно приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на відповідача.

Інших судових витрат позивачем заявлено не було.

Керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 126, 129, 130, ст. ст. 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Харківська муніципальна страхова компанія" (61001, вул. Плеханівська, 63, м.Харків, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-Д, ) страхове відшкодування 17 880 грн. 89 коп. та витрати по сплаті судового збору 2270 грн. 00 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Повне рішення складено "25" лютого 2021 р.

Суддя С.Ч. Жельне