РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.02.2021Справа № 910/19323/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., за участі секретаря судового засідання Зайченко О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Гагаріна, 16)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний Будинок "ВЕЛЕС" (01013, м. Київ, вул. Промислова,7)

про стягнення 822 506,77 грн.

за участю представників

від позивача: Дяченко О.Г.

від відповідача: не з`явились

У судовому засіданні 17.02.2021, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний Будинок "ВЕЛЕС" про стягнення заборгованості у розмірі 822 506,77 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором поставки №357 від 08.07.2015 та договору про надання послуг по перекачуванню барди №В-01/2015 від 10.12.2015, а саме в частині здійснення розрахунків за поставлений товар та надані послуги, у відповідача виникла заборгованість у загальному розмірі 600 059,19 грн. Крім того, за прострочення виконання грошового зобов`язання позивач нарахував до стягнення 3% річних у розмірі 64 496,00 грн та інфляційні втрати у розмірі 157 951,58 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 14.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/19323/20 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні 13.01.2021.

У судовому засіданні 13.01.2021 суд на місці ухвалив відкласти підготовче засідання на 03.02.2021.

У судовому засіданні 03.02.2021 суд на місці ухвалив закрити підготовче провадження та призначити розгляд справи по суті на 17.02.2021.

У судовому засіданні 17.02.2021 суд заслухав представника позивача, яка підтримала позовні вимоги та надала пояснення по суті спору.

Відповідач у судове засідання явку уповноваженого представника не забезпечив, клопотань щодо відкладення розгляду справи не направляв, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

08.07.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельний Будинок "ВЕЛЕС" (надалі - відповідач, покупець, замовник) та Державним підприємством спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" (надалі - позивач, постачальник) було укладено договір поставки №357 (надалі- договір), предметом якого було зобов`язання постачальника передати у власність покупцю барду зернову нативну загальною кількістю 500 000 тон.

Відповідно до п. 2.1. договору вартість товару становить 20,00 гривень за одну тону, в тому числі ПДВ 3.33 грн.

Загальна сума договору становить 10 000 000,00 (десять мільйонів) гривень, в тому числі ПДВ - 1666666,67 грн (п. 2.2. договору).

Пунктами 4.1. та 4.2. договору встановлено, що передача товару проводиться на умовах базису поставки EXW відповідно до правил Інкотермс 2010 зі складу Постачальника, що знаходиться за адресою: 08042, Київська область,_ Макарівський район, с.Червона Слобода. Кількість переданого Товару визначається згідно показників лічильника постачальника.

Відвантаження Товару оформляється видатковою накладною та Актом приймання-передачі. Право власності на Товар, а також усі ризики, пов`язані з ним, переходять від Постачальника до Покупця в момент отримання останнім Товару (п. 4.3., 4.4. договору).

Відповідно до п. 2.5. договору оплата товару здійснюється Покупцем шляхом 100% попередньої оплати згідно виставленого Постачальником рахунку-фактури. Підставою для виписки рахунку-фактури Постачальником є письмова заява Покупця.

Згідно з п. 3.3.1. договору постачальник зобов`язаний оплатити вартість товару протягом 5 (п`яти) банківських днів після отримання від постачальника рахунка-фактури, але у будь-якому разі до початку відвантаження товару постачальником.

Оплата вартості Товару здійснюється шляхом безготівкового перерахування коштів з поточного рахунку Покупця на поточний рахунок Постачальника. Датою оплати Товару є дата надходження коштів на поточний рахунок Постачальника (п. 2.6 договору).

Цей договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими особами сторін і діє до 31 грудня 2016 року, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором (п. 9.1. договору).

Додатковою угодою №1 від 08.07.2015 до договору поставки сторони виклали п. 9.2. договору в наступній редакції: «У випадку, якщо за 30 календарних днів до закінчення строку дії договору жодна із сторін письмово не повідомить про намір його розірвання, договір вважається пролонгованим на тих самих умовах на один календарний рік, а саме до 31 грудня 2017 року».

На виконання умов договору позивачем в період з січня 2017 року по лютий 2018 року було здійснено відповідачу поставку товару на загальну суму 588 040,31 грн., що підтверджується видатковими накладними:

- № 48 від 31.01.2017 на суму 112 480,00 грн;

- № Фв000057 від 28.02.2017 на суму 101 580,00 грн;

- № Мр000081 від 31.03.2017 на суму 74 940,00 грн;

- № Ап000046 від 30.04.2017 на суму 12 740,00 грн;

- № Ма000080 від 31.05.2017 на суму 151 060,00 грн;

- № Ин000075 від 30.06.2017 на суму 135 260,00 грн.

10 грудня 2015 року з метою забезпечення виконання вищевказаного договору поставки між сторонами було укладено Договір про надання послуг по перекачуванню барди № В-01/2015 (надалі- договір про надання послуг).

Відповідно до п.1.1 договору про надання послуг, ДП «Укрспирт» зобов`язується за замовленнями Замовника здійснювати перекачування барди зернової нативної ТОВ «ТБ «Велес», а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані Послуги в порядку та на умовах визначених цим Договором.

Кількість барди зернової нативної, що підлягає перекачуванню відповідає кількості барди зернової нативної, що придбана замовником у виконавця на підставі договору поставки №357 від 08.07.2015 (п. 2.1. договору про надання послуг).

Відповідно до п. 3.6.2 договору про надання послуг остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги та відшкодування витрат за фактично спожиту електроенергію Замовник здійснює до 5 числа місяця наступного за звітним (розрахунковим) на підставі рахунку-фактури та Акту наданих послуг (виконаних робіт), які складаються Виконавцем з розрахунку фактичного обсягу наданих Послуг у звітному місяці.

Згідно актів наданих послуг №44 від 31.01.2017, №Мр000084 від 31.03.2017 та №Сн000094 від 30.09.2017 позивачем було надано, а відповідачем прийнято послуги по перекачуванні барди на загальну суму 12 018,88 грн.

18.11.2020 року внаслідок невиконання відповідачем умов договору поставки №357 від 08.07.2015 та умов договору про надання послуг по перекачуванню барди № В-01/2015 від 10.12.2015, позивачем було направлено на адресу відповідача претензію №11-2-1.9.1/1959 від 13.11.2020, у якій Державне підприємство просило сплатити існуючу заборгованість по вищевказаним договорам у розмірі 600 059,19 грн.

За доводами позивача, дана претензія була залишена відповідачем без відповіді та задоволення, що стало наслідком звернення позивача з позовом до суду про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний Будинок "ВЕЛЕС" існуючого боргу у розмірі 600 059,19 грн, а також нарахованих за прострочення виконання грошових зобов`язань 3% річних у розмірі 64 496,00 грн та інфляційних втрат у розмірі 157 951,58 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору №357 від 08.07.2015, суд дійшов до висновку, що останній за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до п. 1. ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 662 Цивільного кодексу України встановлено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно з ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними № 48 від 31.01.2017, № Фв000057 від 28.02.2017, №Мр000081 від 31.03.2017, № Ап000046 від 30.04.2017, № Ма000080 від 31.05.2017, № Ин000075 від 30.06.2017, які були підписані сторонами без жодних зауважень та заперечень, позивачем в період з січня 2017 року по лютий 2018 року було поставлено відповідачу товар на загальну 588 040,31 грн, який був залишений останнім без оплати.

Крім того судом встановлено, що на підставі укладеного між сторонами договору про надання послуг по перекачуванню барди № В-01/2015 від 10.12.2015 позивачем також були надані відповідачу послуги по перекачування барди зернової нативної, що придбана Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельний Будинок "ВЕЛЕС" на підставі договору поставки №357 від 08.07.2015.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Так, факт надання позивачем послуг за договором № В-01/2015 від 10.12.2015 підтверджується актами надання послуг №44 від 31.01.2017, №Мр000084 від 31.03.2017 та №Сн000094 від 30.09.2017 на загальну суму 12 018,88 грн, що були підписані з боку відповідача без жодних зауважень та заперечень.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Судом встановлено, що відповідач зобов`язаний був повністю розрахуватися за поставлений товар протягом 5 банківських днів після отримання від позивача рахунка-фактури, але у будь-якому разі до початку відвантаження товару.

За надані позивачем послуги згідно договору № В-01/2015 від 10.12.2015 відповідач повинен був здійснити розрахунок до 5 числа місяця наступного за звітним (розрахунковим) на підставі рахунку-фактури та Акту наданих послуг (виконаних робіт), які складаються з розрахунку фактичного обсягу наданих послуг у звітному місяці.

При цьому доказів оплати відповідачем товару та наданих послуг за вищевказаними договорами матеріали справи не містять.

З долученого до позовної заяви акту звіряння взаємних розрахунків за період 9 місяців 2018 року вбачається, що відповідачем було визнано існуючу у нього кредиторську заборгованість перед позивачем у розмірі 600 059,19 грн.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Приймаючи до уваги зазначене та враховуючи, що відповідачем не надано суду жодних доказів належного виконання зобов`язання щодо оплати поставленого товару та наданих послуг, суд приходить до висновку, що факт наявності боргу у відповідача перед позивачем за договорами №357 від 08.07.2015 та № В-01/2015 від 10.12.2015 належним чином доведений, документально підтверджений та строк оплати є таким, що настав, а тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості у загальному розмірі 600 059,19 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, за прострочення виконання грошового зобов`язання за договорами позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 64 496,00 грн та інфляційні втрати у розмірі 157 951,58 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних у розмірі 64 496,00 грн, суд встановив, що останній є арифметично вірним та обґрунтованим, а тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Що стосується інфляційних втрат, то за перерахунком суду їх розмір становить більше, ніж заявлено позивачем, однак, приймаючи до уваги, що суду не надано право виходити за межі позовних вимог, то до стягнення підлягає сума у заявленому позивачем розмірі 157 951,58 грн.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем відзиву на позовну заяву, контррозрахунку суми позовних вимог та будь-яких заперечень по суті позовних вимог не надано, доводів позивача у встановленому законом порядку не спростовано.

З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" в повному обсязі, з покладенням на відповідача судових витрат у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 129, 236 - 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний Будинок "ВЕЛЕС" (01013, м. Київ, вул. Промислова, буд. 7; ідентифікаційний код 39050787) на користь Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Гагаріна, буд. 16; ідентифікаційний код 37199618) основний борг у розмірі 600 059 (шістсот тисяч п`ятдесят дев`ять) грн 19 коп., 3% річних у розмірі 64 496 (шістдесят чотири тисячі чотириста дев`яносто шість) грн 00 коп., інфляційні втрати у розмірі 157 951 (сто п`ятдесят сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят одну) грн 58 коп. та судовий збір у розмірі 12 337 (дванадцять тисяч триста тридцять сім) грн 60 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 22.02.2021

Суддя Л. Г. Пукшин