ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"24" лютого 2021 р. м. Рівне Справа № 918/939/20

Господарський суд Рівненської області у складі: суддя Романюк Р.В.,

розглянувши скаргу Державного підприємства "Старокостянтинівське лісове господарство" на дії головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Стариченко Іванни Сергіївни по виконанню рішення суду у справі

за позовом Державного підприємства "Старокостянтинівське лісове господарство"

до Фізичної особи - підприємця Кобзар Ігоря Анатолійовича

про стягнення коштів

За участю представників сторін:

від позивача (скаржника): Слаба О.М. (довіреність № б/н від 05.01.2021 року);

від відповідача: не з`явився;

від органу ДВС: Стариченко І.С. (довіреність № б/н від 18.02.2020 року).

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 04.09.2019 року у справі № 918/Рішенням Господарського суду Рівненської області від 19.11.2020 року у справі № 918/939/20 позов Державного підприємства "Старокостянтинівське лісове господарство" задоволено, стягнуто з Фізичної особи - підприємця Кобзар Ігоря Анатолійовича на користь Державного підприємства "Старокостянтинівське лісове господарство" 72 921,46 грн заборгованості та 2 102,00 грн витрат по сплаті судового збору.

10.12.2020 року господарським судом на виконання рішення господарського суду від 19.11.2020 р. видано наказ № 918/939/20.

08.02.2021 року до Господарського суду Рівненської області від Державного підприємства "Старокостянтинівське лісове господарство" надійшла скарга на дії головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Стариченко Іванни Сергіївни по виконанню рішення суду у справі № 918/939/20 відповідно до якої скаржник просить суд:

- Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Стариченко Іванни Сергіївни щодо винесення повідомлення від 11.01.2021 р. про повернення виконавчого документа наказа від 10.12.2020 року у справі № 918/939/20 стягувачу без прийняття до виконання;

- Скасувати повідомлення головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Стариченко Іванни Сергіївни від 11.01.2021 р. про повернення виконавчого документа № 918/939/20 від 10.12.2020 року стягувачу без прийняття до виконання;

- Зобов`язати головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Стариченко Іванну Сергіївну (або іншу посадову особу Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції) усунути порушення, а саме поновити порушене право заявника Державного підприємства "Старокостянтинівське лісове господарство" - у спосіб прийняття до виконання наказу Господарського суду Рівненської області від 10.12.2020 року у справі № 918/939/20 та винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Обґрунтовуючи викладені у скарзі вимоги ДП "Старокостянтинівське лісове господарство" посилається на те, що повідомлення від 11.01.2021 року про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки в наказі Господарського суду Рівненської області від 10.12.2020 р. у справі № 918/939/20 не повинно бути зазначено дату народження фізичної особи - підприємця, так як відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" вимога про зазначення у виконавчому документі дати народження боржника стосується лише фізичних осіб, а не фізичних осіб - підприємців, які є суб`єктами господарювання.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 10.02.2021 року прийнято скаргу Державного підприємства "Старокостянтинівське лісове господарство" на дії головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Стариченко Іванни Сергіївни по виконанню рішення суду у справі № 918/939/20 до розгляду та призначено розгляд скарги у судовому засіданні на "24" лютого 2021 р.

23.02.2021 року до суду від Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) надійшов відзив на скаргу на дії головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Стариченко І.С. в якому просить суд відмовити в задоволенні скарги ДП "Старокостянтинівське лісове господарство" на дії головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Стариченко І.С. в повному обсязі, посилаючись на те, що автоматизована система виконавчого провадження не дозволяє виконавцю прийняти рішення про відкриття виконавчого провадження у разі відсутності такого реквізиту, як дата народження боржника та ця обставина не залежить від виконавця і не може бути ним усунута, в свою чергу, звертатись із запитом про дату народження боржника до відкриття виконавчого провадження - це дія, яку виконавець не має права вчиняти, адже закон не наділяє його повноваженнями на отримання такої інформації лише при здійсненні виконавчого провадження.

24.02.2020 року позивачем надано суду письмові пояснення в яких останнє вказує на те, що наказ Господарського суду Рівненської області № 918/939/20 виданий у встановленому законом порядку та формі та відповідає вимогам ч. 1 ст. 4 ЗУ "Про виконавче провадження", підстав для повернення стягувачу виконавчого документа з посиланням на п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону у виконавчої служби не було.

Представник позивача (скаржника) в судовому засіданні 24.02.2021 року підтримала скаргу з підстав, зазначених у скарзі.

Представник відповідача в судове засідання 24.02.2021 року не з`явився.

Представник органу ДВС в судовому засіданні 24.02.2021 року заперечила проти скарги з підстав, зазначених у відзиві на скаргу.

Частиною 2 статті 342 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

За таких обставин, враховуючи що неявка представників позивача, відповідача та представника органу державної виконавчої служби не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду скарги, суд дійшов висновку розглянути скаргу за відсутності представників Державного підприємства "Старокостянтинівське лісове господарство", Фізичної особи - підприємця Кобзар Ігоря Анатолійовича та Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів).

Розглянувши скаргу Державного підприємства "Старокостянтинівське лісове господарство" на дії головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Стариченко Іванни Сергіївни по виконанню рішення суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно ст. 340 ГПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 342 ГПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Повідомленням головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Стариченко Іванни Сергіївни, про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 11.01.2021 року повернуто виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання, з підстав, визначених п. 6 ч. 4 ст. 4 ЗУ "Про виконавче провадження". У вищевказаному повідомленні зазначено, що у виконавчому документі, а саме: наказі № 918/939/20 від 10.12.2020 року, не зазначено дата народження боржника - фізичної особи.

Згідно ч. 1 ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Статтею 1291 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Накази суду викладаються в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення відповідних форм процесуальних документів, передбачених Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, і підписуються електронним цифровим підписом судді (в разі колегіального розгляду - електронними цифровими підписами всіх суддів, що входять до складу колегії). Наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Наказ, судовий наказ, ухвала суду мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Статтею 1 ЗУ "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положеннями ч. 1 ст. 4 ЗУ "Про виконавче провадження" визначено, що у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання. У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти. У разі пред`явлення до примусового виконання рішення міжнародного юрисдикційного органу у випадках, передбачених міжнародним договором України, такий виконавчий документ повинен відповідати вимогам, встановленим міжнародним договором України.

Враховуючи вищевказане та враховуючи приписи п. 5 ч. 1 ст. 4 ЗУ "Про виконавче провадження" резолютивна частина наказу (виконавчого документу) має відтворювати резолютивну частину рішення, на виконання якого цей наказ було видано та містити ідентифікуючі дані учасників процесу, що сприяє швидкому та безпосередньому виконанню наказу саме по відношенню до боржника та стягувача.

Людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою (ст. 24 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)).

За змістом ст.ст. 50, 51 ЦК України передбачено, що право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Інформація про державну реєстрацію фізичних осіб - підприємців є відкритою. До підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 55 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа - підприємець у порядку, визначеному законом (ч. 1 ст. 58 ГК України).

Згідно ч. 1 ст. 128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" передбачено, що державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців (далі - державна реєстрація) - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, 15.10.2007 року проведено державну реєстрацію фізичної особи - підприємця боржника (відповідача) Кобзар І.А. , а тому, саме з цього моменту Кобзар Ігор Анатолійович набув статусу суб`єкта господарювання.

Статус фізичної особи-підприємця це юридичний статус, який засвідчує право особи на заняття підприємницькою діяльністю, а саме: самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) за умови їх державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Відповідно до п. 2 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2832/5) та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802, виконавчий документ у паперовій формі повинен відповідати вимогам до виконавчого документа, зазначеним у статті 4 Закону.

Фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям. Ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить (ч. 1 ст. 28 Цивільного кодексу України).

При перевірці відповідності виконавчого документа вимогам пунктів 3, 4 ч.1 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець враховує, зокрема: повне найменування для юридичних осіб повинно містити інформацію про організаційно-правову форму такої особи відповідно до вимог чинного законодавства; ім`я фізичної особи (яка є громадянином України) складається з її прізвища, власного імені та по батькові.

З аналізу п. 3 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" зазначення дати народження стосується виключно боржника - фізичної особи.

Боржником за наказом Господарського суду Рівненської області від 10.12.2020 року № 918/939/20 є суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа - підприємець Кобзар Ігор Анатолійович, ідентифікуючою ознакою якого є індивідуальний податковий номер (у даному випадку ідентифікаційний код НОМЕР_1 ), який і було зазначено у судовому в наказі.

Виходячи зі змісту положень Закону України "Про виконавче провадження", даний нормативний акт оперує термінами: юридична особа, фізична особа-підприємець, та фізична особа.

За змістом положень пункту 3 частини 1 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження", така ідентифікуюча ознака боржника, як дата його народження, застосовується по відношенню до боржника - фізичної особи, при цьому, боржником за наказом господарського суду, виданим у даній справі, є фізична особа-підприємець, до якої, в силу вимог ст. 51 ЦК України, застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб.

Посилання державного виконавця на те, що виконавчий документ не містить дати народження боржника, у зв`язку з чим він не відповідає вимогам ст. 4 ЗУ "Про виконавче провадження", а тому підлягає поверненню стягувачу, є безпідставними, оскільки боржник у даній справі виступав як суб`єкт підприємницької діяльності, а тому наявність дати народження боржника у виконавчому документі не вимагалась.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.04.2020 року у справі № 923/597/19.

Таким чином, посилання державного виконавця на неможливість ідентифікації особи боржника не відповідають дійсності та спростовуються матеріалами справи.

Як встановлено судом, наказ Господарського суду Рівненської області від 10.12.2020 року № 918/939/20 містить усі необхідні відомості визначенні ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження".

Пунктом 3 частини 3 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Тому, відсутність у виконавчому документі відомостей про дату народження боржника, не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання.

З огляду на зазначене, враховуючи те, що станом на день пред`явлення стягувачем наказу Господарського суду Рівненської області від 10.12.2020 року № 918/939/20 до виконання, наказ містив усі необхідні реквізити, передбачені ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", суд дійшов висновку, що дії головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Стариченко Іванни Сергіївни щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 11.01.2021 року є неправомірними.

Щодо вимоги скаржника про зобов`язання головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Стариченко Іванну Сергіївну (або іншу посадову особу Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції) усунути порушення, а саме поновити порушене право заявника Державного підприємства "Старокостянтинівське лісове господарство" - у спосіб прийняття до виконання наказу Господарського суду Рівненської області від 10.12.2020 року у справі № 918/939/20 та винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, то суд відмовляє у задоволенні скарги в цій частині з огляду на наступне.

Положеннями ч. 2 ст. 343 ГПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов`язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (в тому числі, зобов`язувати орган виконавчої служи прийняти виконавчий документ до виконання та вчиняти визначені Законом України "Про виконавче провадження" заходи, що спрямовані на примусове виконання рішень), а за результатами розгляду скарги суд може лише зобов`язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Порядок звернення до органу виконавчої служби із виконавчим документом визначений положеннями Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до яких обов`язок державного виконавця із прийняття до виконання такого виконавчого документу виникає лише у випадку звернення стягувача із відповідною заявою до органу виконавчої служби, відповідності виконавчого документу, заяви про відкриття виконавчого провадження та доданих до неї документів, вимогам законодавства, зокрема ст. 26 цього Закону.

Судом встановлено, що згідно повідомлення від 11.01.2021 р. та супровідного листа Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 11.01.2021 р. № 1687 року виконавчий документ - наказ Господарського суду Рівненської області від 10.12.2020 року № 918/939/20 повернуто стягувану без прийняття до виконання.

Тобто, станом на дату розгляду даної скарги спірний виконавчий документ не перебуває на виконанні в органі виконавчої служби.

Вимога скаржника про зобов`язання головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Стариченко Іванну Сергіївну (або іншу посадову особу Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції) прийняти до виконання наказ Господарського суду Рівненської області від 10.12.2020 року № 918/939/20 носить умовний характер, адже пов`язана з подачею стягувачем оригіналу виконавчого документу та заяви про його примусове виконання.

За таких обставин вимоги скаржника про зобов`язання органу виконавчої служби відкрити виконавче провадження з виконання наказу Господарського суду Рівненської області від 10.12.2020 року № 918/939/20, є передчасними та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо посилання Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Стариченко І.С. про неможливість винести постанову про відкриття виконавчого провадження у зв`язку з відсутністю технічних умов, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 3 частини 3 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Отже, у випадку необхідності державний виконавець не позбавлений права на отримання будь-якої необхідної для примусового виконання інформації.

У пункті 3 Розділу Х Положення про автоматизованому систему виконавчого провадження, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 р. № 2432/5 зазначено, що єдиний реєстр боржників містить такі відомості: 1) прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дата народження боржника - фізичної особи або найменування, ідентифікаційний код у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань боржника - юридичної особи; найменування органу або прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка видала виконавчий документ; найменування органу державної виконавчої служби або прізвище, ім`я, по батькові приватного виконавця, номер засобу зв`язку та адреса електронної пошти виконавця; номер виконавчого провадження; категорія стягнення згідно з пунктом 8 розділу І цього Положення.

Враховуючи вищевказане, необхідність вказівки дати народження сторони виконавчого провадження стосується виключно фізичних осіб, які не мають статусу суб`єкта господарської діяльності, оскільки відповідна інформація є ідентифікуючою такого суб`єкта ознакою. Напроти, однією із ідентифікуючих ознак суб`єкта господарської діяльності є серед іншого його ідентифікаційний код за Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відтак, враховуючи вищенаведене, положення статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" щодо необхідності зазначення у виконавчому документі дати народження стягувача або боржника стосується виключно фізичних осіб, які не мають статусу суб`єкта господарської діяльності.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ч. 1- ч. 2 ст. 343 ГПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Керуючись ст. ст. 232 - 235, 340 - 343, 345 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Державного підприємства "Старокостянтинівське лісове господарство" на дії головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Стариченко Іванни Сергіївни по виконанню рішення суду у справі № 918/939/20 задовольнити частково.

2. Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Стариченко Іванни Сергіївни, які полягають у винесенні повідомлення від 11.01.2021 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання - наказу Господарського суду Рівненської області від 10.12.2020 року № 918/939/20.

3. Визнати неправомірним та скасувати винесене головним державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Стариченко Іванни Сергіївни повідомлення від 11.01.2021 року про повернення виконавчого документа - наказу Господарського суду Рівненської області від 10.12.2020 року № 918/939/20 стягувачу без прийняття до виконання.

4. В решті вимог скарги відмовити.

5. Копію ухвали направити Рівненському міському відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), боржнику - ФОП Кобзар І.А. та скаржнику (стягувану) - ДП "Старокостянтинівське лісове господарство".

Ухвала може бути оскаржена до Північно - західного апеляційного господарського суду, через місцевий суд, що її постановив або безпосередньо до апеляційного суду, протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали суду складено та підписано "25" лютого 2021 року.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Р.В. Романюк