ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2021 р. Справа№ 927/411/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Коротун О.М.

Пономаренка Є.Ю.

секретар судового засідання Нікітенко А.В.

за участю представників сторін: не з`явились;

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислово-торговельна компанія Шабо"

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 15.09.2020

у справі № 927/411/20 (суддя Шморгун В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислово-торговельна компанія Шабо"

до Фізичної особи підприємця Павленко Михайло Володимирович

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Публічне акціонерне товариство "СК "Універсальна"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: 1. Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Перша"

2. ОСОБА_1 ,

про відшкодування шкоди у розмірі 105 750,61 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Промислово-торговельна компанія Шабо" звернулось до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця Павленка Михайла Володимировича, у якому позивач просить стягнути з відповідача 105 750,61 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 15.09.2020 у справі 927/411/20 у позові відмовлено повністю.

Рішення мотивоване тим, що лише у разі здійснення фактичної виплати страховиком відповідача страховику позивача здійсненого ним страхового відшкодування у порядку суброгації, позивач не позбавлений права звернутись з вимогою про стягнення з відповідача суми збитків в межах перевищення розміру страхової виплати за договором ОСЦПВ власників наземних транспортних засобів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із прийнятим рішенням місцевого господарського суду від 15.09.2020 у справі № 927/411/20 Товариство з обмеженою відповідальністю "Промислово-торговельна компанія Шабо" звернулось до апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить прийняти апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Чернігівської області від 15.09.2020 у справі № 927/411/20 та відкрити апеляційне провадження. Залучити нові письмові докази до матеріалів справи. Скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 15.09.2020 у справі №927/411/20, прийняти нове рішення, яким стягнути з Фізичної особи підприємця Павленко Михайла Володимировича шкоду в розмірі 105 750,61 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислово-торговельна компанія Шабо". Стягнути з Фізичної особи підприємця Павленко Михайла Володимировича судовий збір у розмірі 3 153,00 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислово-торговельна компанія Шабо".

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

На думку скаржника, при прийнятті рішення судом першої інстанції були порушені норми матеріального та процесуального права, тому скаржник не згодний з рішенням з наступних підстав:

- факт звернення безпосередньо до відповідача із позовними вимогами вважається судом як одна із обставин для відмови в позовних вимогах. Позицію суду можна розуміти так, що позивач взагалі не мав права звертатись до суду за захистом своїх прав, не звернувшись спочатку до страховика винуватця, та не міг звертатись з вимогами відповідно до винуватця, а тільки до страховика. Натомість у постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 у справі № 6-2808цс15 зазначено, що право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоча цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. Таким чином, потерпілому, як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. таким чином, суд дав змогу потерпілим не залежати від бажання чи небажання страховика винної особи, а захистити своє право на інтереси за рахунок безпосереднього винуватця.

Як вказує скаржник, вищезазначений правовий висновок був неодноразово підтриманий Верховним Судом України і в інших справах, як і новостворений Верховний Суд.

Скаржник вказує на те, що звернення до відповідача здійснилось вже після отримання страхового відшкодування та в частині непокритій страховим відшкодуванням, в порядку ст. 1194 ЦК України, що повністю відповідає меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Також на думку скаржника, за висновками суду першої інстанції, право позивача звернутись за захистом своїх прав до суду повністю обмежене правовідносинами між третіми особами.

Скаржник зазначає про те, що враховуючи сукупність факторів, таких як: виплата відшкодування здійснювалась безпосередньо страхувальнику на підставі рішення вигодо набувача; відсутність запчастин на СТО (радіатор придбаний страхувальником самостійно у сторонньої організації); остаточну калькуляцію можливо було зробити тільки після остаточного ремонту, відсутність узгодженої калькуляції СТО - Страхова компанія виплатила страхове відшкодування у розмірі 78 159,52 грн. (разом із компенсацією буксирування 5 000,00 грн.) відповідно до умов договору страхування, а саме на підставі звіту (дослідження) оцінювача (п. 10.1.1 п. 10.3 договору страхування), натомість не дослідивши умови договору страхування, не дослідивши обставини при яких відбувалось страхове відшкодування, суд дійшов невірних та протиправних висновків, які лягли в основу рішення про відмову у позові.

Скаржник не погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що довідка позивача № 134 від 01.05.2020, відповідно до якої витрати на транспортування є неналежним доказом, який підтверджує понесення таких витрат, оскільки не є документом, що відображає фінансові операції у призмі Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, а вказана довідка складена самим позивачем, тобто заінтересованою особою, враховуючи те, що буксирування тягачу можливо підтвердити документами про послугу та сплату цих послуг третьою особою, однак, буксирування здійснювалось своїми силами, тому такі витрати можна підтвердити доказами виготовленими самою постраждалою особою.

Скаржник вказує на те, що суд здійснивши незрозумілі позивачу математичні дії з числами, які суд сам же помилково встановив та отримавши помилкові результати, дійшов до певних юридичних висновків, які стали підставою для відмови в позові.

Скаржник зазначає, що листом ПрАТ "СК "Перша" від 29.05.2020 № 075/с повідомило, що поліс страхування з ФОП Павленком М.В. укладався, з приводу події ДТП 18.12.2019 за страховим відшкодуванням ФОП Павленко М.В. до страхової не зверталось, однак, суд першої інстанції не врахував позицію Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" відповідно до якої, винна особа, яка не повідомила власну страхову компанію, повинна відшкодовувати шкоду самостійно.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Відповідачем не було надано відзив на апеляційну скаргу, що, в свою чергу, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції відповідно до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Відповідно до витягу із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 927/411/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Ткаченко Б.О., Майданевич А.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.10.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислово-торговельна компанія Шабо" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 15.09.2020 у справі № 927/411/20. Призначено до розгляду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислово-торговельна компанія Шабо" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 15.09.2020 у справі № 927/411/20 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно з приписами ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України від 02.05.2013, Папазова та інші проти України від 15.03.2012).

Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

Враховуючи тривале перебування судді Гаврилюка О.М. на лікарняному, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа № 927/411/20 розглядалась протягом розумного строку.

Справа розглядалась неодноразово, різними складами колегії суддів.

Інші заяви та клопотання учасників справи

11.01.2021 від позивача через відділ канцелярії суду надійшла заява про зменшення позовних вимог та проведення засідання за відсутності сторони.

Заява позивача про зменшення позовних вимог мотивована тим, що ще до подання апеляційної скарги, 21.09.2020 позивач звернувся до ПрАТ "СК "Перша", з вимогою сплати страхового відшкодування на підставі укладеного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО 3065236, укладеного між ПрАТ "СК "Перша" та винною у ДТП особою ФОП Павленко Михайлом Володимировичем, а 16.12.2020 з боку ПрАТ "СК "Перша" на рахунок позивача перераховано 21 840,48 грн., призначення платежу: "Страхове відшкодування за авто DAF д/н НОМЕР_1 ".

Як вбачається із матеріалів справи, оскаржуване рішення прийнято Господарським судом Чернігівської області 15.09.2020, натомість заява про зменшення позовних вимог подана до Північного апеляційного господарського суду 11.01.2021.

Враховуючи відсутність передбачених нормами ГПК України підстав для зменшення позовних вимог у суді апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні заяви про зменшення позовних вимог.

Явка учасників у судове засідання

Як вже зазначалось, 11.01.2021 від скаржника (позивача) через відділ канцелярії суду надійшло клопотання, зокрема, про проведення засідання за відсутності сторони.

Представники відповідача та третіх осіб у судове засідання, призначене на 11.02.2021, не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями, наявними у матеріалах справи.

Згідно із ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, які містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК, судова колегія ухвалила розглядати апеляційну скаргу за відсутності представників відповідача та третіх осіб.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

14.06.2019 між ПАТ "Страхова компанія "Універсальна" (далі - Страховик) та ТОВ "ПТК Шабо" (далі - страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №3116/218/004206 (далі - Договір від 14.06.2019) (а.с. 27-34).

Відповідно до п. 1.1 договору від 14.06.2019 предметом договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням застрахованим транспортним засобом (ТЗ), дані щодо якого та розмір франшизи зазначені у додатку №2 до договору.

Згідно з п. 2.1 договору від 14.06.2019 страховим випадком за договором є факт понесення збитків страхувальником (вигодонабувачем) внаслідок пошкодження, знищення або втрати застрахованого ТЗ, складових частин, деталей або додаткового обладнання в результаті дії страхових ризиків, які відбулися протягом строку та на території дії договору.

Страховими ризиками за цим договором є події, зазначені в п. 1.2 договору як застраховані, зокрема дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю застрахованого ТЗ (п. 2.2, 1.2 договору від 14.06.2019).

За умовами п. 2.4 договору від 14.06.2019 страховик в межах страхової суми відшкодовує збитки, які були спричинені страховими випадками, зазначеними в п. 1.2 договору як застраховані, а також:

2.4.1 витрати, пов`язані з транспортуванням пошкодженого ТЗ до місця ремонту, у разі, коли ТЗ не може самостійно пересуватися внаслідок страхового випадку (відповідно до п. 10.9 Договору);

2.4.2 необхідні і доцільні витрати, понесені Страхувальником при настанні страхового випадку щодо запобігання або зменшення розміру можливого збитку з подальшим документальним підтвердженням, але в будь-якому разі не більше 1% від страхової суми по кожному окремому ТЗ, зазначеної в Додатку № 2 до цього договору.

Розрахунок суми страхового відшкодування при настанні страхових випадків за ризиками "ДТП" здійснюється на основі аварійного сертифікату, підготовленого уповноваженою страховиком особою, звіту (дослідження) судового експерта або оцінювача, калькуляції вартості відновлювального ремонту на СТО, відповідно до зазначеного у п. 1.12 договору варіанту (п. 10.1 договору від 14.06.2019).

Варіант 1. Розрахунок страхового відшкодування здійснюється за вибором страховика на підставі звіту (дослідження) судового експерта або оцінювача або на підставі аварійного сертифікату, підготовленого уповноваженою страховиком особою, із застосуванням при розрахунку розміру збитку рекомендованих розцінок на ремонтні роботи в регіоні реєстрації ТЗ (відповідно до інформації офіційного періодичного видання "Бюлетень автотоварознавця") та рекомендованих виробником ТЗ нормативів трудоємності ремонтних робіт (п. 10.1.1 договору від 14.06.2019).

Варіант 2. Розрахунок страхового відшкодування здійснюється на підставі калькуляції СТО, запропонованої страховиком (п. 10.1.2 договору від 14.06.2019).

Відповідно до п. 10.11 договору від 14.06.2019 якщо договір укладено на умовах виплати страхового відшкодування "без врахування зносу" (В1) і це зазначено у п. 1.10 договору, то при визначенні розміру збитку при частковому пошкодженні ТЗ вартість запчастин , необхідних для проведення ремонтних робіт, приймається в повному обсязі

При частковому пошкодженні знос деталей, вузлів та агрегатів, що підлягають заміні, для ТЗ строком експлуатації від одного року (включно) на момент настання страхового випадку визначається за формулою, зазначеною у п. 10.12.2 договору від 14.06.2019.

Згідно з п. 10.14 Договору від 14.06.2019 у випадку, якщо розмір зносу визначений відповідно до п. 10.12.2 договору перевищить для легкових автомобілів - 70%, а для інших типів ТЗ - 80%, то в такому випадку знос приймається в розмірі 70% та 80% відповідно.

Відповідно до додатку № 2 до договору від 14.06.2019 застрахованими транспортними засобами за цим договором є: вантажний сідловий тягач DAF, XF 95.430, державний номерний знак НОМЕР_1 , рік випуску - 2005, розмір страхової суми - 297 600,00 грн, розмір франшизи (по ризиках А1-А5) - 1488,00 грн, та напівпричіп бортовий тентований, державний номерний знак НОМЕР_2 , рік випуску - 2007, розмір страхової суми - 194 400,00 грн, розмір франшизи (по ризиках А1-А5) - 972,00 грн; варіант розрахунку суми страхового відшкодування - Варіант 2, тобто розрахунок страхового відшкодування здійснюється на підставі калькуляції СТО, запропонованої страховиком (а.с. 78).

18.12.2019 на 386 км 205 м автомобільної дороги М-18 Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю сідельного тягача Renault Magnum, державний номерний знак НОМЕР_3 , з напівпричепом Cherеau CD - 385G, державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_1 , та сідельного тягача DAF, XF 95.430, державний номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду №32/27 від 17.01.2020, яка видана Управлінням патрульної поліції у Запорізькій області (а. с. 15-16).

Вказана ДТП була зареєстрована Мелітопольським ВП ГУНП в Запорізькій області в ЖЕО 18.12.2019 за №32077, за фактом правопорушення складено адміністративний протокол ВД 379725, тобто місцем скоєння ДТП є територія Запорізької області.

Відповідно до свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 та НОМЕР_5 транспортний засіб - вантажний сідловий тягач DAF, XF 95.430, державний номерний знак НОМЕР_1 , рік випуску - 2005, та напівпричіп бортовий тентований Krone SDP 27, державний номерний знак НОМЕР_6 , рік випуску - 2007, зареєстровані за ТОВ ПТК "Шабо" (а.с. 10).

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 транспортний засіб - сідловий тягач Renault Magnum, державний номерний знак НОМЕР_3 , рік випуску - 1998, зареєстрований за Павленком Михайлом Володимировичем (а.с. 79).

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова у справі № 750/14541/19 (провадження № 3/750/43/20) від 23.01.2020, яка набрала законної сили 04.02.2020, притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн та стягнуто судовий збір у розмірі 420,40 грн в доход державного бюджету (а. с. 80).

Вказаною постановою Деснянського районного суду м. Чернігова встановлено, що 18.12.2019 об 11 год. 20 хв. ОСОБА_1 на 386 км автодороги М-18 Харків- Сімферополь-Алушта-Ялта керував автомобілем Renault Magnum, державний номерний знак НОМЕР_3 , з причепом Cherеau CD 385, державний номерний знак НОМЕР_2 , та не забезпечив справність технічного стану транспортного засобу, внаслідок чого стався обрив задніх лівих коліс, які зіткнулись з автомобілем ДАФ, державний номерний знак НОМЕР_1 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим ОСОБА_1 порушив п. 2.3 "а" Правил дорожнього руху. Факт скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується також протоколом про адміністративне правопорушення від 18.12.2019, складеним відповідно до вимог ст. 256 КУпАП та схемою ДТП.

На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Renault Magnum, державний номерний знак НОМЕР_3 , була застрахована в ПрАТ "СК "Перша" за полісом серії АО № 3065236; розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну, становить 100 000,00 грн, франшиза - 0,00 грн (а.с. 82).

Відповідно до звіту від 05.02.2020 №12-021/1 спеціаліста-автотоварознавця про оцінку вартості матеріальних збитків, спричинених в результаті пошкодження автомобіля DAF XF95.430, складеного оцінювачем Паляницею А. Б., вартість відновлювального ремонту пошкодженого в ДТП 18.12.2019 автомобіля DAF XF95.430, державний номер НОМЕР_1 , складає 288 117,60 грн без ПДВ; коефіцієнт фізичного зносу - 0,7; вартість матеріальних збитків на цю дату складає 101 331,28 грн без ПДВ (а. с. 39-48).

У позовній заяві позивач зазначив, що загальна сума витрат на відновлення автомобіля, пошкодженого внаслідок ДТП, становить 183 910,13 грн, на підтвердження яких позивач надав:

- акт виконаних робіт від 19.03.2020 з додатками до нього та рахунок № 033 від 19.03.2020, відповідно до яких ФОП Ткач І. О., який є платником ПДВ, було проведено відновлювальний ремонт автомобіля DAF XF95.430, державний номер НОМЕР_1 , на загальну суму 115 808,67 грн. Відповідно до додатку №1 до акту вартість виконаних робіт становить 85 992,00 грн з ПДВ; згідно з додатком №2 до акту вартість встановлених запчастин становить 29 816,68 грн з ПДВ (а.с. 17-20);

- видаткові накладні №202 від 25.02.2020, №929 від 24.02.2020 щодо додатково придбаних запчастин - радіатору охолодження DAF 95 та інтеркулеру DAF 95, а також платіжне доручення від 13.03.2020 № 15720 про сплату 19 955,46 грн (а.с. 22);

- акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №18/12/19-1 від 18.12.2019 щодо виконання ФОП Сирбу А. Г. послуг евакуатора для автомобіля DAF, державний номерний знак НОМЕР_1 , за маршрутом с. Богдановка Запорізької області - м. Одеса, на загальну суму 35 000,00 грн та платіжні доручення № 14284 від 18.12.2019 на суму 10 000,00 грн та №14306 від 20.12.2019 на суму 25 000,00 грн про сплату за надані послуги евакуатора (а.с. 21, 25);

- довідку ТОВ "ПТК Шабо" №134 від 01.05.2020, відповідно до якої витрати на транспортування напівпричепа KRONE, державний номер НОМЕР_6 , у період з 18.12.2019-19.12.2019 склали 13 146,00 грн (а. с. 26).

Страховик позивача - ПАТ "СК "Універсальна" здійснив сплату йому страхового відшкодування у розмірі 73 159,52 грн та витрат на евакуацію пошкодженого автомобіля у розмірі 5000,00 грн, а усього 78 159,52 грн, що підтверджується платіжним дорученням №192639 від 06.03.2020 та випискою по рахунку АБ "Південний" від 21.04.2020 (а.с. 23-24).

Відповідно до листа ПрАТ "СК "Універсальна" від 25.05.2020 № 2045/24-001 розмір матеріального збитку визначався на підставі звіту про оцінку вартості матеріального збитку № 12-021, який склав 101 331,28 грн. Сума страхового відшкодування розраховувалась відповідно до умов договору від 14.06.2019 наступним чином:

- за умовами п. 10.14 Договору у випадку, якщо розмір зносу, визначений відповідно до п. 10.12.2 Договору, перевищить для легкових автомобілів 70% , а для інших типів ТЗ - 80 %, то в такому випадку знос приймається в розмірі 70% та 80% відповідно;

- франшиза відповідно до умов договору страхування (п. 1.7) становить 1488,00 грн.

- У=21 280,00+0,00+266837,60*(1-0,7)+0,00=101331,28 грн-70% знос.

- У=21280,00+0,00+266837,60*(1-0,8)+0,00=74647,52 грн-80% знос згідно з договором;

- враховуючи наведене, розмір страхового відшкодування по ТЗ "DAF XF 95.430", реєстраційний номер НОМЕР_8 , складає 73 159,52 грн. Також страховиком було відшкодовано витрати на транспортування пошкодженого ТЗ в сумі 5 000,00 грн, в межах передбаченого умовами додатку № 2 до договору ліміту.

У листі також зазначено, що на даний час ПрАТ "СК "Універсальна" не має ніяких взаємовідносин з відповідачем у справі № 927/411/20, однак з метою реалізації права регресу згідно з чинним законодавством та умов Договору звернулись з регресною вимогою про відшкодування збитків до страховика цивільно-правової відповідальності винуватця ДТП -ПрАТ "СК "Перша" (а.с. 81).

ПрАТ "СК "Перша" позивачу було направлено лист від 29.05.2020 № 075/С, де повідомлено останнього, що між ПрАТ "СК "Перша" та ФОП Павленком Юрієм Володимировичем було укладено Поліс ОСЦПВ серії АО № 3065236, яким в період з 28.03.2019 по 27.03.2020 було забезпечено цивільно-правову відповідальність власника ТЗ марки Renault Magnum, державний номерний знак НОМЕР_3 . ФОП Павленко Ю.В. з приводу події ДТП 18.12.2019, з метою отримання виплати страхового відшкодування, до Страховика не звертався. Також не зверталось і ТОВ "ПТК Шабо". 19.05.2020 за вх. № 1924 ПрАТ "СК "Перша" отримало від ПрАТ "СК "Універсальна" заяву за вих. № 461/09-003 від 15.05.2020 про виплату страхового відшкодування в порядку суброгації; з приводу заявлених подій ДТП 18.12.2019 станом на 29.05.2020 жодних виплат страхового відшкодування на користь будь-яких осіб з боку ПрАТ "СК "Перша" здійснено не було.

Позивач вважає, що оскільки витрати на відновлення пошкодженого автомобіля складають 183 910,13 грн., а розмір отриманого ним страхового відшкодування - 78 159,52 грн., різницю між фактичним розміром матеріальної шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням у розмірі 105 750,61 грн. йому повинен сплатити відповідач.

У зв`язку з цим позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача різниці між фактичним розміром матеріальної шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням у розмірі 105 750,61 грн.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно із ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до наведених норм факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання.

Таке зобов`язання виникає із факту завдання шкоди та припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Нормами ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" закріплено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. В таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора, а саме потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за заподіяння шкоди.

Таким чином, за суброгацією відбувається лише зміна осіб у вже наявному зобов`язанні (зміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. Це означає, що одна особа набуває прав і обов`язків іншої особи у конкретних правовідносинах. У процесуальному відношенні страхувальник передає свої права страховику на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав.

Такі висновки викладені у постанові Верховного Суду від 02.05.2018 у справі № 909/252/17.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог, враховуючи відсутність доказів підтверджуючих звернення позивача до страхувальника винуватця ДТП за отриманням виплаченого страхового відшкодування, тобто не реалізував право вимоги, передбачене статтями 993 Цивільного кодексу України та 27 Закону України "Про страхування", шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність та відсутність доказів відмови страховика відповідача у виплаті позивачу суми страхового відшкодування.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за необхідне зазначити, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц, визначила те, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності, тому обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 15.04.2020 у справі № 153/1565/18.

З огляду на вказане вище, колегія суддів погоджується із висновком господарського суду першої інстанції, що позовна вимога позивача про стягнення з відповідача 105 750,61 грн. суми страхового відшкодування, є такою, що не відповідає чинному законодавству та не підлягає задоволенню.

Також, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із розміром витрат на відновлення пошкодженого автомобіля саме у розмірі 170 764,13 грн., враховуючи наступне.

Так, довідка позивача № 134 від 01.05.2020, відповідно до якої витрати на транспортування напівпричепа KRONE, державний номер НОМЕР_6 , склали 13 146,00 грн., не є належним доказом, який підтверджує понесення таких витрат, оскільки не є документом, що відображає фінансові операції у призмі Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995, крім того, зазначена довідка складена самим позивачем (ТОВ "ПТК Шабо"), тобто заінтересованою особою, натомість, первинних документів на підтвердження фактично понесених витрат з евакуації напівпричепа KRONE у розмірі 13 146,00 грн., наведених у довідці № 134 від 01.05.2020, позивачем не надано.

Однак, решта заявлених витрат у розмірі 170 764,13 грн. (183 910,13-13 146,00) підтверджені позивачем належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 76-79 ГПК України, які відповідають вимогам до первинних документів, у зв`язку із чим, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про обґрунтованість та доведеність суми витрат на відновлення пошкодженого автомобіля саме у розмірі 170 764,13 грн., враховуючи наступне.

Умовами договору від 14.06.2019 та додатку № 2 до договору сторони погодили умову про те, що ліміт страхового відшкодування за автомобіль DAF становить 297 600,00 грн., розмір франшизи - 1448,00 грн., коефіцієнт фізичного зносу, визначений відповідно до п. 10.12.2, 10.14 договору від 14.06.2019, - 0,8, ліміт витрат на транспортування пошкодженого автомобіля - 5000,00 грн.

Так, колегія суддів апеляційного господарського суду, здійснивши перерахунок суми страхового відшкодування, з урахуванням положень, закріплених у Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженій наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, також погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що розмір страхового відшкодування, який має покладатись на страховика позивача відповідно до умов договору від 14.06.2019, становить 99 498,43 грн. (85 992,00 грн. витрат на ремонтні роботи) + 9954,43 грн. вартості запчастин з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу за договором (29 816,68 + 19 955,46)*0,2(1-0,8)+5000,00 грн. витрат на евакуацію- 1 448,00 грн. франшизи).

Однак, страховик позивача - ПАТ "СК "Універсальна" здійснив сплату йому страхового відшкодування у загальному розмірі 78 159,52 грн., з яких 5000,00 грн. витрат на евакуацію пошкодженого автомобіля.

Натомість доказів звернення позивача до ПАТ "СК "Універсальна" вже після проведення робіт з відновлення автомобіля із заявою щодо відшкодування різниці між виплаченим страховим відшкодуванням та фактично понесеними витратами матеріали справи не містять, при цьому, незвернення позивача до свого страховика після фактично проведених ремонтних робіт за страховою виплатою у розмірі різниці між фактичними витратами і визначеними попередньо відповідно до звіту експерта не дає підстави для покладення обов`язку з такого відшкодування на іншу особу (винуватця ДТП або його страховика).

Відповідно до ст.ст. 9, 22-31, 35, 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" настання страхового випадку є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Оскільки за договором ОСЦПВ страховик відповідача у випадку ДТП взяв на себе зобов`язання на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу, різницю між сумою, яка підлягала виплаті позивачу його страховиком, та фактично підтвердженим розміром понесених витрат підлягає відшкодуванню позивачу відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у межах суми страхового відшкодування.

Як вірно встановлено господарським судом першої інстанції, розмір різниці становить 71 265,70 грн. (170 764,13 грн. (розмір підтверджених витрат - 99 498,43 грн. (страхове відшкодування, яке підлягає сплаті страховиком позивача), а враховуючи те, що доказів пошкодження саме нових запчастин позивач суду не надав, то тягар понесення витрат на придбання нових запчастин у розмірі коефіцієнту фізичного зносу 0,7 на суму 34 840,50 грн. (29816,68+19 955,46)*0,7) має нести саме позивач, у зв`язку із чим, розмір страхового відшкодування, який має покладатись на страховика відповідача, становить 36 425,20 грн. (71 265,70-34 840,50) та відповідно, на позивача - 34 840,50 грн.

Твердження скаржника про те, що водій транспортного засобу відповідача не надав водію ТОВ "ПТК Шабо" відомості про свого страховика та про свій поліс з невідомих причин, у зв`язку із чим позивач був позбавлений точної інформації про власника автомобіля, його місцезнаходження, спростовуються довідкою про дорожньо-транспортну пригоду № 32/27 від 17.01.2020, виданою Управлінням патрульної поліції у Запорізькій області, у якій вказані відомості щодо учасників ДТП та полісу ОСЦПВ, у тому числі винуватця ДТП та не спростовують факт відсутності звернення до страховика відповідача і не є підставою для звернення безпосередньо до завдавала шкоди.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду, вважає рішення Господарського Чернігівської області від 15.09.2020 у справі № 927/411/20 про відмову у задоволенні позову законним та таким, що підлягає залишенню без змін.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно із ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст.ст. 73, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято відповідно до вимог матеріального та процесуального права, підстав його зміни або скасування не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислово-торговельна компанія "Шабо" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 15.09.2020 у справі № 927/411/20 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 15.09.2020 у справі № 927/411/20 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на скаржника, в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислово-торговельна компанія Шабо" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 15.09.2020 у справі № 927/411/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 15.09.2020 у справі № 927/411/20 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Промислово-торговельна компанія Шабо".

4. Справу № 927/411/20 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Повний текст постанови складено 18.02.2021.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням приписів п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді О.М. Коротун

Є.Ю. Пономаренко