ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2021 р. м. Київ Справа № 911/2867/20

за первісним позовом Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (08301, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Гора, вул. Бориспіль-7; )

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» (08343, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Мартусівка, вул. Мойсеєва, буд. 70; )

про стягнення 176110,08 грн.

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» (08343, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Мартусівка, вул. Мойсеєва, буд. 70; )

до Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (08301, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Гора, вул. Бориспіль-7; )

про визнання недійсним пункту договору

Суддя Наріжний С.Ю.

За участю секретаря Булгакової О.В.

За участю представників сторін:

від ДП «МА «Бориспіль»: адвокат Приходько Я.М.;

від ТОВ «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД»: адвокат Гаврин Д.В.

ВСТАНОВИВ:

до Господарського суду Київської області звернулось ДП «МА «Бориспіль» з позовною заявою від 24.09.2020 № 35-28/7-64 до ТОВ «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» про стягнення 176110,08 грн.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає про неналежне виконання Відповідачем умов Договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю № 80.1-14/1-28 від 09.09.2014, зокрема щодо відшкодування відповідних витрат та надання комунальних послуг, у зв`язку з чим Позивач просить суд стягнути з Відповідача 176110,08 грн заборгованості.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 01.10.2020 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 911/2867/20 за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання; встановлено сторонам процесуальні строки для надання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень.

12.10.2020 до суду надійшов зустрічний позов ТОВ «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» від 09.10.2020 № 518 до ДП «МА «Бориспіль» про визнання недійсним п. 5 таблиці № 1 підпункту 1.1.1. пункту 1.1. Договору про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю № 80.1-14/1-28 від 09.09.2014.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.10.2020 вказаний зустрічний позов ТОВ «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» прийнято до спільного розгляду з первісним позовом у справі № 911/2867/20 та об`єднано в одне провадження первісні позовні вимоги і зустрічні позовні вимоги; встановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 17.11.2020; встановлено сторонам процесуальні строки в порядку ст. 165-167 ГПК України.

27.10.2020 до суду надійшов відзив ТОВ «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» від 22.10.2020 № 570 (вх. № 23334/20) на первісний позов.

05.11.2020 до суду надійшла відповідь ДП «МА «Бориспіль» від 03.11.2020 № 35-22/1-290 (вх. № 24330/20) на відзив Відповідача за первісним позовом.

10.11.2020 до суду надійшов відзив ДП «МА «Бориспіль» від 04.11.2020 № 35-22/1-292 (вх. № 24668/20) на зустрічний позов.

В судовому засіданні 17.11.2020 постановлено протокольну ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про відкладення підготовчого засідання на 01.12.2020.

27.11.2020 до суду надійшли письмові пояснення ТОВ «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» від 26.11.2020 № 630 (вх. № 26379/20) до зустрічного позову.

В судовому засіданні 01.12.2020 постановлено протокольну ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та відкладення підготовчого засідання на 22.12.2020.

17.12.2020 до суду надійшли письмові пояснення ДП «МА «Бориспіль» від 15.12.2020 № 35-22/1-340 (вх. № 31229/20) до відзиву на зустрічну позовну заяву.

В судовому засіданні 22.12.2020 постановлено протокольну ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 26.01.2021.

25.01.2021 до суду надійшло клопотання ТОВ «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» від 21.01.2021 № 26 (вх. № 1714/21) про залучення документів до справи.

В судовому засіданні 26.01.2021 оголошено перерву до 09.02.2021.

09.02.2021 в судове засідання з`явились представники сторін.

Представник ДП «МА «Бориспіль» первісний позов підтримав і просив суд задовольнити первісний позов повністю, у задоволенні зустрічного позову відмовити.

Представник ТОВ «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» підтримав зустрічний позов і просив суд задовольнити зустрічний позов повністю, у зв`язку з чим відмовити у задоволенні первісного позову.

Щодо первісного позову.

Узагальнена позиція ДП «МА «Бориспіль» є наступною.

11.06.2014 між РВ ФДМ України по Київській області (орендодавець) та ТОВ «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» (орендар) укладено договір оренди № 1577 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, зокрема приміщення № 3.4.19 на третьому поверсі пасажирського терміналу «D» (інв. № 47578), загальною площею 82,0 кв.м., балансоутримувачем якого є ДП «МА «Бориспіль».

Пунктами 5.10., 5.18 договору оренди визначено, що орендар зобов`язаний своєчасно здійснювати витрати, пов`язані з утриманням орендованого майна, зокрема звернутись до балансоутримувача для отримання проекту договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю.

09.09.2014 між ДП «МА «Бориспіль» та ТОВ «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» укладено договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю № 80.1-14/1-28.

На підставі вказаного Договору № 80.1-14/1-28 ДП «МА «Бориспіль» було виставлено орендарю рахунки-фактури № 897/382 від 31.03.2020 на суму 163124,88 грн, № 897/463 від 30.04.2020 на суму 644,45 грн, № 897/601 від 31.05.2020 на суму 513,60 грн та № 897/717 від 30.06.2020 на суму 513,60 грн, а також відповідні акти приймання-здачі виконаних послуг.

У зв`язку з несплатою виконаних послуг Позивач за первісним позовом звернувся до Відповідача з претензією від 07.08.2020 № 35-28/5-130 про сплату заборгованості у розмірі 164796,53 грн.

Проте Відповідачем було лише частково сплачено суму заборгованості, в розмірі 513,60 грн (за рахунком-фактурою № 897/717 від 30.06.2020 на суму 513,60 грн), решта заборгованості не сплачена.

Таким чином Позивачем за первісним позовом заявлено до стягнення з Відповідача 176110,08 грн заборгованості, з яких: 164282,93 грн основного боргу, 9266,64 грн пені, 2071,14 грн 3% річних та 489,37 грн інфляційних втрат.

Узагальнені доводи Відповідача на первісним позовом проти первісного позову.

Щодо рахунку-фактури № 897/382 від 31.03.2020 на суму 163124,88 грн Відповідач зазначає, що сума заборгованості за березень 2020 заявлена Позивачем саме на підставі п. 5 таблиці № 1 підпункту 1.1.1. пункту 1.1. Договору № 80.1-14/1-28, який Відповідач просить визнати недійсним в зустрічному позові.

Отже, у разі задоволення зустрічного позову, вказане виключить задоволення первісного позову в частині заборгованості за березень 2020.

Щодо рахунків-фактур № 897/463 від 30.04.2020 на суму 644,45 грн та № 897/601 від 31.05.2020 на суму 513,60 грн Відповідач зазначив, що він письмово повідомляв Балансоутримувача (листами № 183 від 17.03.2020, № 215 від 07.04.2020, № 217 від 13.04.2020) про появу незалежних від орендаря обставин, що унеможливлюють користування майном починаючи з 17.03.2020 та протягом відповідного строку у квітні і травні 2020 року, зокрема тимчасове закриття пунктів пропуску через державний кордон та неможливість користування орендарями майном в пасажирських терміналах «D» і «F».

Враховуючи недопуск працівників Відповідача до орендованого приміщення, вказані в Актах за квітень-травень 2020 року послуги (забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці одного працівника, використання води для прибирання приміщення самостійно) не надавалися і не могли бути надані Відповідачу.

Крім цього Відповідач зазначив, що керуючись п. 2.2.3. Договору № 80.1-14/1-28 Відповідачем було надано Позивачу вмотивовані відмови № 264 від 18.05.2020 та № 307 від 12.06.2020 від підписання відповідних Актів приймання-здачі виконаних послуг.

Таким чином Акти приймання-здачі виконаних послуг за період з квітня по травень 2020 року вважаються не підписаними, а послуги не наданими, у зв`язку з чим Відповідач вважає відсутніми підстави для оплати зазначених послуг.

Додатково Відповідач за первісним позовом зазначає, що 16.01.2021 між ТОВ «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» та РВ ФДМ України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях укладено Додатковий договір за реєстровим номером 970 до Договору оренди № 1577 від 11.06.2014, відповідно до якого встановлено, що орендар в період з 18.03.2020 по 14.06.2020 не міг використовувати орендоване майно за цільовим призначенням через обставини, за які орендодавець та орендар не відповідають.

У зв`язку з цим сторони погодили, що в період з 12.03.2020 по 17.03.2020 включно, а також починаючи з 15.06.2020, нарахування орендної плати здійснюється в розмірі 25% від суми нарахованої орендної плати; в період з 18.03.2020 по 14.06.2020 включно зупинено виконання сторонами умов договору оренди, передбачених п. 3.6., 5.3., 8.4.

Отже Відповідач за первісним позовом зазначає, що вказані обставини додатково підтверджують факт неможливості використання орендарем орендованого майна.

Заперечуючи проти вказаних доводів Відповідача Позивач зазначає, що чинне законодавство не звільняє орендаря від сплати орендної плати та відшкодування витрат на утримання орендованого майна.

Крім цього Позивач вказує, що твердження Відповідача про позбавлення права користування орендованим майном не відповідають дійсності, оскільки рішення про закриття терміналу «D» не приймалось, а Відповідачем було частково сплачено орендну плату за період березень-квітень 2020 року.

Щодо зустрічного позову.

Позивач за зустрічним позовом просить суд визнати недійсним п. 5 таблиці № 1 підпункту 1.1.1. пункту 1.1. Договору про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю № 80.1-14/1-28 від 09.09.2014.

Узагальнена позиція ТОВ «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» є наступною.

Оспорюваний пункт Договору не відповідає вимогам п. 11 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою КМУ № 786 від 04.10.1995, оскільки п. 5 таблиці № 1 підпункту 1.1.1. пункту 1.1. Договору встановлює в т.ч. плату за прибудинкову територію, тобто територію, яка прилягає до орендованого майна, в розмірі 18% від чистого доходу, отриманого від діяльності орендаря на орендованій площі, тоді як п. 11 Методики, затвердженої постановою КМУ № 786 від 04.10.1995 визначає, що витрати на утримання прибудинкової території розподіляються пропорційно розміру займаної підприємствами, організаціями загальної площі.

При цьому Позивач за зустрічним позовом звертається до правових висновків, викладених Вищим господарським судом України у постановах щодо аналогічних правовідносин, зокрема у справах № 911/2695/16 від 29.05.2017, № 911/2694/16 від 18.10.2017, № 911/2693/16 від 01.06.2017 та № 911/2690/16 від 21.03.2017.

ДП «МА «Бориспіль» заперечуючи проти зустрічного позову зазначає, що зі змісту Закону України «Про оренду державного та комунального майна» вбачається, що Методика, затверджена постановою КМУ № 786 від 04.10.1995, повинна застосовуватися лише в частині розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем.

Ані Закон України «Про оренду державного та комунального майна» в ред., чинній на час укладення договору, ані будь-який інший нормативно-правовий акт, не встановлює для ДП «МА «Бориспіль» обов`язку укладати договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг виключно на умовах, встановлених п. 11 Методики. Типова форма договору про відшкодування витрат КМУ та ФДМ не встановлена, отже сторони договору не позбавлені можливості визначити його умови на власний розсуд.

При цьому, за доводами Відповідача за зустрічним позовом, на сторони поширюється дія положень «Про встановлення оплати за використання інфраструктури аеропорту» від 09.10.2020 № 02.12.-06-3, яке розроблено з метою компенсації витрат аеропорту на підтримку функціонування інфраструктури аеропорту. З урахуванням норм вказаного положення, норм міжнародного права та законодавства України Позивачем та Відповідачем укладено договір на відповідних умовах, які є обов`язковими до виконання.

Також, Відповідач за зустрічним позовом вказує, що до моменту ініціювання ним позову про стягнення з ТОВ «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» заборгованості за договором № 80.1-14/1-28, Позивач за зустрічним позовом, з дати укладення договору № 80.1-14/1-28 по березень 2020 року без заперечень та зауважень сплачував плату передбачену, зокрема, п. 5 таблиці № 1 підпункту 1.1.1. пункту 1.1. договору № 80.1-14/1-28, підписував акти здачі-приймання, акти звіряння розрахунків без будь-яких зауважень, а заяв стосовно невідповідності умов договору вимогам чинного законодавства України не висловлював.

До того ж, ДП «МА «Бориспіль» зазначає, що у квітні 2020 звернулося до Господарського суду Київської області із позовом про стягнення з Відповідача за первісним позовом плати обумовленої п. 5 таблиці № 1 підпункту 1.1.1. пункту 1.1. договору № 80.1-14/1-28 за лютий 2020 року, за яким Відповідач визнав обліковану заборгованість, внаслідок чого сторонами у справі № 911/985/20 укладено мирову угоду.

А тому на переконання ДП «МА «Бориспіль» подання зустрічного позову спрямоване на уникнення від обов`язку сплати коштів за надані послуги згідно умов договору № 80.1-14/1-28.

Таким чином ДП «МА «Бориспіль» вважає відсутніми підстави для визнання недійсним п. 5 таблиці № 1 підпункту 1.1.1. пункту 1.1. Договору.

Також Відповідач за зустрічним позовом зазначає про пропуск ТОВ «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» строку позовної давності, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Враховуючи все викладене ДП «МА «Бориспіль» просить суд відмовити у задоволенні зустрічного позову.

Згідно ст. 219 ГПК України, після судових дебатів суд виходить до нарадчої кімнати (спеціально обладнаного для ухвалення судових рішень приміщення) для ухвалення рішення, оголосивши орієнтовний час його оголошення.

У судовому засіданні 09.02.2021, відповідно до ч. 1 ст. 240 ГПК України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Детально розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши подані докази та заслухавши доводи представників сторін, судом встановлено наступне.

11.06.2014 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області (орендодавець) та ТОВ «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» (орендар) укладено договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності № 1577, із подальшими змінами та доповненнями внесеними договором про внесення змін від 27.12.2018, (далі по тексту - договір оренди), відповідно до умов якого:

- орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене нерухоме майно, а саме: приміщення № 3.4.19 на третьому поверсі терміналу «D», загальною площею 82,0 кв.м. (далі - майно), розміщене за адресою: 08307, Київська обл., м. Бориспіль, Міжнародний аеропорт «Бориспіль», на 3-му поверсі пасажирського терміналу «D» (термінальний комплекс «D», загальною площею 107850,5 кв.м., що перебуває на балансі державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (далі - балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на 31 жовтня 2018 року і становить 8077000,00 грн без ПДВ (пункт 1.1. договору оренди, в редакції договору про внесення змін від 27.12.2018 до договору оренди);

- майно передається в оренду з метою використання за цільовим призначенням: для розміщення та експлуатації магазину безмитної торгівлі (пункт 1.2. договору оренди);

- орендар зобов`язується на вимогу орендодавця та балансоутримувача проводити звіряння взаєморозрахунків по орендних платежах і оформляти відповідні акти звіряння. До 15 числа місяця, наступного за звітним: самостійно одержувати в бухгалтерії балансоутримувача акт приймання-передавання виконаних послуг. Підписаний акт орендар зобов`язаний повернути в бухгалтерію балансоутримувача протягом п`яти днів з дати його фактичного отримання або ж надати в цей же строк мотивовану відмову від його підписання. Якщо протягом зазначеного п`ятиденного строку, акт приймання-передавання виконаних послуг не буде повернуто балансоутримувачу та/або не надана мотивована відмова від його підписання, відповідний акт вважається підписаним сторонами; самостійно надавати орендодавцеві інформацію про перерахування орендної плати за попередній місяць оренди (копію платіжного доручення з відміткою обслуговуючого банку про перерахування орендної плати до Державного бюджету України) (пункт 5.8. договору оренди);

- орендар зобов`язаний своєчасно здійснювати витрати, пов`язані з утриманням орендованого майна, шляхом компенсації комунальних послуг, податку на землю або укладення цивільно-правових угод із постачальниками послуг. При цьому, витрати на утримання майна компенсуються залежно від наявності, кількості, потужності, часу роботи електроприладів, систем тепло- і водопостачання, каналізації за спеціальними рахунками, а в неподільній частині - пропорційно розміру займаної орендарем площі майна на підставі тарифів та розрахункових документів, наданих орендареві. Орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі компенсувати витрати на утримання майна з переліком всіх видів послуг та цін згідно діючих тарифів, в тому числі податку на землю (пункт 5.10. договору оренди);

- орендодавець зобов`язується передати орендарю в оренду майно згідно з договором за актом приймання-передавання майна (пункт 7.1 договору оренди);

- договір укладено строком на 20 років, що діє з 11.06.2014 до 10.06.2034 включно (пункт 10.1. договору оренди, в редакції договору про внесення змін від 27.12.2018 до договору оренди).

На підставі укладеного договору оренди орендодавцем та орендарем 01.07.2014 підписано акт приймання-передавання орендованого майна, який погоджено балансоутримувачем - ДП МА «Бориспіль», в якому сторони зафіксували, що орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування майно - приміщення № 3.4.19 на третьому поверсі терміналу «D» (інв. № 47578), загальною площею 82,0 кв.м., розміщене за адресою: 08307, Київська обл., м. Бориспіль, Міжнародний аеропорт «Бориспіль».

Договором про внесення змін від 27.12.2018 сторони погодили внести зміни до пунктів 1.1., 3.1., 4.4., 10.1. та розділу 11 договору оренди, виклавши такі пункти в редакції, зазначеній в договорі.

09.09.2014 ДП «МА «Бориспіль» (балансоутримувач) та ТОВ «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» (орендар) укладено договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг Орендарю № 80.1-14/1-28 (далі по тексту - Договір № 80.1-14/1-28).

Відповідно до пп. 1.1.1., п. 1.1. договору № 80.1-14/1-28, у зв`язку з наданням орендарю в строкове платне користування державного окремого індивідуально визначеного нерухомого майна - частини приміщення № 3.4.19 на третьому поверсі пасажирського терміналу «D», далі - майно або приміщення для розміщення та експлуатації магазину безмитної торгівлі: балансоутримувач надає, а орендар отримує наступні послуги, наведені у таблиці № 1, а саме:

1. Забезпечення теплом (теплова енергія), обсяг наданих послуг в місяць - розрахунковим шляхом за 82,0 кв.м ~ 5,74 Гкал *, оплата за одиницю вимірювання в місяць без ПДВ - 900,00 грн (за 1 Гкал);

2. Забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці одного працівника - за місяць, обсяг наданих послуг в місяць - 2 працівники, оплата за одиницю вимірювання в місяць без ПДВ - 15,20;

3. Вода, використана для прибирання 1 кв. м приміщення самостійно орендарем - за місяць, обсяг наданих послуг в місяць - 82,0 кв.м., оплата за одиницю вимірювання в місяць без ПДВ - 1,35 грн (за 1 кв.м.);

4. Прибирання (сміттєзбірника) та вивезення твердих побутових відходів - за 1 куб.м, обсяг наданих послуг в місяць - 4,1689 куб.м., оплата за одиницю вимірювання в місяць без ПДВ - 30,70 (за 1 куб.м.);

5. Підтримання в належному стані території, прилеглої до орендованого майна, використання мереж освітлення території аеропорту, обслуговування внутрішньо портових доріг та під`їзних шляхів, забезпечення приміщень загального користування, щомісячна сплата розраховується за наступною формулою: Чистий дохід Орендаря х 18% - орендна плата (без ПДВ), де Чистим доходом Орендаря є виручка від продажу товарів у магазині безмитної торгівлі в орендованому приміщені відповідно до умов договору оренди № 1577 від 11.06.2014. Чистий дохід підтверджується довідкою про доходи за звітний місяць. Орендною платою (без ПДВ) є плата, що нарахована за відповідний звітний місяць за користування орендованим приміщенням відповідно договору оренди № 1577 від 11.06.2014.

Згідно п. 1.5. Договору № 80.1-14/1-28, розмір оплати за Послуги, які зазначені в пунктах 1-4 Таблиці № 1 та всі послуги, що зазначені в Таблиці № 2 цього Договору, залежить від фактичного їх об`єму, тарифів та витрат Балансоутримувача, пов`язаних з обсягом Послуг в період їх надання, якості Послуг та в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

Пунктом 2.1.6. Договору № 80.1-14/1-28 визначено, що балансоутримувач зобов`язується щомісяця, до 12 числа місяця, наступного за звітним, виставляти Орендарю рахунок за надані Послуги за звітний місяць та складати Акт приймання-здачі виконаних Послуг, який є контрольним та звітним документом Сторін щодо надання-отримання Послуг та їх якості.

Згідно пп. 2.2.3 Договору № 80.1-14/1-28, орендар зобов`язується щомісяця, з 12 числа місяця, що слідує за звітним, самостійно одержувати в бухгалтерії Балансоутримувача рахунок та Акт приймання-здачі виконаних послуг. Сплата рахунку здійснюється Орендарем до 20 числа того ж місяця. Підписаний Акт приймання-здачі виконаних послуг Орендар зобов`язаний повернути в бухгалтерію Балансоутримувача протягом 5-ти робочих днів з дати його отримання або надати в цей строк вмотивовану відмову від його підписання. Якщо протягом 5-ти робочих днів Акт приймання-здачі виконаних послуг не буде повернутий Балансоутримувачу та ненадана в цей строк вмотивована відмова від його підписання, він вважається підписаним Сторонами. Підписання Акту Орендарем є підтвердженням відсутності претензій до якості наданих послуг.

Відповідно до п. 4.2. Договору № 80.1-14/1-28, Орендар зобов`язаний, в разі несвоєчасної оплати отриманих Послуг, сплачувати Балансоутримувачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожний день прострочення. Пеня нараховується до моменту повного погашення дебіторської заборгованості за цим Договором.

Договір набирає чинності з дати його підписання Сторонами та діє до 10.06.2024 (пункт 6.1. Договору № 80.1-14/1-28).

Оскільки предметом зустрічного позову є визнання недійсним пункту 5 таблиці № 1 підпункту 1.1.1. пункту 1.1. договору № 80.1-14/1-28, суд вважає за доцільне в першу чергу надати правову оцінку зустрічному позову, оскільки у випадку його задоволення виключатиметься повністю або частково задоволення первісного позову.

Позовні вимоги за зустрічним позовом обґрунтовані тим, що пункт 5 таблиці № 1 підпункту 1.1.1. пункту 1.1. договору № 80.1-14/1-28 не відповідає вимогам п. 11 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 786 від 04.10.1995, а тому, на думку Позивача за зустрічним позовом, вказаний пункт має бути визнаний недійсним на підставі ч. 1 ст. 215 ЦК України. Позивач за зустрічним позовом зазначає, що оскільки до території, прилеглої до орендованого майна, відноситься і прибудинкова територія, порядок розрахунку витрат на утримання якої передбачений пунктом 11 Методики, то зміст пункту 5 таблиці № 1 підпункту 1.1.1. пункту 1.1. договору № 8 0.1-14/1-28 суперечить вимогам Методики щодо визначення розміру відшкодувань на утримання вказаного майна.

Також Позивач за зустрічним позовом, із посиланням на лист Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях від 11.09.2020 № 50-02.02-3854 щодо нарахування орендної плати на період дії карантину, вказує, що застосування пункту 5 таблиці № 1 підпункту 1.1.1. пункту 1.1. договору № 80.1-14/1-28 від 09.09.2014, починаючи з березня 2020 року, призводить до безпідставного збільшення розміру плати за підтримання в належному стані території, прилеглої до орендованого майна, використання мереж освітлення території аеропорту, обслуговування внутрішньо портових доріг та під`їзних шляхів, забезпечення функціонування приміщень загального користування, що порушує права і законні інтереси ТОВ «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД».

Відповідно до ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правочином на підставі ч. 1 ст. 202 ЦК України є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 7 ст. 179 ГК України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору, згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, становлять умови (пункти), визначенні на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Укладений договір за своїм змістом є договором надання послуг.

Згідно ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За змістом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним.

Згідно приписів ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України).

Частинами 1, 3, 5 ст. 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Вирішуючи спір про визнання договору недійсним, господарський суд має встановити наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання договору недійсним і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту договору вимогам закону, додержання встановленої форми договору; правоздатність сторін за договором; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони тощо.

Суд зазначає, що укладений сторонами договір № 80.1-14/1-28 вчинений, вчинений на виконання умов укладеного договору оренди, який є обов`язковим для виконання в силу вимог ст. 629 ЦК України, так і з урахуванням Примірного договору та за визначеними на розсуд сторін умовами.

Згідно з ч. 3 ст. 184 ГК України, укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору.

Відповідно до ч. 4 ст. 179 ГК України, при укладенні господарських договорів сторони, серед іншого, можуть визначати зміст договору на основі примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст.

Примірні та типові договори є інструментами державного регулювання договірних відносин у сфері господарювання, які застосовуються для спрощення процесу укладання конкретних господарських договорів та визначення бажаної, з точки зору держави, моделі договірних зобов`язань. Як примірні, так і типові договори являють собою затверджені уповноваженими державними органами зразки відповідних договорів.

Наказом Фонду державного майна України від 23.08.2000 № 1774 «Про затвердження договорів оренди» затверджено Примірний договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, який міг бути використаний сторонами при визначені умов відповідного проекту договору.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 затверджено Методику розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, згідно з п.п. 3, 11 якої до плати за оренду індивідуально визначеного майна не включаються витрати на утримання орендованого майна та плата за послуги, які відповідно до укладених угод зобов`язуються надавати орендарю державне підприємство, організація, господарське товариство, на балансі яких перебуває це майно. Витрати на утримання нерухомого майна, зданого в оренду одночасно кільком підприємствам, організаціям, і прибудинкової території, розподіляються між ними залежно від наявності, кількості, потужності, часу роботи електроприладів, систем тепло- і водопостачання, каналізації за спеціальними рахунками, а в неподільній частині - пропорційно розміру займаної підприємствами, організаціями загальної площі.

З наведеного можна дійти висновку, що на законодавчому рівні розмежовано нарахування, пропорції та розподіл орендної плати і витрат на утримання орендованого майна, що підлягають сплаті на підставі відповідних типових договорів, укладених з орендарем щодо оренди та з балансоутримувачем щодо витрат на утримання майна і надання комунальних послуг.

ДП «МА «Бориспіль», як балансоутримувач майна, за договором № 80.1-14/1-28 надає послуги, які відповідно до п. 3 Методики не включаються до орендної плати, а тому до умов п. 5 Таблиці № 1 п.п. 1.1.1 п. 1.1 Договору положення п. 11 Методики не є обов`язковими до застосування та вони не є такими, що виключають можливість досягнення сторонами домовленості щодо сплати на користь балансоутримувача плати за утримання, окрім іншого, у відсотках від доходу отриманого орендарем.

Зазначені положення Методики визначають загальні принципи відшкодування фактичних витрат балансоутримувача та їх розподіл між орендарями, при цьому такі загальні принципи не обмежують Позивача та Відповідача у праві, з урахуванням особливостей того об`єкту, що передано в оренду, умов його використання та функціонального призначення, суспільних інтересів, інтересів держави, що прямо чи опосередковано зацікавлена у певному розвитку інфраструктури аеропорту, дійти взаємної згоди на умовах, що базуються на принципах, зокрема розумності та справедливості, щодо порядку відшкодування витрат, що буде, як відмінним від того, що визначено Методикою так і таким, що взагалі положеннями Методики не унормовано.

Згідно п. 1 Методики її розроблено з метою створення єдиного організаційно-економічного механізму справляння саме плати за оренду цілісного майнового комплексу державного підприємства, організації, їх структурних підрозділів (філії, цеху, дільниці) та окремого індивідуально визначеного майна, тобто визначення порядку відшкодування витрат не входить до безпосереднього предмету регулювання цим нормативним актом, а тому положення зазначеної Методики не можуть трактуватись, як такі, що встановлюють певну заборону, обмеження для сторін договору про відшкодування витрат на утримання орендованого майна.

Крім того, як вбачається з наданих суду доказів, зокрема з картки рахунку за період з січня 2019 року по жовтень 2020 року, наданої ДП «МА «Бориспіль», Позивач за зустрічним позовом в період з січня 2019 року по лютий 2020 року сплачував передбачену п. 5 Таблиці № 1 договору плату, що останнім не заперечувалося протягом розгляду справи, та протягом зазначеного періоду не висловлював незгоди із вказаним пунктом, що свідчить про те, що ТОВ «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» в цілому погоджувалось із умовами договору. До того ж матеріали справи не містять доказів того, що орендар звертався до балансоутримувача із пропозицією внести зміни у відповідні пункти договору, які на думку орендаря суперечили вимогам законодавства.

Суду вбачається невиправданим втручання у взаємовідносини сторін, що ґрунтуються на договорі у спосіб перегляду порядку відшкодування витрат, узгодженого сторонами та такого, що тривалий час застосовувався, адже підстав вважати, що протягом всього часу використання такого порядку порушувалися права Позивача, що вимагає визнання недійсним зазначеного пункту договору, судом протягом розгляду справи не встановлено.

Перегляд судом порядку відшкодування витрат фактично призведе до зменшення суми, що підлягає сплаті за відшкодування витрат на утримання майна, що позбавить Відповідача за зустрічним позовом того, на що він розраховував під час його укладення та надасть штучні переваги Позивачу за зустрічним позовом, який у позаконкурентний спосіб протягом тривалого часу зможе отримувати послуги на значно кращих, з економічної точки зору, умовах, ніж було визначено на момент укладення договору, об`єктивні підстави для чого відсутні.

З огляду на викладене вище суд дійшов висновку, що спірний п. 5 Таблиці № 1 п.п. 1.1.1 п. 1.1 Договору № 80.1-14/1-28 не суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, зокрема положенням Методики, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі. Правочин спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, прав та охоронюваних законом інтересів позивача за зустрічним позовом не порушує, а тому підстави для визнання зазначеного пункту недійсним відсутні, що зумовлює висновки суду про відмову у задоволенні зустрічного позову.

Щодо тверджень Позивача за зустрічним позовом про необхідність врахування правових висновків, викладених Вищим господарським судом України у справах № 911/2695/16 від 29.05.2017, № 911/2694/16 від 18.10.2017, № 911/2693/16 від 01.06.2017 та № 911/2690/16 від 21.03.2017, суд зазначає, що зазначені у вказаних справах висновки не відносяться до висновків Верховного Суду щодо застосування норм права, обов`язкових до врахування відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України.

Стосовно строку позовної давності, про пропуск якої заявлено Відповідачем у відзиві, слід зазначити наступне.

Враховуючи, що пропуск строку позовної давності є підставою для відмови в позові в разі наявності підстав для його задоволення, однак за наслідками розгляду спору по суті судом не встановлено підстав для задоволення позовних вимог за зустрічним позовом, питання пропуску строку позовної давності не підлягає дослідженню, оскільки не впливає на результат вирішення спору.

Щодо вимог за первісним позовом.

Підставою звернення до суду із позовом у даній справі, як зазначає Позивач за первісним позовом, стало неналежне виконання Відповідачем за первісним позовом умов договору № 80.1-14/1-28 щодо обов`язку по оплаті наданих Підприємством у період з березня 2020 року по червень 2020 року послуг.

Так, з матеріалів справи вбачається, що Балансоутримувачем на виконання п. 2.1.6 договору № 80.1-14/1-28 щомісячно виставлялися Орендарю рахунки-фактури та акти приймання-здачі виконаних послуг, а саме:

- рахунок-фактура від 31.03.2020 № 897/382 на суму 163124,88 грн (в т.ч. ПДВ) та акт приймання-здачі від 31.03.2020 наданих послуг (підтримання аеропортом в належному стані території, прилеглої до орендованого майна) за березень 2020 року на суму 163124,88 грн (в т.ч. ПДВ);

- рахунок-фактура від 30.04.2020 № 897/463 на суму 644,45 грн (в т.ч. ПДВ) та акт приймання-здачі від 30.04.2020 наданих послуг (забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці одного працівника; вода, використана для прибирання; постачання теплової енергії) за квітень 2020 року на суму 644,45 грн (в т.ч. ПДВ);

- рахунок-фактура від 31.05.2020 № 897/601 на суму 513,60 грн та акт приймання-здачі від 31.05.2020 наданих послуг (забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці одного працівника; вода використана для прибирання) за травень 2020 року на суму 513,60 грн (в т.ч. ПДВ);

- рахунок-фактура від 30.06.2020 № 897/717 на суму 513,60 грн (в т.ч. ПДВ) та акт приймання-здачі від 30.06.2020 наданих послуг (забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці одного працівника; вода використана для прибирання) за червень 2020 року на суму 513,60 грн (в т.ч. ПДВ);

Вищезазначені рахунки-фактури та акти приймання-здачі виконаних послуг, відповідно до пп. 2.2.3 Договору про відшкодування витрат, були отримані Відповідачем в бухгалтерії Балансоутримувача, а також направлені Відповідачу засобами поштового зв`язку.

Протягом розгляду справи Відповідач не заперечував факт отримання ним перелічених вище рахунків-фактур та актів виконаних послуг.

Як вказує Позивач за первісним позовом, станом на 26.08.2020 Відповідачем за первісним позовом було сплачено лише 513,60 грн (згідно рахунку-фактури від 30.06.2020 № 897/717). Невиконання Відповідачем своїх зобов`язань за договором в частині оплати отриманих послуг протягом березня-травня 2020 стало підставою для звернення Позивача до суду із вимогою про стягнення з Відповідача боргу в розмірі 164282,93 грн.

Згідно наявної у матеріалах справи довідки, підписаної генеральним директором та головним бухгалтером ТОВ «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД», наданої ДП «МА «Бориспіль», чистий дохід, отриманий від діяльності в орендованому приміщенні за березень 2020 року згідно договору № 80.1-14/1-28 від 09.09.2014 складає 1786362,57 грн, на підставі чого Позивачем за первісним позовом було оформлено рахунок-фактуру від 31.03.2020 № 897/382 та акт приймання-здачі від 31.03.2020 наданих послуг за березень 2020 року на суму 163124,88 грн.

Як вже встановлено судом, укладений сторонами договір на відшкодування витрат № 80.1-14/1-28 за своїм змістом та сутністю відповідає категорії договорів про надання послуг.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 173 ГК України, один суб`єкт господарського зобов`язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб`єкта, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідач проти позову заперечував, оскільки у відповідності до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 № 211 на усій території України з 12 березня по 03.04.2020 року установлено карантин, який згідно постанов Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392, 17.06.2020 № 500, від 22.07.2020 № 641 було продовжено, при цьому згідно пп. 8 п. 2 постанови з 17.03.2020 по 22.05.2020 запроваджено заборону роботи суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів.

Вказане, за доводами Відповідача, свідчить про те, що рахунки-фактури № 897/463 від 30.04.2020 та № 897/601 від 31.05.2020 та відповідні їм Акти наданих послуг є некоректними, адже 2 працівники Відповідача у період з квітня по травень 2020 року фактично не знаходились у приміщенні магазину, розташованого в ДП «МА «Бориспіль». А отже, ДП «МА «Бориспіль» не міг фактично надавати послуги працівникам ТОВ «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» із забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці за вищевказаний період.

З наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що Відповідач листами від 18.05.2020 № 264 та від 12.06.2020 № 307 повідомив Балансоутримувача про відмову від підписання Актів приймання-здачі наданих послуг за квітень та травень 2020 року відповідно. Відмову від підписання Актів Відповідач мотивував тим, що починаючи з 17.03.2020 та по травень 2020 року існували обставини, що унеможливлювали використання Орендарем орендованого приміщення, а саме: у відповідності до пп. 3 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з 00 год. 01 хв. 17 березня 2020 року до 22 травня 2020 року запроваджено заборону роботи суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів; на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України «Про тимчасове обмеження перетинання державного кордону, спрямоване на запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 287-р від 14.03.2020, з 17.03.2020 закрито пункт пропуску через державний кордон для міжнародного пасажирського повітряного сполучення в МА «Бориспіль»; з 17.03.2020 доступ до пасажирського терміналу «D» за адресою: 08307, Київська обл., м. Бориспіль, Міжнародний аеропорт «Бориспіль» обмежено Балансоутримувачем. Вказані обставини свідчать про те, що Балансоутримувач не міг надавати послуги за Договором № 80.1-14/1-28 орендареві, об`єм яких залежить від фактичного користування Орендарем (його працівниками) в квітні-травні 2020 року, та відповідно і неможливості користування орендарем у вказаний період майном.

У зв`язку з наведеним вище Орендар повідомив Балансоутримувача про відмову від підписання Актів та просив провести перерахунок відображених у Актах наданих послуг за квітень та травень 2020 року, а саме: «Забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці одного працівника - за місяць»; «Вода, використана для прибирання 1 кв.м приміщення самостійно - за місяць» та надати орендареві для сплати нові рахунки за надані послуги в цій частині разом з відповідними актами.

Факт надсилання вказаних листів на адресу ДП «МА «Бориспіль» підтверджується відповідними описами вкладення від 18.05.2020 та від 12.06.2020, а також доказами вручення відповідних поштових відправлень.

При цьому будь-яких заперечень щодо підписання Акту наданих послуг від 31.03.2020 (підтримання аеропортом в належному стані території, прилеглої до орендованого майна) за березень 2020 року на суму 163124,88 грн, Відповідач не висловив.

Позивач у відповіді на відзив заперечив посилання Відповідача на неможливість використання орендованих приміщень у період квітень-травень 2020 року, зазначаючи про те, що Відповідач не повідомив Позивача, як це передбачено умовами розділу 5 договору № 80.1-14/1-28, про настання форс-мажорних обставин та не надавав відповідного документу виданого ТПП України, який би підтверджував дію форс-мажору.

Стосовно вказаних заперечень, суд зазначає що загальновідомим є той факт, що у зв`язку з розповсюдженням коронавірусу COVID-19, постановою Кабінету Міністрів України Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», із змінами та доповненнями, з 12.03.2020 на всій території України введено карантин та запроваджено низку заборон щодо роботи суб`єктів господарювання.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України «Про тимчасове обмеження перетинання державного кордону, спрямоване на запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 287-р від 14.03.2020, з 17.03.2020 закрито пункт пропуску через державний кордон для міжнародного пасажирського повітряного сполучення в МА «Бориспіль» та, оскільки, працівники Відповідача можуть дістатися орендованих приміщень лише через проходження через пункт пропуску через державний кордон, який було закрито, зазначені обставини в достатній мірі підтверджують, що з 17.03.2020 надання Відповідачу послуг, що обліковуються в залежності від кількості працівників або кількості та можливості використання води для самостійного прибирання було неможливим та фактично не здійснювалося, що свідчить про безпідставність позовних вимог в цій частині (щодо стягнення вартості послуг наданих в квітні-травні 2020 за забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці та за воду, використану для прибирання 1 кв.м. приміщення самостійно) на загальну суму 1027,20 грн.

Для зазначених висновків суду неповідомлення Відповідачем Позивача про настання форс-мажорних обставин, в порядку, визначеному в договорі, жодного значення не має, адже відмова суду в цій частині ґрунтується на недоведеності Позивачем самого факту надання зазначених послуг.

Крім цього суд звертає увагу на те, що 16.01.2021 між ТОВ «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» та РВ ФДМ України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях укладено Додатковий договір за реєстровим номером 970 до Договору оренди № 1577 від 11.06.2014, відповідно до якого (п. 2) встановлено, що враховуючи інформацію від Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України (лист від 06.01.2021 № 23/128), в зв`язку із тимчасовим закриттям пунктів пропуску через державний кордон України для міжнародного пасажирського сполучення, зупиненням діяльності міжнародного пункту пропуску через державний кордон України для повітряного сполучення «Бориспіль», обмеженням доступу до термінального комплексу (пасажирський термінал) «D», неможливістю потрапляння на територію пункту пропуску «Бориспіль» та неможливістю користування орендованим майном через обставини, які знаходяться поза волею Орендаря (не належить до його прав чи обов`язків згідно Договору) та Орендодавця, керуючись п. 6 ст. 762 та п. 3 ст. 631 ЦК України, Закону України від 04.12.2020 № 1071-ІХ «Про соціальну підтримку застрахованих осіб та суб`єктів господарювання на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та п. 3.12. Договору - на період часу, починаючи з 18.03.2020 по 14.06.2020 включно, протягом якого майно не могло використовуватись Орендарем за цільовим призначенням згідно Договору через обставини, за які Орендар та Орендодавець не відповідають, зупинити виконання сторонами умов Договору, передбачених п. 3.6., 5.3., 8.4.

Отже суд дійшов висновку про те, що вказані обставини додатково підтверджують факт неможливості використання Орендарем орендованого майна в період часу, починаючи з 18.03.2020 по 14.06.2020, за цільовим призначенням.

Поряд із цим, щодо відшкодування витрат на постачання теплової енергії у розмірі 130,85 грн, що включені Позивачем до рахунку за квітень 2020 року, то, оскільки орендоване приміщення є вбудованим, опалення є централізованим, і, вірогідно, технічна можливість відключення від постачання тепла частини площі терміналу аеропорту відсутня, та оскільки Відповідачем не спростовано, що такі послуги протягом квітня 2020 фактично надавалися, а також беручи до уваги, що такі послуги не пов`язані із безпосереднім доступом працівників Відповідача до орендованих приміщень та фактичним функціонуванням магазину, тягар утримання орендованого приміщення в цій частині, цілком справедливо має бути покладено на Відповідача.

Щодо послуг, наданих Відповідачу згідно Акту від 31.03.2020 у сумі 163124,88 грн, суд зазначає, що вказані вище зміни від 16.01.2021 до Договору оренди не можуть бути підставою для звільнення Відповідача від обов`язку оплати вказаних послуг, оскільки в період з 01.03.2020 по 17.03.2020 Відповідач фактично мав можливість використовувати орендоване майно; належного обґрунтування підстав непідписання Акту від 31.03.2020 Відповідачем не надано.

Таким чином, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що належною до стягнення та такою, що підлягає задоволенню, є сума заборгованості у розмірі 163255,73 грн, а саме згідно Акту від 31.03.2020 у сумі 163124,88 грн та згідно Акту від 30.04.2020 у сумі 130,85 грн (послуги з постачання теплової енергії).

В задоволенні решти заявлених позовних вимог за надані Балансоутримувачем послуги, що відображені у Актах від 30.04.2020 та від 31.05.2020, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки вбачає їх необґрунтованими.

Щодо вимог про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Позивачем за первісним позовом заявлено вимоги про стягнення з відповідача 9266,64 грн пені, 2071,14 грн 3% річних та 489,37 грн інфляційних втрат, розрахованих за загальний період з 21.04.2020 по 21.09.2020.

Як вже встановлено судом, підставною є вимога про стягнення з Відповідача боргу у розмірі 163255,73 грн, тож базою для нарахування пені, процентів річних та інфляційних втрат є саме сума встановлена судом.

Пунктом 4.2. договору № 80.1-14/1-28 передбачено, що орендар зобов`язаний, в разі несвоєчасної оплати отриманих Послуг, сплачувати Балансоутримувачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожний день прострочення. Пеня нараховується до моменту повного погашення дебіторської заборгованості за цим Договором.

Вказаний пункт договору узгоджується з положеннями ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», за змістом якого платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з приписами ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Тому період обчислення пені починається з наступного дня після дати, в якій зобов`язання з оплати мало бути виконано. Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, якщо інше не встановлено законом або договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Перевіривши надані Позивачем розрахунки пені, 3% річних та інфляційних втрат на предмет правильності та обґрунтованості, з урахуванням встановлених судом обставин, судом встановлено, що правильно розрахований розмір належних до стягнення з Відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат становлять 9222,64 грн, 2060,45 грн, 320,20 грн відповідно, виходячи з наступного розрахунку: сума боргу за період з 21.04.2020 по 20.05.2020 - 163124,8 грн (2192,83 грн пені, 401,13 грн 3% річних); сума боргу за період з 21.05.2020 по 21.09.2020 - 163255,73 грн (7029,81 грн пені, 1659,32 грн 3% річних); інфляційні втрати за період з 21.04.2020 по 21.09.2020 становлять 320,20 грн.

Відтак заявлені Позивачем вимоги в частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтями 76, 77, 79 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги Позивача за первісним позовом підлягають частковому задоволенню, а вимоги Позивача за зустрічним позовом задоволенню не підлягають.

Зокрема, стягненню з ТОВ «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» на користь ДП «МА «Бориспіль» підлягає: 163255,73 грн основного боргу, 9222,64 грн пені, 2060,45 грн 3% річних та 320,20 грн інфляційних втрат. У задоволенні зустрічного позову суд відмовляє.

Згідно приписів п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, стягненню з Відповідача за первісним позовом на користь Позивача за первісним позовом підлягає сума судового збору у розмірі 2622,88 грн (розрахунок: 174859,02 грн (сума задоволених вимог) / 176110,08 грн (сума заявлених вимог) х 2641,65 грн (сума судового збору, який підлягав сплаті за подачу первісного позову)). Судові витрати за подання зустрічного позову суд покладає на ТОВ «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД».

Керуючись ст. 129, 233, 238, 240, 241, 256, п. 17.5. розділу ХІ ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Первісний позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» (08343, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Мартусівка, вул. Мойсеєва, буд. 70; ) на користь Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (08301, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Гора, вул. Бориспіль-7; ) 163255 (сто шістдесят три тисячі двісті п`ятдесят п`ять) грн 73 коп. основного боргу, 2060 (дві тисячі шістдесят) грн 45 коп. 3% річних, 9222 (дев`ять тисяч двісті двадцять дві) грн 64 коп. пені, 320 (триста двадцять) грн 20 коп. інфляційних втрат та 2622 (дві тисячі шістсот двадцять дві) грн 88 коп. судового збору.

3. В частині стягнення 1027,20 грн основного боргу, 10,69 грн 3% річних, 44,00 грн пені та 169,17 грн інфляційних втрат відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. У задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

6. Копію рішення надіслати сторонам.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд Київської області протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення у зв`язку з відпусткою судді Наріжного С.Ю. виготовлено і підписано 23.02.2021.

Суддя С.Ю. Наріжний