ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2021 р. м. Київ Справа № 911/3111/20

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., за участю секретаря судового засідання Денисевич К.Ю., розглянув за правилами загального позовного провадження матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Перша будівельна гільдія до Товариства з обмеженою відповідальністю БК Атлант-Буд про стягнення 363369,54 грн

за участю представників сторін:

від позивача: Зудінов О.С. (ордер серії КВ №732629 від 14.12.2020);

від відповідача: не прибув

Товариство з обмеженою відповідальністю Перша будівельна гільдія (далі - позивач) подало до суду позов до Товариства з обмеженою відповідальністю БК Атлант-Буд ( Товариство з обмеженою відповідальністю Перша будівельна гільдія (далі - позивач) подало до суду позов до Товариства з обмеженою відповідальністю БК Атлант-Буд далі - відповідач) про стягнення 363369,54 грн, з яких 320329,00 грн основного боргу, 34883,83 грн пені, 8156,71 грн 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на часткове невиконання відповідачем грошових зобов`язань відповідно до Договору поставки товару №22 від 03.02.2016 в частині оплати за поставлений товар.

Ухвалою від 30.10.2020 Господарський суд Київської області залишив позовну заяву без руху Товариства з обмеженою відповідальністю Перша будівельна гільдія вих.№1 від 23.10.2020, у зв`язку з недотриманням на момент подання позовної заяви вимог п. п. 2, 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України, надавши 10 днів з дня вручення ухвали суду на усунення недоліків.

10.11.2020 на адресу Господарського суду Київської області від Товариства з обмеженою відповідальністю Перша будівельна гільдія надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви від 09.11.2020 вих.№1.

Ухвалою від 16.11.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено справу до підготовчого засідання на 15.12.2020, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та доказів відправки копії відзиву позивачу у строк, передбачений ч. 8 ст. 165 ГПК України протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі.

Копія відповідної ухвали суду отримана сторонами, зокрема, відповідачем 08.12.2020, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення № 073.

Ухвалою суду від 15.12.2020 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів; відкладено підготовче засідання на 26.01.2021 о 14:40; встановлено позивачу строк для подання до суду та відповідачу відповіді на відзив до 06.01.2021 включно; встановлено відповідачу строк для подання до суду та позивачу заперечень на відповідь на відзив до 19.01.2021 включно.

26.01.2021, ухвалою, яка занесена до протоколу судового засідання, судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 16.02.2021 о 15:20.

В судове засідання 16.02.2021 з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач правом на подання відзиву не скористався.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

03.02.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю Перша будівельна гільдія (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю БК Атлант-Буд (покупець) укладено договір поставки № 22.

У відповідності до п. 1.1 договору, постачальник зобов`язується передавати покупцю будівельні матеріали окремими партіями за цінами, в асортименті (номенклатурі) та кількості, які погоджуються сторонами в накладних (далі - товар), а покупець зобов`язується приймати товар та оплачувати його на умовах, встановлених даним договором.

Ціни на товар визначаються сторонами в рахунках-фактури, наданих постачальником відповідно до змовлень покупця (п. 1.3 договору).

Згідно п. 2.3 договору, при виявленні невідповідності товару за кількістю або якістю умовам даного договору покупець має право пред`явити претензії, які мають бути розглянуті у встановленому порядку.

У п. 2.5 договору сторонами погоджено, що покупець зобов`язується оплачувати кожну конкретну партію товару в строк, що не перевищує 30 (тридцять) календарних днів з моменту виконання постачальником зобов`язання з поставки відповідної партії.

Право власності на товар переходить до покупця на дату підписання уповноваженими представниками обох сторін документа, що підтверджує фактичне передання товару від постачальника до покупця (п. 2.7 договору).

У відповідності до п. 4.3 договору, у випадку затримки оплати товару покупець на вимогу постачальника сплачує йому суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочки платежу, а також пеню, яка нараховується на несплачену суму за кожний день прострочки у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період прострочки.

Договір набуває чинності з моменту його підписання повноваженими представниками обох сторін та діє до 31 грудня 2016р. (п. 6.1 договору).

У випадку якщо жодна зі сторін не повідомить іншу про припинення цього договору до закінчення терміну його дії, зазначеного в п. 6.1 договору, даний договір вважається укладеним на таких самих умовах та на такий самий строк (п. 6.2 договору).

Відповідно до п. 6.3 договору, закінчення строку цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору.

На виконання умов договору, позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 510444,64 грн., що підтверджується видатковими накладними: № 2507601 від 06.09.2019 на суму 162614,26 грн, № 26647011 від 19.09.2019 на суму 7757,60грн, № 3090001 від 29.10.2019 на суму 49274, 88 грн, № 3143201 від 01.11.2019 на суму 162612, 00 грн, № 3263301 від 14.11.2019 на суму 60977,72 грн, № 3293201 від 18.11.2019 на суму 36343,06 грн, № 61201 від 03.02.2020 на суму 478,80 грн, № 61202 від 04.02.2020 на суму 26935,33 грн, № 238001 від 13.02.2020 на суму 561,17 грн, № 319601 від 04.03.2020 на суму 2389,82 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, товар за вказаними вище видатковими накладними за якістю та кількістю прийнятий відповідачем без заперечень, про що свідчать підписи сторін на вказаних документах.

Відповідач за отриманий товар розрахувався частково на суму 190115, 64 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками з банку.

Внаслідок неоплати відповідачем поставленого товару позивач звернувся до відповідача з претензією № 09/20 від 02.09.2020 про сплату заборгованості за поставлений товар, що підтверджується копією фіскального чеку. Відповідне поштове відправлення № 032 вручено відповідачу 10.09.2020, про що свідчать відомості з сайту Укрпошти.

Як вбачається з матеріалів справи, доказів погашення боргу у розмірі 320329, 00 грн відповідачем не надано.

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Правило, визначене відповідною нормою, також викладене у ст. 712 ЦК України, відповідно до якої за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно частини 2 вказаної норми, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч.1 ст. 692 ЦК України, яка регулює порядок оплати товару за договором купівлі-продажу, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У п. 2.5 договору сторонами погоджено, що покупець зобов`язується оплачувати кожну конкретну партію товару в строк, що не перевищує 30 (тридцять) календарних днів з моменту виконання постачальником зобов`язання з поставки відповідної партії.

Як визначено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Визначене зобов`язання щодо оплати поставленого товару відповідачем частково не виконано, хоча строк його виконання, встановлений договором сплив.

За вказаних обставин, оскільки доказів оплати товару за відповідними накладними у загальному розмірі 320329, 00 грн відповідачем до прийняття рішення у даній справі не надано, суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача 320329,00 грн основного боргу обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 34883,83 грн пені.

Як визначено ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

При цьому, згідно ч.ч.2,3 вказаної норми, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Так, п. 4.3 укладеного договору, сторонами погоджено, у випадку затримки оплати товару покупець на вимогу постачальника сплачує йому пеню, яка нараховується на несплачену суму за кожний день прострочки у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період прострочки.

Перевіривши проведене позивачем нарахування пені, суд встановив, що пеня нарахована з помилковим визначенням початку періоду нарахування, оскільки позивач включив до розрахунку останні дні оплати, коли зобов`язання мало бути виконано.

Також, позивач не врахував приписи ч. 5 ст. 254 ЦК України, у якій визначено, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Здійснивши перерахунок пені, суд встановив, що обґрунтовано заявленою до стягнення є пеня в сумі 34389,25 грн. В частині стягнення 494, 58 грн пені слід відмовити.

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача 8156, 71 грн 3 % річних.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За положеннями зазначеної норми наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд здійснив перерахунок 3 % річних з тих же підстав, що і пені. За розрахунком суду, до стягнення з відповідача 3 % річних підлягає 8110,05 грн, у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача 46, 66 грн 3 % річних суд відмовляє.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, заявленими у відповідності до вимог чинного законодавства, підтвердженими належними доказами, які є в матеріалах справи, та такими, що підлягають частковому задоволенню: 320329,00 грн основного боргу, 8110,05 грн 3 % річних, 34389,25 грн пені.

Також, позивач просить покласти на відповідача понесені ним судові витрати на правничу допомогу у розмірі 3000, 00 грн.

Відповідно до ч. 8 ст.129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесених судових витрат позивачем подано до суду платіжне доручення № 5522 від 16.10.2020 про сплату 5451, 00 грн судового збору, договір № 2410-1/19 про надання правової допомоги від 24.12.2019, додаток № 1 від 01 жовтня 2020 з переліком послуг з правничої допомоги, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЗР № 21/1348 від 15.02.2018, Акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 12.10.2020 та платіжне доручення № 5521 від 16.10.2020 на суму 3000,00 грн.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, що визначено ч.1 ст.123 ГПК України. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, як передбачено п.1 ч.3 такої норми, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Згідно ч.1 ст.126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Як визначено ч.2 ст.126 ГПК України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частина 3 ст. 126 ГПК України вказує, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Порядок розподілу судових витрат (окрім судового збору) визначено ч.4 ст.129 ГПК України, відповідно до якої, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Поряд з цим, ч. 5 ст. 129 ГПК України визначено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Як встановлено судом під час розгляду даної справи, 24.10.2019 між Адвокатським об`єднанням «Майстер права» та Товариством з обмеженою відповідальністю Перша будівельна гільдія укладено договір № 2410-1/19 про надання правничої допомоги, відповідно до умов якого, клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу, в обсязі та на умовах, передбачених даним договором, з питань визначених Додатком № 1 до даного договору.

Праничу допомогу клієнту, за дорученням Адвокатського об`єднання і згодою клієнта, надає адвокат Зудінов Олександр Сергійович, який діє на підставі свідоцтва ЗР № 21/1348 про право н а зайняття адвокатською діяльністю від 15.02.2018 року виданого Радою адвокатів Закарпатської області, адвокат Кушнір Роман Юхимович, який діє на підставі свідоцтва ЗР № 21/1348 про право на зайняття адвокатською діяльністю від 15.02.2018 виданого Радою адвокатів Закарпатськох області, інші партнери, адвокати та співробітники Адвокатського об`єднання (п. 1.2 договору).

За результататами надання правничої допомоги складається Акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої Адвокатським об`єднанням правничої допомоги і її вартість (п. 4.5 договору).

Відповідно до п. 7.1 договору, даний договір укладений на строк до 24 жовтня 2020 та набирає чинності з моменту його підписання.

Згідно Додатку № 1 від 01.10.2019 до договору про надання правничої допомоги, перелік послуг складає:

- вивчення матеріалів справи та за необхідності діючого законодавства, судової практики з аналогічних спорів та аналіз справи на предмет визначення її судової перспективи. Надання консультацій та роз`яснень клієнту щодо шляхів вирішення питання. Визначення орієнтовної вартості послуг та підготовка догворупро надання правничої (правової) допомоги: орієнтовні витрати часу 2 год., вартістю 500 грн,

- підготовка позовної заяви, розрахунок штрафних санкцій, складання інших процесуальних документів від імені клієнта: орієнтовні витрати часу 4 год., вартістю 1500 грн,

- представництво інтересів клієнта в Господарському суді першої інстанції під час розгляду справи та повний супровід судової справи орієнтовні витрати часу 10 год., вартістю 1000 грн.

Позивачем сплачено за надані послуги відповідно до договору 2410-1/19 про надання правничої допомоги від 24.10.2019 суму 3000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 5521 від 16.10.2020, копія якого додана до матеріалів справи.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу; кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Як визначено ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність: гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту; порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги; при встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини; гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом і у суду не має повноважень визначати розмір такого гонорару.

Разом з тим, при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 28); у рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір; заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа "Гімайдуліна і інші проти України" від 10.12.2009, справа "Баришевський проти України" від 26.02.2015).

Судом враховано, що заперечень щодо розподілу витрат та клопотань щодо зменшення витрат на оплату правничої допомоги від відповідача не надходило.

Частиною 4 Статті 129 ГПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ч. 5 ст. 129 ГПК України, суд врахував пов`язаність витрат з розглядом справи, їх обґрунтованість та пропорційність та дійшов висновку про обґрунтованість покладення на відповідача понесених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 2995, 53 грн.

При цьому, судом для визначення пропорційного розміру судових витрат на правову допомогу використовується наступна формула: А / Б х С, де А загальний розмір задоволених позовних вимог, Б загальний розмір позовних вимог згідно прохальної частини позовної заяви, С розмір судових витрат на професійну правничу допомогу.

Отже, судом розраховано та встановлено, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог становить 2995, 53 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, позивачу за рахунок відповідача підлягає відшкодуванню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що складає 5442,42 грн.

Керуючись ст.ст. 74-79, 81, 129, 232, 233, 236 238, 240, 241 ГПК України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Перша будівельна гільдія до Товариства з обмеженою відповідальністю БК Атлант-Буд про стягнення 363369,54 грн задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю БК Атлант-Буд (08133, Київська обл., Києво Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Балукова, буд. 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Перша будівельна гільдія (03170, м. Київ, вул. Перемоги, буд. 9, офіс 2, ) 320329,00 грн (триста двадцять тисяч триста двадцять дев`ять гривень 00 коп) основного боргу, 8110,05 грн (вісім тисяч сто десять гривень п`ять коп) 3 % річних, 34389,25 грн (тридцять чотири тисячі триста вісімдесят дев`ять гривень двадцять п`ять коп) пені, 5442,42 грн (п`ять тияч чотириста сорок дві гривні сорок дві коп) судового збору та 2995, 53 грн (дві тисячі дев`ятсот дев`яносто п`ять гривень п`ятдесят три коп) витрат на надання професійної правничої допомоги.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: (http://court.gov.ua/fair/).

Повний текст рішення підписано 25.02.2021

Суддя В.М. Антонова