УХВАЛА

19 лютого 2021 року

м. Київ

Справа № 912/1025/20

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Селіваненка В.П.,

розглянувши матеріали касаційної скарги фізичної особи-підприємця Одинець Валентини Борисівни (далі - ФОП Одинець В.Б.)

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 18.01.2021

за позовом ФОП Одинець В.Б.

до акціонерного товариства "ОТП Банк"

про стягнення 100 000 доларів США,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

02.02.2021 (згідно з поштовими відмітками на конверті) ФОП Одинець В.Б. звернулася до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Центрального апеляційного господарського суду від 18.01.2021, а рішення господарського суду Кіровоградської області від 06.10.2020 у справі №912/1025/20 залишити в силі. Також скаржник просить зменшити розмір судового збору за подання касаційної скарги у справі до 20 000 грн. та відстрочити сплату судового збору за подання касаційної скарги до ухвалення рішення.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Касаційний господарський суд дійшов висновку про залишення її без руху з огляду на таке.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що скаржник, посилаючись на пункт 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодекс України (далі - ГПК України), зазначає, що на даний час відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Однак скаржник у касаційній скарзі не наводить, яку саме норму права, на його думку, застосовано судами в оскаржуваному судовому рішенні без урахування висновків щодо її застосування у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати, у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

Разом з тим у касаційній скарзі не зазначено, щодо якої саме конкретної, чітко визначеної норми матеріального або процесуального права, на думку скаржника, відсутній висновок Верховного Суду.

Посилання скаржника у касаційній скарзі на відсутність висновку Верховного Суду у подібних правовідносинах є суперечливим та не може формувати чітких підстав касаційного оскарження у розумінні частини другої статті 287 ГПК України, а тому у Суду відсутні підстави для відкриття касаційного провадження на підставі пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України.

Крім того, відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За приписами підпункту 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставку судового збору за подання касаційної скарги на рішення господарського суду встановлено в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Підпунктом 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставку судового збору за подання позовної заяви майнового характеру встановлено: 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (за станом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду).

З матеріалів справи та касаційної скарги вбачається, що позов у справі № 912/1025/20 подано про стягнення 100 000 доларів США, що в еквівалентні за офіційним курсом Національного банку України станом на день подання позову становить 2 492 150 грн.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 06.10.2020: позов задоволено; стягнуто з акціонерного товариства "ОТП Банк" на користь ФОП Одинець В.Б. компенсацію у розмірі 100 000 доларів США.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 18.01.2021: рішення господарського суду Кіровоградської області від 06.10.2020 у справі №912/1025/20 скасовано; у задоволенні позовних вимог відмовлено.

З матеріалів касаційної скарги вбачається, що ФОП Одинець В.Б. просить скасувати постанову Центрального апеляційного господарського суду від 18.01.2021 у справі №912/1025/20.

Отже, з урахуванням викладеного та беручи до уваги майновий характер спору, при поданні касаційної скарги мав бути сплачений судовий збір у сумі 74 764,50 грн.[(2 492 150 грн. х 1,5 %) х 200%].

Всупереч зазначеним вимогам до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Водночас ФОП Одинець В.Б. у касаційній скарзі, посилаючись на пункт 1 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір", просить зменшити розмір судового збору за подання касаційної скарги та відстрочити його сплату до ухвалення судового рішення за наслідками касаційного перегляду цієї справи.

12.02.2021 на адресу Касаційного господарського суду від акціонерного товариства "ОТП Банк" надійшли заперечення на клопотання ФОП Одинець В.Б. про зменшення розміру судового збору за подання касаційної скарги та відстрочення його сплати, в якому названий банк просить відмовити в його задоволенні, оскільки у ФОП Одинець В.Б. відсутні підстави для звернення до касаційного суду з клопотанням про відстрочення та зменшення розміру судового збору на підставі пункту 1 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно з частиною другою цієї статті суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Як визначено у рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" (заява № 24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (пункт 27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення від 28.05.1985 у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (пункт 57).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду (пункт 60).

За таких обставин з урахуванням положень статті 129 Конституції України, відповідно до яких основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, враховуючи те, що відстрочення або розстрочення, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати на підставі статті 8 Закону України "Про судовий збір" є правом, а не обов`язком суду, і з огляду на відсутність у суду касаційної інстанції підстав для зменшення розміру судового збору за подання касаційної скарги та відстрочення сплати судового збору на підставі пункту 1 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір", вказане клопотання задоволенню не підлягає.

Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Таким чином, суд касаційної інстанції зазначає, що ФОП Одинець В.Б. необхідно чітко вказати пункт (пункти) частини другої статті 287 ГПК України як підставу (підстави) для касаційного оскарження судового рішення та слід навести висновок Верховного Суду у подібних правовідносинах, викладений у постанові, який не був врахований судами попередніх інстанцій при вирішенні спору; або обґрунтувати необхідність відступлення від такого висновку; або зазначити про відсутність такого висновку щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; та/або зазначити підставу касаційного оскарження з урахуванням частини першої, третьої статті 310 ГПК України; чітко обґрунтувати, у чому конкретно полягало неправильне застосування норм матеріального та/або порушення норм процесуального права судами попередніх інстанцій та надати суду оригінал документа, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, а саме - у сумі 74 764,50 грн., за реквізитами рахунку для зарахування до державного бюджету судового збору за розгляд справ Верховним Судом:

- Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102;

- Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783;

- Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);

- Номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA0026007;

- Код класифікації доходів бюджету: 22030102;

- Найменування податку, збору, платежу: "Судовий збір (Верховний Суд, 055)".

Суд також вважає за необхідне звернути увагу ФОП Одинець В.Б. на те, що неусунення названих недоліків протягом установленого строку матиме наслідком повернення касаційної скарги відповідно до частини четвертої статті 174 ГПК України.

З огляду на те, що касаційна скарга ФОП Одинець В.Б. підлягає залишенню без руху до усунення недоліків, Суд зазначає, що клопотання про зупинення дії постанови Центрального апеляційного господарського суду від 18.01.2021 у справі №912/1025/20 буде розглянуто Касаційним господарським судом після усунення недоліків касаційної скарги.

Керуючись статтями 174, 234, 290, 292 ГПК України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця Одинець Валентини Борисівни на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 18.01.2021 у справі №912/1025/20 залишити без руху.

2. Надати фізичній особі-підприємцю Одинець Валентині Борисівні строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю не більше 10 днів з дня вручення цієї ухвали. Документи про усунення недоліків направляти до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6.

3. Роз`яснити фізичній особі-підприємцю Одинець Валентині Борисівні, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя В. Селіваненко