ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2021м. ДніпроСправа № 904/6744/20
За позовом: Акціонерного товариства "Біолік", м. Харків

до Фізичної особи-підприємця Гладкого Юрія Михайловича, смт. Обухівка Дніпропетровської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Український страховий стандарт", м. Київ

про стягнення матеріальної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки у розмірі 20 167,33 грн.

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Без виклику (повідомлення) учасників

С У Т Ь С П О Р У :

Акціонерне товариство "Біолік" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить стягнути з Фізичної особи-підприємця Гладкого Юрія Михайловича матеріальну шкоду завдану джерелом підвищеної небезпеки у розмірі 20 167,33 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 19.03.2020 на території АЗС "Marshal", розташованої на 53-му км траси М-03 Київ-Харків (Київська обл., с. Бзів), сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Renault Master, р.н. НОМЕР_1 , власником якого є ПАТ "Фармстандарт-Біолік", що в подальшому 29.11.2019 змінило назву на АТ "Біолік" та Renault Magnum, р.н. НОМЕР_2 , обладнаного напівпричепом, р.н. НОМЕР_3 , власником якого є ФОП Гладкий Юрій Михайлович.

Повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, складеного по факту ДТП водіями обох транспортних засобів, 19.03.2020, водій Renault Magnum ОСОБА_1 свою вину у скоєнні ДТП визнав, що підтверджується відповідним записом в наведеному повідомленні. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача, ФОП Гладкий Ю.М., як власника автомобілю Renault Magnum, була застрахована в ПрАТ "СК "Український страховий стандарт" на підставі полісу № АО/4224106.

Позивач, звернувся до ПрАТ "СК "Український страховий стандарт" із відповідною заявою про виплату страхового відшкодування. Сума страхового відшкодування була оцінена страховиком у розмірі 32 213,67 грн. та отримана позивачем у повному обсязі 17.09.2020, що підтверджується платіжним дорученням № 692 від 17.09.2020.

Для проведення ремонтно-відновлювальних робіт автомобілю Renault Master, позивачем було укладено з ФОП Дегтярьова Т.В. договір № 610 від 06.10.2020 про надання послуг з технічного обслуговування та ремонту автомобілів. Відповідно до умов цього договору вартість ремонту автомобілю Renault Master була оцінена у розмірі 52 381 грн. та була сплачена згідно акту виконаних робіт № 000311-4 від 10.11.2020, ФОП Дегтярьова Т.В., що підтверджується платіжним дорученням № 6470 від 10.11.2020.

У відповідності до статей 1116, 1192, 1194 Цивільного кодексу України позивач зазначає, що розмір збитків який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача становить різницю між призначеною сумою страхового відшкодування (32 213,67 грн.) та вартістю проведених ремонтно-відновлювальних робіт (52 381,00 грн.), тобто 20 167,33 грн.

Ухвалою господарського суду від 21.12.2020 залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Український страховий стандарт".

Третя особа надала пояснення на позовну заяву (вх. № 61973/20, а.с.46), зазначає, що страхове відшкодування (вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Рено» НОМЕР_1 ) у даному випадку було правомірно зменшене страховиком на коефіцієнт фізичного зносу на замінні складники (запчастини) в силу положень ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», так як вказаний автомобіль мав наскрізні корозійні ушкодження, що і зумовило наявність різниці між розміром фактичних витрат позивача на відновлення ТЗ та страховою виплатою. З огляду на ці обставини страховик вважає позовні вимоги обґрунтованими з посиланням на ст. 1194 ЦК України.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує з огляду на таке:

- відповідач вважає, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, оскільки покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»);

- страхове відшкодування, яке сплачується за договорами цивільно - правової відповідальності, по-перше, сплачується на підставі відповідної оцінки збитку (звіту, дослідження, експертизи), проведеної суб`єктом оціночної діяльності, а по-друге, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, який розраховується у порядку, встановленому законом (у разі, коли є відповідні підстави для нарахування такого зносу).

Коефіцієнт фізичного зносу розраховується при визначені матеріального збитку, а результати розрахунку (визначення у тому числі коефіцієнту фізичного зносу, якщо він нараховується на даному транспортному засобу) оформлюється оцінювачем (експертом) відповідним документом: звітом про оцінку майна, експертним дослідженням або висновком експерта;

- наданий третьою особою Звіт про визначення вартості матеріального збитку № 19947 від 27.08.2020 ТОВ "ЕК Фаворит ассистанс", на підставі якого був розрахований фізичний знос на запчастини у розмірі 38%, що фактично стало підставою не доплати позивачу (потерпілому) страхового відшкодування у обсязі, достатньому для повного відшкодування спричиненого збитку, є неналежним та недопустимим доказом;

- визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його особистого огляду можливо лише експертом (не оцінювачем), який складає висновок, і тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив (ла) експертизу (залучив(ла) експерта). Крім цього зазначено, що з метою дотримання п. 5.5 Методики оцінювач зобов`язаний установити характер і обсяги пошкоджень на момент особистого огляду та інші ознаки, які характеризують технічний стан КТЗ, з обов`язковою їх фіксацією шляхом фотографування. Оскільки оцінювач Гармідарова Ю.П., не є судовим експертом, про що свідчить доданий до відзиву витяг із відповідного реєстру атестованих судових експертів, то повноважень на складання вказаного Звіту без особистого огляду пошкодженого ТЗ у неї не було. Факт огляду пошкодженого ТЗ позивача іншою особою підтверджується зворотом протоколу огляду від 19 червня 2020 року;

- оскільки звіт виконаний із грубим порушенням встановленого порядку, а необхідність в даному випадку враховувати коефіцієнт фізичного зносу на замінені складники пошкодженого автомобіля Renault Master, р.н. НОМЕР_1 належними доказами не підтверджено, то саме страховик в межах страхової суми за страховим полісом № АО/4224106 (100 000 грн.) є зобов`язальним суб`єктом перед позивачем в розмірі його фактичних витрат на ремонт зазначеного транспортного засобу.

Крім того, відповідач зазначає про попередній розмір судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

У відповіді на відзив (вх. № 3297/21 від 21.01.2021, а.с.113-117) позивач зазначає, що право позивача, як власника пошкодженого транспортного засобу на отримання відшкодування збитків (у разі не покриття таких збитків у повному обсязі страховиком за полісом цивільно-правової відповідальності) за рахунок особи, що є володільцем джерела підвищеної небезпеки, а не страховиком, є абсолютним, що підтверджується постановами Верховного Суду від 29.03.2018 у справі № 911/2589/17, від 20.04.2018 у справі № 910/7200/17 та від 06.07.2018 у справі 924/675/17 та у справі №911/286/20 від 21.12.2021.

Відповідач, здійснивши детальний аналіз вказаних правових висновків Верховного Суду, надав заперечення (а.с.121-123), вказує на те, що вони близьки за своєю суттю до спірних правовідносин, але відрізняються за фактичними обставинами справи. Верховний Суд у зазначених позивачем постановах прийшов до висновку про те, що одержання потерпілим страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. Помилкове розуміння позивачем правової позиції ВС у подібних правовідносинах, приводить до хибного висновку про те, що незалежно від розміру спричиненого збитку, саме потерпілий на власний розсуд обирає відповідальну особу, незалежно від наявності у відповідальної особи страхового полісу. Однак така позиція, була правомірна до 04 липня 2018 року, тобто до ухвалення ВП ВС постанови по справі № 755/18006/15-ц.

Щодо невизнання Звіту про оцінку майна недійсним відповідач зазначає про те, що встановлена правова природа звіту унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов`язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнання недійсними правочинів.

15 лютого 2021 року третя особа надала пояснення, в яких заперечує стосовно невірності оціненого у Звіті матеріального збитку. Застосування коефіцієнту фізичного зносу до вартості відновлювального ремонту зумовлено виявленням на автомобілі корозійних утворень, які відносились до експлуатаційного зношення, що призвело до корегування (зменшення) розміру страхового відшкодування. Приведені доводи відповідача щодо безпідставності застосування коефіцієнту фактичного зносу до розрахунку вартості відновлювального транспортного засобу Renault Master, р/н НОМЕР_1 , спростовуються протоколом огляду № 19947 від 19.07.2020, складеного під час огляду та долученого до Звіту, в якому аварійним комісаром позначено про виявлення корозійних ознак в частині задка кузова кабіни панелі задка та хромованій деталі та зафіксовано фотознімками.

Також третя особа вказує на те, що нормативними вимогами в галузі оцінки майна не заборонено оглядати об`єкт дослідження одним фахівцем, а складати Звіт іншим. Пошкоджений автомобіль Рено НОМЕР_1 мав наскрізні корозійні ушкодження, що і зумовило наявність різниці між розміром фактичних витрат позивача на відновлення транспортного засобу та страховою виплатою. При цьому третя особа посилається на положення статті 1194 ЦК України

16.02.2021 відповідач надав додаткові пояснення у справі, звертає увагу суду на позицію Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 по справі № 752/16797/14-ц (п.п.44-45), яка сформувала правовий висновок про неналежність такого доказу, як звіт про оцінку майна, який особисто не оглядав пошкоджений транспортний засіб.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.12.2020 справу №904/6744/20 передано на розгляд судді Євстигнеєвої Н.М.

Ухвалою суду від 21.12.2020 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

14.08.2019 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Український страховий стандарт" (страховик) та Фізичною особою-підприємцем Гладким Юрієм Михайловичем (страхувальник) укладений договір (поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (діє на території України) АО/4224106, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб - автомобіль марки Renault Magnum, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2012 року випуску (а.с. 29).

Строк дії договору з 15:00 14.08.2019 до 13.08.2020.

Відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО/4224106 встановлений розмір страхової суми за шкоду заподіяну майну - 100 000,00 грн., франшизи - 0,00 грн.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно зі статтею 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

19.03.2020 на території АЗС "Marshal", розташованої на 53-му км траси М-03 Київ-Харків, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів марки Renault Master, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та Renault Magnum, реєстраційний номер НОМЕР_2 , обладнаного напівпричепом, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 , що підтверджується повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол). В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Відповідно до примітки ст. 124 КУпАП, особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Отже, на підставі Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, складеного по факту ДТП водіями обох транспортних засобів, 19.03.2020, водій а/м Renault Magnum, реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_1 свою вину у скоєнні ДТП визнав, що підтверджується відповідним записом в наведеному повідомленні.

У відповідності до частини 1 статті 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

18.06.2020 власник пошкодженого транспортного засобу АТ "Біолік" звернулося до ПАТ "Страхова компанія "Український страховий стандарт" із заявою про страхове відшкодування (а.с. 55).

29.11.2019 позивачем було проведено державну реєстрацію зміни найменування та типу товариства. До 29.11.2019 найменуванням товариства позивача була назва - Публічне акціонерне товариство "Фармстандарт-Біолік" ().

Зазначена зміна найменування та типу не є припиненням товариства, передбаченим статтею 104 Цивільного Кодексу України, зокрема злиттям, приєднанням, поділом, виділенням, перетворенням, тому, цивільна правоздатність та дієздатність товариства, після проведення державної реєстрації змін найменування та типу, не припинена та не обмежена.

19.06.2020 ПАТ "Страхова компанія "Український страховий стандарт" за участю власника складено протокол огляду транспортного засобу - автомобіля Renault Master, р/н НОМЕР_1 (а.с. 56).

В протоколі зафіксовані наступні пошкодження: грати радіаторів - розлом матеріалу; ліва та права передні фари - розбиті, розсіювання, розломи корпусу; передня панель кузову - розломи матеріалу; капот - деформований з пошкодженням каркасу; ліве та праве передні крила - деформація вторцевих частинок місцях встановлення фар; повітряпровод від повітрязаборнику до повітряного фільтру - зламаний елемент кріплення; додатковий радіатор, система охолодження - деформований дугоподібно; основний радіатор системи охолодження двигуна - деформований дугоподібно; лівий та правий кронштейни, кріплення передніх фар до підсилювачем передніх крил - деформовані; лівий та правий шарніри капоту - деформовані; порушена геометрія отвору капоту.

Протокол огляду транспортного засобу від 19.06.2020 складений ОСОБА_3 , за участю ОСОБА_4

17 липня 2020 року у присутності власника автомобіля марки Renault Master, реєстраційний номер НОМЕР_1 проведено огляд транспортного засобу, складено протокол №19947 від наведеної дати (а.с.72). Акт огляду від 17.07.2020 складено ОСОБА_5 та підписаний довіреною особою власника транспортного засобу ОСОБА_4

27.08.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю "Експертна компанія "Фаворитс Ассистанс" на замовлення ПАТ "Страхова компанія "Український страховий стандарт" було складено Звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу за вих. № 19947 (а.с. 58-84).

Проведення оцінки доручено оцінювачу Гармідаровій Ю.П., яка має вищу освіту, кваліфікацію оцінювача дорожніх транспортних засобів (кваліфікаційне свідоцтво оцінювача Фонду Державного майна України МФ №5094 від 19.05.2007, свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів Фонду Державного майна України 28.08.2013 №10398, підвищення кваліфікації оцінювача МФ7569-ПК від 11.03.2020).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Експертна компанія "Фаворитс Ассистанс" діє на підставі сертифіката суб`єкта оціночної діяльності №245/20, виданого Фондом Державного майна України від 03.04.2020 до 03.04.2023.

Відповідно до замовлення ПрАТ "СК "Український страховий стандарт" за дорученням власника КТЗ, Товариство з обмеженою відповідальністю Експертна компанія "Фаворитс Ассистанс" визначило вартість матеріального збитку, заподіяного транспортному засобу Renault Master, р/н НОМЕР_1 станом на 19.03.2020.

Як зазначено у Висновку, при виконанні розрахунків були використані витратний та порівняльний підходи. Оцінка виконувалась відповідно до Національного стандарту № 1 "Загальні засади майна і майнових прав".

Вартість відновлювального ремонту КТЗ Renault Master, р/н НОМЕР_1 , визначена за витратним підходом, складає 48313,5грн.

Ринкова вартість КТЗ Renault Master, р/н НОМЕР_1 , визначена за порівняльним підходом, може складати 431932,92грн.

Згідно висновку вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження КТЗ Renault Master, р/н НОМЕР_1 станом на 19.03.2020 дорівнює з урахуванням ПДВ на запасні частини, але без врахування ВТВ: 32 213,67 грн.

Зазначена вище дорожньо-транспортна пригода була визнана страховим випадком, про що 17.09.2020 ПАТ "Страхова компанія "Українській страховий стандарт" було складено страховий акт № 10847, за яким страхове відшкодування становить 32 213,67 грн. (а.с. 85).

Також 17.09.2020 на адресу АТ "Біолік" страховою компанією направлено повідомлення про прийняте рішення по події, яка мала місце 19 березня 2020 року щодо виплати страхового відшкодування у розмірі 32 213,67 грн. по заявленому страховому випадку.

ПАТ "Страхова компанія "Український страховий стандарт" виплатило страхове відшкодування у розмірі 32 213,67 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 692 від 17.09.2020 (а.с. 35).

В подальшому, 06.10.2020 між ФОП Дегтярьовою Т.В. (виконавець) та АТ "Біолік" (замовник) укладено договір про надання послуг з технічного обслуговування та ремонту автомобілів №610 (а.с.36).

Відповідно до калькуляції відновлювального ремонту №К-02710 від 27.10.2020 згідно договору №610 від 06.10.2020 вартість відновлювальних робіт ТЗ Renault Master, р/н НОМЕР_1 склала 9 275,00 грн., вартість запчастин (матеріалів) склала 43 106,00 грн., разом 52 381,00 грн. (а.с 38).

ФОП Дегтярьовою Т.В. та АТ "Біолік" складено та підписано Акт виконаних робіт №00311-4 від 10.11.2020 на суму 52 381,00 грн., які повністю оплачені відповідно до платіжного доручення №6470 від 10.11.2020 (а.с.39-40).

В Акті виконаних робіт наведено:

- перелік робіт (операцій): фара передня з/в; панель передня з/в; ремонт передньої решітки радіатора; капот з/в; ремонт воздуховоду корпусу повітряного фільтра; бампер передній з/в; захист ДВЗ з/в; рихтувально-відновлювальні роботи по геометрії кузова (переднє праве крило); малярні роботи по капоту на суму 9 275,00 грн.;

- перелік матеріалів (запчастин): панель передня; фіксатор фари; передня ліва фара; передня права фара; капот; андапка передньої решітки на суму 43 106,00 грн.

АТ Біолік просить стягнути з фізичної особи-підприємця Гладкого Юрія Михайловича шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки у сумі 20 167,33грн., що складає різницю між призначеною сумою страхового відшкодування (32 213,67 грн.) та вартістю проведених ремонтно-відновлювальних робіт (52 381 грн.), незважаючи на те, що відповідальність останнього була застрахована ПАТ "Страхова компанія "Український страховий стандарт".

Наведене і є причиною спору.

Предметом доказування у даній справі є встановлення наявності/відсутності підстав для стягнення шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у заявленому розмірі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

За приписами ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених ст. 37 вказаного Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц та від 03.10.2018 у справі № 760/15471/15-ц.

Відповідно до п. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

При цьому згідно з ч.2 ст. 315 ГПК України у постанові Великої Палати Верховного Суду міститься висновок про те, як саме повинна застосовуватись норма права, а відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" саме Велика Палата Верховного Суду у визначених законом випадках здійснює перегляд судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон) страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Згідно ст. 22 Закону, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Матеріалами справи підтверджено, що на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача при використанні автомобіля "РЕНО МАГНУМ" д/н НОМЕР_2 , була застрахованою у ПрАТ "Страхова компанія "Український страховий стандарт" відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/4224106 від 14.08.2019 з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну в розмірі 100000 грн та нульовою франшизою.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, ПрАТ "Страхова компанія "Український страховий стандарт", як страховик, на випадок виникнення деліктного зобов`язання у відповідності до вимог ч. 1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", взяв на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Отже, обов`язок по відшкодуванню заподіяної шкоди майну потерпілої особи (позивачу) забезпеченим (застрахованим) транспортним засобом саме покладається на вказану компанію в межах загального ліміту відповідальності страховика, який складає 100 000 грн.

Позивач доказів відмови ПрАТ "Страхова компанія "Український страховий стандарт" у виплаті йому страхового відшкодування та звернення з позовом до цієї особи, як страховика відповідача, не надав, а відразу звернувся до відповідача (власника транспортного засобу).

Водночас, господарський суд відзначає, що у справі № 755/18006/15-ц від 04.07.2018 Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, сформульованого Верховним Судом України у постанові від 23.12.2015 у справі № 6-2587цс15, відповідно до якого страховик, який виплатив страхове відшкодування (новий кредитор, до якого перейшли права вимоги від потерпілого), має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема, право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування.

За таких обставин, твердження позивача про те, що суд повинен застосувати до спірних відносин положення ст. 1194 ЦК України, шляхом задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача різниці між призначеною сумою страхового відшкодування (32213,67грн) та вартістю проведених ремонтно-відновлювальних робіт (52381), тобто 20167,33грн за наявності ліміту відповідальності за страховим полісом № АО/4224106 від 14.08.2019 з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну в розмірі 100000 грн та нульовою франшизою, є таким, що не відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст. 1194 ЦК України. Отже зазначені доводи суд вважає необґрунтованими та відхиляє їх.

Відповідно позов задоволенню не підлягає, виходячи зі змісту ст. 1194 ЦК України.

Щодо оцінки майна, врахування фізичного зносу на запчастини при розрахунку страхового відшкодування суд зазначає таке.

За приписами статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон) в зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

В разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Згідно ст. 7 Закону України Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" передбачено в обов`язковому випадку проведення оцінки майна при визначенні збитків або розміру відшкодування.

Зі змісту наведеного вбачається, що страхове відшкодування, яке сплачується за договорами цивільно - правової відповідальності, по -перше, сплачується на підставі відповідної оцінки збитку (звіту, дослідження, експертизи), проведеної суб`єктом оціночної діяльності, а по-друге, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, який розраховується у порядку, встановленому законом (у разі, коли є відповідні підстави для нарахування такого зносу).

Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Методи оцінки, передбачені цією Методикою, можуть використовуватися для оцінки самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, тракторів і комбайнів на колісних шасі, якщо вони не суперечать тим положенням, які регламентують оцінку цих видів транспорту встановлює Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів від 24.11.2003 № 142/5/2092 (п. п. 1.2, 1.3) (надалі - Методика).

Вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.

Відповідно до п. 2,4 Методики, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

За результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ. У разі проведення судової, автотоварознавчої експертизи за результатами здійснення відповідних досліджень експерт складає висновок експерта. У разі виконання судовим експертом відповідно до частини шостої статті 13 Закону України "Про судову експертизу" оцінки на договірних засадах з питань, що становлять інтерес для юридичних і фізичних осіб, він складає висновок експертного дослідження з урахуванням особливостей його оформлення згідно із законодавством (п. 4.3 Методики).

Наведені вище норми Методики, вказують на те, що коефіцієнт фізичного зносу розраховується при визначені матеріального збитку, а результати розрахунку (визначення у тому числі коефіцієнту фізичного зносу, якщо він нараховується на даному транспортному засобу) оформлюється оцінювачем (експертом) відповідним документом: звітом про оцінку майна, експертним дослідженням або висновком експерта.

Відповідно до п. 7.38. Методики, значення коефіцієнту фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ.

Так як транспортний засіб позивача 2017 року виготовлення, то загальних підстав для розрахунку коефіцієнту фізичного зносу не має.

Згідно п. 7.39 Методики, винятками стосовно використання зазначених вимог є:

а) КТЗ експлуатується в інтенсивному режимі (фактичний середньорічний пробіг щонайменше вдвічі більший за середньорічний нормативний);

б) складові частини кузова та оперення кузова, кабіни, рами КТЗ відновлювали ремонтом (крім випадків, що однозначно свідчать про усунення експлуатаційних пошкоджень (наприклад, усунення сколів ЛФП на лицьових поверхнях кузова, усунення деформації методом видалення вм`ятин без пофарбування складової частини));

в) складові частини каркасу кузова, оперення кузова, кабіни та рами мають наскрізну корозію, що призвело до зниження витривалості і міцності матеріалу виготовлення цієї складової частини (складових частин) КТЗ;

г) складові частини кузова, кабіни, рами КТЗ мають пошкодження у вигляді деформації, за винятком таких, що підпадають під визначення експлуатаційних пошкоджень відповідно до пункту1.6 розділу і цієї Методики;

ґ) КТЗ експлуатувався в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4 до цієї Методики.

Згідно п.3,2. Звіту по оцінку, оцінювач ОСОБА_6 при визначенні підстави для розрахунку коефіцієнту фізичного зносу вказує на пункт в) Методики, а саме: складові частини каркасу кузова, оперення кузова, кабіни та рами мають наскрізну корозію, що призвело до зниження витривалості і міцності матеріалу виготовлення цієї складової частини (складових частин) КТЗ (мал. 1).

Разом із цим, у протоколі огляду пошкодженого транспортного засобу позивача від 19.06.2020, який додається до Звіту про оцінку, у розділі "Елементів кузову, що мають корозійні та інші пошкодження", жодних корозійних пошкоджень не зафіксовано. Не вбачається слідів наскрізної корозії частин каркасу кузова, оперення кузова, кабіни або рами і з фототаблиці пошкоджень автомобіля позивача, яка надана третьою особою до матеріалів справи.

Суд відхиляє доводи позивача про те, що Звіт про визначення вартості матеріального збитку № 19947 від 27.08.2020, на підставі якого був визначений розмір страхового відшкодування, є належним доказом, оскільки не визнаний недійсним в установленому порядку.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені Законом України від 12 липня 2001 року № 2658-III "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Згідно із частиною четвертою статті 3 цього Закону процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

Підставою проведення оцінки майна є, зокрема, договір між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки, який укладається в письмовій формі та може бути двостороннім або багатостороннім (за змістом частини першої статті 10 і частини першої статті 11 Закону № 2658-III).

Відповідно до статті 33 Закону № 2658-III спори, пов`язані з оцінкою майна, майнових прав, вирішуються в судовому порядку.

Статтею 32 Закону № 2658-III передбачена відповідальність оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, частиною другою якої визначено, що оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності - суб`єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема, за недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону.

Відтак, чинним законодавством України передбачені підстави відповідальності суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання в разі неналежного виконання (зокрема, недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна) ним своїх обов`язків.

Водночас звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності (частина перша статті 12 Закону № 2658-III).

Системний аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що звіт по оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором.

Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності.

Отже, встановлена правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов`язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів (п.35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2018 у справі №914/881/17).

Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ встановлений Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року N 142/5/2092 (далі - Методика).

Відповідно до пункту 1.3 Методики її вимоги є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.

Методика застосовується з метою, зокрема, визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ (пункт 1.4 Методики).

Пунктом 1.6 Методики визначено, що фізичний знос КТЗ (його складників) - утрата вартості КТЗ (його складників), яка зумовлена частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей КТЗ (його складників) порівняно з вартістю нового подібного КТЗ (його складників); відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника (ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин.

Вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості) (пункт 2.4 Методики).

Пунктом 3.9 Методики передбачено, що фізичний знос обумовлюється погіршенням технічного стану КТЗ унаслідок експлуатаційного зносу його складників. Фізичний знос ураховується як втрата вартості КТЗ, що виникає в процесі його експлуатації. Фізичний знос може розраховуватись у вигляді коефіцієнта фізичного зносу складників залежно від технічного стану КТЗ, який відображає взаємозв`язок умов експлуатації і технічного стану КТЗ з вартістю його складників.

Згідно з пунктом 4.3 Методики за результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ. За результатом оцінки, виконаної суб`єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно, складається акт оцінки КТЗ. У разі проведення судової автотоварознавчої експертизи за результатами здійснення відповідних досліджень експерт складає висновок експерта. У разі виконання судовим експертом відповідно до частини шостої статті 13 Закону України "Про судову експертизу" оцінки на договірних засадах з питань, що становлять інтерес для юридичних і фізичних осіб, він складає висновок експертного дослідження з урахуванням особливостей його оформлення згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 5.1 Методики технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна.

Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом (оцінювачем), який складає висновок чи звіт (акт), можливе тільки за рішенням органу (посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними даних, необхідних для оцінки.

Згідно пункту 59 Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року N 1440, звіт про оцінку майна підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. Законодавством можуть бути встановлені додаткові вимоги до оформлення висновку про вартість об`єкта оцінки.

Оскільки оцінювач Гармідарова Ю.П. склала вказаний Звіту без особистого огляду пошкодженого ТЗ, факт огляду пошкодженого ТЗ позивача іншою особою підтверджується матеріалами справи (зворотом протоколу огляду від 19 червня 2020 року), суд дійшов висновку про те, що у даній справі Звіт складено з порушенням встановленого порядку його складання, тож є неналежним та недопустимим доказом.

При зверненні до господарського суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2102,00грн, що підтверджується платіжним дорученням №6838 від 26.11.2020.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Біолік" до Фізичної особи-підприємця Гладкого Юрія Михайловича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Український страховий стандарт" про стягнення матеріальної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки у розмірі 20 167,33 грн. - відмовити.

Судові витрати віднести на позивача.

Рішення суду може бути оскаржене протягом 20-ти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення підписано 19.02.2021

Суддя Н.М. Євстигнеєва