РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2021Справа № 910/19981/20
Суддя Господарського суду міста Києва Трофименко Т.Ю. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДСВ ЛОГІСТИКА»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЧЖУНМАНЬ ЮКРЕЙН»

про стягнення 15 583,44 грн,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДСВ ЛОГІСТИКА» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЧЖУНМАНЬ ЮКРЕЙН» про стягнення 15 583,44 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором на транспортно-експедиторське обслуговування № GC-010158 від 21.12.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/19981/20, вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Ухвала про відкриття провадження у справі № 910/19981/20 була надіслана на адреси сторін рекомендованим листом, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення позивачу та поштового конверту, надісланого на адресу відповідача, з відміткою Укрпошти «вибула».

Суд зазначає, що ухвала Господарського суду міста Києва про відкриття провадження у справі № 910/19981/20 була направлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «ЧЖУНМАНЬ ЮКРЕЙН», згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а саме: 04053, місто Київ, вулиця Січових Стрільців, будинок 50.

Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, за висновками суду, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки «вибула» свідчить про належне повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі і вважається днем вручення відповідачу ухвали у справі № 910/19981/20.

Крім того, за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Ураховуючи викладене, суд зазначає, що відповідач має доступ до судових рішень та мав можливість ознайомитись з ухвалою суду про відкриття провадження у справі № 910/19981/20 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач у встановлений строк не подав до суду відзив на позов, а отже, не скористався наданими йому процесуальними правами, ураховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд уважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

21.12.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДСВ ЛОГІСТИКА» (далі - Експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЧЖУНМАНЬ ЮКРЕЙН» (далі - Замовник) було укладено договір на транспортно-експедиторське обслуговування № GC-010158 (далі - договір).

Відповідно до п 1.1 договору Експедитор за оплату та за рахунок Замовника надає Замовникові комплекс послуг з організації та забезпечення перевезення імпортних, експортних, транзитних вантажів Замовника (надалі іменованих «Вантажі») і вантажів Замовника в 20-, 40- та понад 40-футових контейнерах стандартів ISO, в тому числі й збірних вантажів (надалі іменованих «Контейнери з вантажами») від місця, зазначеного Замовником, до місця призначення різними видами транспорту за обумовленим маршрутом, включаючи організацію та забезпечення, залежно від маршруту.

Згідно з до п 4.3 договору оплата послуг проводиться Замовником протягом 3 календарних днів з дати виставлення рахунку Експедитором (у тому числі за допомогою електронного зв`язку в порядку, передбаченому цим договором) на поточний рахунок останнього.

Відповідно до п 4.4 договору після закінчення відвантаження партії вантажу та належного оформлення документів приймання-передачі перевізних документів і актів на виконані додаткові послуги Експедитором складається Акт прийому-передачі послуг, що є фактом підтвердження виконання послуг, їх кількості та вартості.

Згідно з п 4.5 договору зазначені вище акти прийому-передачі наданих послуг, можуть передаватися Експедитором Замовнику або його представнику особисто під підпис або факсом, електронною поштою, за узгодженням Сторін, із зазначенням на документах ПІБ і посади представника Замовника, який отримав документи, або бути відправлені з використанням поштового зв`язку. У разі якщо Акти були відправлені Замовнику поштою, датою вручення вважається дата отримання, зазначена на поштовому повідомленні. Замовник підписує Акт прийому-передачі наданих послуг, передає його Експедитору протягом 3 (трьох) календарних днів з моменту його отримання. У разі незгоди Замовника з Актом прийому-передачі наданих послуг, останній зобов`язаний надати Експедитору обґрунтовані заперечення в такий самий термін. У разі не підписання або не повернення Акту та відсутності обґрунтованих заперечень у зазначений в цьому пункті договору термін, Акт вважається підписаним Замовником, а відповідні послуги вважаються належним чином наданими Експедитором і прийнятими Замовником.

Як вказано у п. 5.22 договору, за несвоєчасну оплату послуг Експедитора Замовник сплачує Експедитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за весь період прострочення без обмеження в шість місяців та штраф у розмірі 30 % від суми заборгованості за користування цими коштами.

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2019 року, але в будь-якому випадку до повного взаєморозрахунку між сторонами за надані послуги. У разі, якщо жодна зі сторін за 20 календарних днів до закінчення дії цього договору не заявить про намір розірвати договір, термін дії цього договору автоматично продовжується на кожний наступний календарний рік. (п. 7.1 договору).

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач стверджує, що на виконання умов договору він надав відповідачу транспортно-експедиторські послуги, пов`язані з організацією та забезпеченням перечення вантажів відповідача, що підтверджує транспортна накладна. За результатами надання послуг позивачем було виставлено рахунок на оплату та передано відповідачу разом з актом здачі-приймання робіт (надання послуг).

За твердженням позивача переданий відповідачу Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 443 від 24.01.2019 не повернутий останнім, заперечення щодо підписання акту у встановлений договором строк не надані, отже акт вважається таким, що підписаний відповідачем, а послуги надані позивачем належним чином в повному обсязі.

Відповідач не оплатив надані послуги, що підтверджується довідкою позивача про стан заборгованості № 3947 від 01.12.2020 та оборотно-сальдовою відомістю по рахунку № 361 за 01.12.2018-01.12.2020 з контрагентом-відповідачем.

У зв`язку з цим позивач просить стягнути основний борг у розмірі 8 311,11 грн, інфляційне збільшення боргу у розмірі 484,22 грн, пеню у розмірі 3 834,99 грн, 3% річних у розмірі 459,79 грн та 30 % штрафу у розмірі 2 493,33 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає таке.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 929 Цивільного кодексу України та ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Судом встановлено, що на підтвердження наданих транспортно-експедиторських послуг до позовної заяви позивачем додано рахунок на оплату № 347 від 24.01.2019 на суму 8 311,11 грн, акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 443 від 24.01.2019 та товарно-транспортну накладну від 22.01.2019, які підписані позивачем односторонньому порядку.

Суд зазначає, що докази виставлення рахунку позивачем саме 24.01.2019 відповідачу у матеріалах справи відсутні.

Також, до позовної заяви не додано доказів направлення відповідачу вперше акта здачі-приймання робіт (надання послуг) № 443 від 24.01.2019 та товарно-транспортної накладної від 22.01.2019 будь-яким способом.

В матеріалах справи наявні лише докази надсилання відповідачу претензії № 3828 від 02.06.2020, до якої було додано, з-поміж іншого, дублікати акта здачі-приймання робіт (надання послуг) № 443 від 24.01.2019 і рахунку на оплату № 347 від 24.01.2019, що підтверджується належним чином засвідченими копіями поштового опису, фіскального чеку та накладної Укрпошти від 10.06.2020.

Враховуючи відсутність матеріалах справи інших доказів направлення акта здачі-приймання робіт (надання послуг) № 443 від 24.01.2019 і рахунку на оплату № 347 від 24.01.2019, крім тих, що додані до позову, суд бере до уваги наявні в матеріалах позовної зави докази направлення претензії з дублікатами указаних документів (поштовий опис, фіскальний чек та накладна Укрпошти від 10.06.2020) як єдині та належні докази.

За наслідками відстеження поштового відправлення претензії № 3828 від 02.06.2020 з дублікатами документів за номером 118 на офіційному веб-сайті Укрпошти суду не вдалося встановити дату отримання вказаних документів відповідачем.

Ураховуючи направлення вказаних документів відповідачу 10.06.2020 та відсутність можливості встановити точну дату їх отримання, з огляду на відсутність таких доказів в матеріалах справи та відсутність відповідної інформації на офіційному веб-сайті Укрпошти, з урахуванням нормативних строків пересилання поштових відправлень «Укрпошта Експрес», визначених Правилами надання послуг поштового зв`язку (по м. Київ - день подання відправлення для пересилання +1 день, протягом якого пересилається відправлення «Укрпошта Експрес»), суд встановив можливість отримання зазначених документів відповідачем 12.06.2020.

Однак, відповіді на вказану претензію відповідач не надав, акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 443 від 24.01.2019 не підписав та не повернув його позивачу, рахунок на оплату № 347 від 24.01.2019 не оплатив.

З огляду на положення п. 4.5 договору, а також відсутність обґрунтованих заперечень зі сторони відповідача, акт № 443 від 24.01.2019 вважається підписаним замовником, а відповідні послуги вважаються належним чином наданими експедитором і прийнятими замовником.

Зважаючи на викладене, враховуючи встановлені судом обставини, відповідно до 4.3 договору рахунок № 347 від 24.01.2019 мав бути оплачений Товариством з обмеженою відповідальністю «ЧЖУНМАНЬ ЮКРЕЙН» у строк до 15.06.2020 включно.

Отже, відповідно до поданих доказів суд дійшов висновку, що період прострочення відповідача розпочався з 16.06.2020, а не 28.01.2019, як безпідставно вказує позивач.

Однак, матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів відповідно до статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати відповідачем грошових коштів позивачу в розмірі 8 311,11 грн.

За наведених вище обставин суд встановив, що відповідач порушив свої зобов`язання за договором про транспортно-експедиторське обслуговування № GC-010158 від 21.12.2018, оскільки не здійснив оплату замовленого перевезення у повному обсязі, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість перед позивачем у розмірі 8 311,11 грн, факт існування якої позивачем належним чином доведений та відповідачем не спростований.

Окрім суми основного боргу позивачем заявлено до стягнення суму інфляційного збільшення боргу у розмірі 484,22 грн та 3% річних у розмірі 459,79 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України на підставі якої позивач звертається з такою вимогою, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.п. 3.1, 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань №14 від 17.12.2013)

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань №14 від 17.12.2013).

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних за період прострочки з 28.01.2019 по 01.12.2020, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню у зв`язку неправильним визначенням позивачем початку періоду прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, який, з огляду на встановлені судом обставини, розпочався 16.06.2020.

Так, за розрахунком суду, за період прострочення з 16.06.2020 по 01.12.2020 слід стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 115,13 грн та інфляційні у розмірі 166,49 грн.

Також, крім суми основного боргу позивачем заявлено до стягнення пеню у розмірі 3 834,99 грн та 30 % штрафу у розмірі 2 493,33 грн.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

При цьому, щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. (п. 2.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013).

Як вказано у п. 5.22 договору, за несвоєчасну оплату послуг Експедитора Замовник сплачує Експедитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за весь період прострочення без обмеження в шість місяців та штраф у розмірі 30 % від суми заборгованості за користування цими коштами.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені за період прострочки з 28.01.2019 по 01.12.2020, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню на суму 460,52 грн. у зв`язку неправильним визначенням позивачем початку періоду прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, який, з огляду на встановлені судом обставини, розпочався 16.06.2020.

Перевіривши розрахунок штрафу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю на суму 2 493,33 грн у зв`язку з арифметичною правильністю та обґрунтованістю.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати на правову допомогу покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЧЖУНМАНЬ ЮКРЕЙН» (вул. Січових Стрільців, буд. 50, м. Київ, 04053, ідентифікаційний код 42145412) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДСВ ЛОГІСТИКА» (вул. Сім`ї Сосніних, буд. 7, літера «Д», м. Київ, 03134, ідентифікаційний код 38857571) борг у розмірі 8 311 (вісім тисяч триста одинадцять) грн 11 коп., інфляційні у розмірі 166 (сто шістдесят шість) грн. 49 коп., 3 % річних у розмірі 115 (сто п`ятнадцять) грн. 13 коп., пеню у розмірі 460 (чотириста шістдесят) грн. 52 коп., штраф у розмірі 2 493 (дві тисячі чотириста дев`яносто три) грн. 33 коп. та судовий збір у розмірі 1 557 (одна тисяча п`ятсот п`ятдесят сім) грн. 48 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 22.02.2021.

Суддя Т. Ю. Трофименко