Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.02.2021 м. Івано-ФранківськСправа № 909/1125/20
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Кобецької С. М., секретар судового засідання Савчин Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Калуський завод будівельних машин",

вул. Богдана Хмельницького, 79,м. Калуш,Івано-Франківська область,77300;

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "3 Бетони",

вул.Богдана Хмельницького,109,м. Калуш,Івано-Франківська область,77300;

про стягнення 80 452,06грн, з яких: 74 000,00грн - основний борг, 3 504,32грн - пеня, 875,74грн - 3% річних, 2 072,00грн - інфляційні втрати.

Представники сторін в судове засідання не з"явились.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Калуський завод будівельних машин" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "3 Бетони" про стягнення 80 452,06грн, з яких: 74 000,00грн - основний борг, 3 504,32грн - пеня, 875,74грн - 3% річних, 2 072,00грн - інфляційні втрати за неналежне виконання грошового зобов"язання за договором №26/08-20 від 17.07.2020.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 14.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані укладенням між сторонами договору №26/08-20 від 17.07.2020 та неналежним виконанням відповідачем взятого на себе зобов"язання щодо здійснення повного розрахунку за поставлену позивачем по видатковій накладній №РН-0000054 від 08.09.2020 продукцію (металева оснастка для мостової балки L-24,0м) в розмірі 74 000,00грн, яку позивач просить суд стягнути з відповідача в судовому порядку. Крім того, за порушення грошового зобов"язання позивач просить суд покласти на відповідача додаткові юридичні обов"язки, обумовлені пунктом 5.3. договору та частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України у вигляді 3 504,32грн - пені, 875,74грн - 3% річних, 2 072,00грн - інфляційних втрат. Позовні вимоги мотивовані приписами статей 509, 525, 526, 530, 610, 612, 625, 629, 692 Цивільного кодексу України, статей 175, 193, 265 Господарського кодексу України.

Представник відповідача в судові засідання жодного разу не з"явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений ухвалами суду від 14.01.2021, від 04.02.2021, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень від 21.01.2021, від 10.02.2021. Будь-яких заяв, клопотань, письмових пояснень, як і заперечень в спростування заявлених позовних вимог, відповідач суду не подав.

За таких обставин беручи до уваги приписи статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно розгляду спору впродовж розумного строку, норми частин 1, 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України згідно з якими неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті і суд розглядає справу за відсутності такого учасника, враховуючи те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, а у суду є всі необхідні матеріали (докази) для вирішення спору по суті - спір вирішується, у відсутності сторін за матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Фактичні обставини справи вказують на те, що між Приватним акціонерним товариством "Калуський завод будівельних машин" (виконавець/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "3 Бетони" (замовник/відповідач) укладено договір №26/08-20 від 17.07.2020. Відповідно до умов цього договору виконавець виготовляє металеву оснастку для мостової балки L-24,0м, а замовник приймає і оплачує її поетапно в сумі 975 000,00грн шляхом: - попередньої оплати 60% від вартості в розмірі 585 000,00грн на протязі 3-х банківських днів з дня підписання договору; - оплати 20% в сумі 195 000,00грн протягом 30 днів після попередньої оплати; - кінцевої оплати в розмірі 20% в сумі 195 000,00грн на протязі 3-х банківських днів з моменту повідомлення про готовність продукції до відвантаження та після приймання металевої оснастки представниками сторін з оформленням акту приймання (пункти 1.1., 3.2. договору).

Платіжними дорученнями №1095 від 17.07.2020, №1127 від 30.07.2020, №1187 від 13.08.2020, №1195 від 14.08.2020, №1278 від 02.09.2020 відповідач перерахував на рахунок позивача кошти в загальній сумі 901 000,00грн за метоснастку балки 24,0м. В свою чергу позивач поставив, а відповідач прийняв продукцію, обумовлену договором №26/08-20 від 17.07.2020, підписав без жодних зауважень та скріпив печаткою видаткову накладну №РН-0000054 від 08.09.2020 на суму 975 000,00грн. Проте, доказів сплати повної вартості отриманої продукції в сумі 74 000,00грн відповідачем суду не подано.

Предметом судового розгляду є матеріально-правова вимога позивача про стягнення з відповідача в судовому порядку 80 452,06грн, з яких: 74 000,00грн - основний борг, 3 504,32грн - пеня, 875,74грн - 3% річних, 2 072,00грн - інфляційні втрати.

Із змісту статті 11 Цивільного кодексу України вбачається, що цивільні права та обов`язки виникають, зокрема з договору.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов"язковим для виконання сторонами (статті 626, 627, 628, 629 Цивільного кодексу України).

Договір №26/08-20 від 17.07.2020 укладений між сторонами в межах чинного законодавства України - є правомірним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом та він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (стаття 712 Цивільного кодексу України).

Статтею 655 Цивільного кодексу України обумовлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і оплатити за нього певну грошову суму.

Приписами частини 2 статті 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу (частина 1 статті 692 Цивільного кодексу України).

У відповідності до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України, частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Нормою статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Оскільки відповідач не довів перед судом належного виконання взятого на себе зобов"язання обумовленого договором та законом, то вимога позивача про стягнення з відповідача вартості поставленої продукції в сумі 74 000,00грн підлягає задоволенню в повному обсязі.

Поряд з цим, відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов"язання припиняється належним чином проведеним виконанням.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 625 Цивільного кодексу України).

Виходячи з положень вище зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов"язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох відсотків річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Крім того приписами пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

Договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов"язань врегульовано Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов"язань". Стаття 1 цього Закону передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 вказаного Закону).

Пунктом 5.3. договору сторони погодили, що у випадку прострочення термінів оплати замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі 0,5% від суми недоплати за кожен день прострочення але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Позивачем за порушення строків виконання грошового зобов"язання правомірно нараховано відповідачу 3 504,32грн - пені, 875,74грн - 3% річних, 2 072,00грн - інфляційних втрат за період вказаний у розрахунках (а.с.3-5), які перевірено судом та визнано арифметично правильними.

З огляду на вимоги частин 1,3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (частини 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до пункту 2 статті 614 Цивільного кодексу України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов"язання. Відповідач в судові засідання жодного разу не з"явився, своїми правами, наданими статтями 42, 46, 165, 251 Господарського процесуального кодексу України не скористався, будь - яких заперечень проти позову чи доказів належного виконання своїх зобов"язань не надав, доводи позивача не спростував.

Враховуючи приписи статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір слід покласти на відповідача.

Керуючись статтею 1291 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950, статтями 11, 204, 509, 525, 526, 530, 599, 610, 611, 612, 625-629, 625, 655, 691, 692, 693, 712 Цивільного кодексу України, статтями 173, 193 Господарського кодексу України, статтями 73-79, 86, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Приватного акціонерного товариства "Калуський завод будівельних машин" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "3 Бетони" про стягнення 80 452,06грн - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "3 Бетони", вул.Богдана Хмельницького,109, м.Калуш, Івано-Франківська область, 77300 (ідентифікаційний код 32014894) на користь Приватного акціонерного товариства "Калуський завод будівельних машин", вул. Богдана Хмельницького, 79, м.Калуш, Івано-Франківська область,77300 (ідентифікаційний код 01267876) 74 000,00грн (сімдесят чотири тисячі грн 00коп.) - заборгованості, 3 504,32грн (три тисячі п"ятсот чотири грн 32 коп.) - пені, 875,74грн (вісімсот сімдесят п"ять грн 74коп.) - 3% річних, 2 072,00грн (дві тисячі сімдесят дві грн 00коп.)- інфляційних втрат, 2 102,00грн (дві тисячі сто дві грн 00коп.) - судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено 23.02.2021

Суддя С.Кобецька