УХВАЛА

м. Київ

24.02.2021Справа № 41/559
Господарський суд міста Києва у складі судді Спичака О.М., за участю секретаря судового засідання Тарасюк І.М., розглянувши скаргу Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» на бездіяльність Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроресурс»

до Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер»

про стягнення 756233,01 грн.

Представники учасників:

від скаржника (боржника): Власюк М.М.;

від стягувача: не з`явився;

від ДВС: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.02.2012 у справі №41/559 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроресурс» задоволено частково; стягнуто з Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер») 719403,00 грн основного боргу, 30855,49 грн. пені, 5972,03 грн. 3% річних, 15124,61 грн. судового збору.

04.05.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла скарга Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» на бездіяльність заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Квашенка С.С.

28.05.2020 представником Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» було подано заяву про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.06.2020 скаргу Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» задоволено.

Ухвалою від 30.06.2020 заяву Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» про розподіл судових витрат було залишено без розгляду на підставі ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

07.07.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла апеляційна скарга на ухвалу суду від 30.06.2020, у зв`язку з чим судом було передано справу до Північного апеляційного господарського суду.

09.07.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла скарга Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» на бездіяльність Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.07.2020 відкладено вирішення питання про прийняття до розгляду скарги Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» на бездіяльність Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції до повернення матеріалів справи до Господарського суду міста Києва.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.09.2020 ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.06.2020 у справі №41/559 залишено без змін.

Постановою Верхового Суду від 29.12.2020 ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.06.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.09.2020 у справі №41/559 скасовано, справу передано до Господарського суду міста Києва для продовження розгляду.

11.01.2021 Науково-виробничим товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» подано заяву про ухвалення додаткового рішення.

12.01.2021 матеріали справи №41/559 повернулись до Господарського суду міста Києва.

Внаслідок проведеного повторного автоматизованого розподілу розгляд заяви Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» про розподіл судових витрат (поданої 28.05.2020) передано судді Карабань Я.А.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.01.2021 розгляд заяви Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» про розподіл судових витрат призначено на 26.01.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва 26.01.2021 у справі №41/559 поновлено заявнику строк для подання доказів понесення витрат на правову допомогу; клопотання про стягнення витрат на правову допомогу задоволено частково; стягнуто з відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) витрати на правничу допомогу у розмірі 19000,00 грн та 1996,90 грн судового збору за подання касаційної скарги.

02.02.2021 на виконання вказаної ухвали суду видано наказ.

У зв`язку з перебуванням судді Спичака О.М. на лікарняному призначення скарги (поданої 09.07.2020) до розгляду здійснювався після виходу судді на роботу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.02.2021 розгляд скарги Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» у справі №41/559 призначено на 17.02.2021.

08.02.2021 скаржником (боржником) подано клопотання та відшкодування витрат на правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом скарги, поданої 09.07.2020.

У судовому засіданні 17.02.2021 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про відкладення судового засідання на 24.02.2021.

У судове засідання 24.02.2021 з`явився представник скаржника (боржника), надав усні пояснення щодо скарги.

Представник стягувача у судове засідання 24.02.2021 не з`явився, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується інформацією з офіційного сайту АТ «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень, з якої вбачається, що ухвала суду була отримана стягувачем 23.02.2021 (за ідентифікатором пошуку 488).

Представник відділу ДВС у судове засідання 24.02.2021, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується інформацією з офіційного сайту АТ «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень, з якої вбачається, що ухвала суду була отримана відділом ДВС 22.02.2021 (за ідентифікатором пошуку 518).

Розглянувши у судовому засіданні скаргу Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер», суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 342 Господарського процесуального кодексу України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ст. 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно з ч. 1 ст. 342 Господарського процесуального кодексу України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Як встановлено судом, рішенням Господарського суду міста Києва від 13.02.2012 у справі №41/559 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроресурс» задоволено частково; стягнуто з Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер») 719403,00 грн основного боргу, 30855,49 грн. пені, 5972,03 грн. 3% річних, 15124,61 грн. судового збору.

02.03.2012 на виконання вказаного рішення суду видано наказ.

23.05.2012 головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Ковалем В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№32680794 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 02.03.2012 у справі №41/559.

12.12.2013 до відділу державної виконавчої служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції в Миколаївській області надійшла постанова В.о. Голови Державної виконавчої служби України від 29.11.2013, в якій зазначено про передачу виконавчого провадження яке перебуває на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві для подальшого виконання до відділу ДВС Вознесенського міськрайонного управління юстиції.

27.12.2013 до відділу державної виконавчої служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції в Миколаївській області рекомендованою кореспонденцією надійшло виконавче провадження №32680794 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 02.03.2012 у справі №41/559.

Постановою відділу державної виконавчої служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції в Миколаївській області від 27.12.2013 прийнято до виконання виконавче провадження ВП№32680794 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 02.03.2012 у справі №41/559.

13.03.2014 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції в Миколаївській області винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить Науково-виробничому товариству з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер».

Відповідно до постанови в.о начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області від 20.08.2014 №02-70/5-129 матеріали виконавчого провадження ВП№32680794 передано до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області (згідно з постановою відділу державної виконавчої служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції в Миколаївській області від 22.08.2014 ВП№32680794).

Постановою заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області від 26.08.2014 прийнято до виконання виконавче провадження ВП№32680794 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 02.03.2012 у справі №41/559.

26.11.2019 заступником начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, в якій зазначено, що стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, а саме: 56/100 частини комплексу будівель та споруд за адресою: вул. Гагаріна, 102, с. Трикрати Вознесенського району Миколаївської області, що належить на праві власності боржнику, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення.

За таких обставин, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем було постановлено виконавчий документ - наказ Господарського суду міста Києва від 02.03.2012 у справі №41/559 - повернути стягувачу.

Судом встановлено, що 02.05.2020 скаржник (боржник) звернувся до начальника Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби із заявою №1/01-05-20 від 01.05.2020 про зняття арешту з нерухомого майна боржника, який було накладено постановою від 13.03.2014.

Запитами від 08.06.2020 та від 19.06.2020 скаржник (боржник) звертався до начальника Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби, в яких просив повідомити про результати розгляду заяви про зняття арешт з майна, належного Науково-виробничому товариству з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер».

Однак, як зазначає скаржник (боржник), жодної відповіді від Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби йому не надходило.

Звертаючись з даною скаргою до суду, скаржник (боржник) вказує на те, що виконавчий документ (наказ Господарського суду міста Києва від 02.03.2012 у справі №41/559) було повернуто стягувачу на підставі п. 3 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», з огляду на що державний виконавець повинен був зняти арешт з майна боржника (скаржника) як це передбачено ч. 3 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, скаржник (боржник) посилається на норми ст.ст. 49, 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на 22.08.2014), в яких зазначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається.

Враховуючи викладені обставини, скаржник просить суд:

1) визнати протиправною бездіяльність Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), яка полягає у не вчиненні дій щодо зняття арешту, який було накладно на все нерухоме майно Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер», номер запису про обтяження 4966197, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 11599217 від 13.03.2014 15:59:38, на підставі постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції в Миколаївській області від 13.03.2014 у виконавчому провадженні №32680794;

2) зобов`язати Вознесенський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт, який було накладено на все нерухоме майно Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер», номер запису про обтяження 4966197, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 11599217 від 13.03.2014 15:59:38, на підставі постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції в Миколаївській області від 13.03.2014 у виконавчому провадженні №32680794.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що скарга Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» не підлягає задоволенню, зважаючи на наступні обставини.

Як встановлено судом, виконавче провадження ВП№32680794 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 02.03.2012 у справі №41/559 перебувало на виконанні у відділі державної виконавчої служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції в Миколаївській області, та 13.03.2014 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції в Миколаївській області винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить Науково-виробничому товариству з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер».

При цьому, постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції в Миколаївській області від 22.08.2014 матеріали виконавчого провадження ВП№32680794 передано на підставі ст.ст. 16, 20, 21 Закону України «Про виконавче провадження» до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на дату постанови про передачу матеріалів виконавчого провадження) виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на дату постанови про передачу матеріалів виконавчого провадження) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, у випадку направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, арешт, накладний на майно боржника, не знімається.

За таких обставин, суд вважає необгрунтованими доводи скаржника (боржника) щодо наявності підстав для задоволення скарги на підставі ст.ст. 49 та 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на дату постанови про передачу матеріалів виконавчого провадження).

Крім того, як встановлено судом, 26.11.2019 заступником начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, в якій зазначено, що стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, а саме: 56/100 частини комплексу будівель та споруд за адресою: вул. Гагаріна, 102, с. Трикрати Вознесенського району Миколаївської області, що належить на праві власності боржнику, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення.

Відповідно до ч. 3 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, стягувачу повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску. На письмову вимогу стягувача виконавцем надається звіт про використання авансового внеску. У разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається.

Отже, повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» є підставою для зняття арешту з майна боржника.

При цьому, арешт з майна боржника знімається тим відділом державної виконавчої служби, у виконанні якого перебуває відповідне виконавче провадження та який приймає рішення (постанову) про повернення виконавчого документа стягувачу.

Оскільки постанова про повернення виконавчого документа стягувачу ВП№32680794 від 26.11.2019 була винесена відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, а вимоги у скарзі заявлені до Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), суд дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» на бездіяльність Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса).

Крім того, скаржником (боржником) було заявлено до відшкодування 20000,00 грн витрат на правову допомогу адвоката, понесених скаржником у зв`язку з поданням даної скарги.

З огляду на те, що суд дійшов висновку відмовити у задоволенні скарги Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер», понесені скаржником витрати на правову допомогу адвоката покладаються на скаржника (боржника) у повному обсязі.

Відповідно до ст. 343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 234, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні скарги.

2. Витрати на правову допомогу адвоката покласти на скаржника.

Згідно з ч. 1 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано: 25.01.2021.

Суддя О.М. Спичак