ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2021 справа № 914/2424/20

За позовом: Фізичної особи підприємця Мошковського Івана Дмитровича, м.Львів

до відповідача-1: Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова, м. Львів

до відповідача-2: Фізичної особи підприємця Колосевич Мар`яни Яремівни, м. Львів

про скасування результатів конкурсу від 26.12.2019 та визнання недійсним договору оренди

Суддя У.І.Ділай

Секретар В.Д.Андрусик

За участі представників:

Від позивача: Р.А.Докторевич адвокат

Від відповідача-1: О.М.Улинець - представник

Від відповідача-2: Я.О. Іваницький - адвокат

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Фізичної особи підприємця Мошковського Івана Дмитровича до відповідача-1: Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова, до відповідача-2: Фізичної особи підприємця Колосевич Мар`яни Яремівни, про скасування результатів конкурсу від 26.12.2019 та визнання недійсним договору оренди.

Ухвалою від 23.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 20.10.2020.

Ухвалами від 20.10.2020, від 24.11.2020 та від 08.12.2020 підготовче засідання відкладено з підстав зазначених в ухвалах.

Ухвалою від 24.12.2020 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 14.01.2021.

У судовому засіданні від 14.01.2020 оголошено перерву до 29.01.2021. Ухвалою від 29.01.2021 розгляд справи відкладено на 09.02.2021.

Представник позивача в судовому засіданні 09.02.2021 підтримав позов, з підстав наведених у позовній заяві та з посиланням на матеріали справи.

У судовому засіданні 09.02.2021 представники відповідачів-1,2 проти задоволення позову заперечив, просили відмовити в його задоволенні.

В процесі розгляду матеріалів справи суд

встановив:

В офіційному виданні Фонду державного майна України Відомості приватизації № 18 (1298) від 22.04.2020 була розміщена Інформація КЕВ м. Львова про проведення конкурсу на право укладення договору оренди нерухомого військового майна. В оголошенні передбачено перелік документів, що повинні бути подані учасниками конкурсу. Для фізичних-осіб такими документами були: посвідчена нотаріусом копія свідоцтва про реєстрацію фізичної особи як суб`єкта підприємницької діяльності; витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців; завірену належним чином копію декларації про доходи або завірену в установленому порядку копію звіту суб`єкта малого підприємництва - фізичної особи - платника єдиного податку; належним чином оформлену довіреність, видану представнику фізичної особи з наданням повноважень, та копію документа, що посвідчує представника фізичної особи., а також техніко економічне обґрунтування оренди - зобов`язання (пропозиції) щодо виконання умов конкурсу та забезпечення виконання зобов`язання щодо сплати орендної плати (завдатку та гарантії); додаткові пропозиції до договору оренди; повідомлення про засоби зв`язку з учасником.

З метою участі у даному конкурсі, 30 квітня 2020 року позивач звернувся до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова із заявою про участь у конкурсі, до якої були додані документи перелічені в оголошенні.

Під час проведення конкурсу, з метою отримання інформації про подання позивачем податкової декларації до органів податкової служби, конкурсною комісією робилася перерва, протягом якої позивачем були надані усі додаткові документи.

Листом від 02.06.2020 КЕВ м. Львова повідомив позивача про результати конкурсу, надавши копію відповідного протоколу. Так, згідно із Протоколом №07/2020/КЕВ засідання конкурсної комісії, створеної наказом начальника КЕВ м. Львова від 26.12.2019 № 341 про визначення переможця конкурсу на право укладання договору про передачу в оренду нерухомого військового майна, що знаходиться на балансі КЕВ м. Львова - нежитлових приміщень загальною площею 263,5 кв.м., що розташовані у будівлях №19 та №20 на територій військового містечка № 21 за адресою: м. Львів, вул. Лисенка, 23-а, затвердженого начальником КЕВ м. Львова 18.05.2020 позивачем було запропоновано найвищу орендну плату. Проте, конкурсну пропозицію позивача відхилено, а переможцем конкурсу визнано ФОП Колосевич М.Я.

При цьому конкурсна пропозиція позивача була відхилена у зв`язку із ненаданням позивачем у пакеті конкурсної документації доказів про надання фінансової звітності (квитанція № 2) до органів Державної податкової служби України.

10 липня 2020 року КЕВ м. Львова з ФОП Колосевич М.Я. уклали Договір оренди № 106/2020/КЕВ нерухомого військового майна, розташованого в Львівському гарнізоні за адресою: Львівська обл., м. Львів, вул. Лисенка, № 23-а, військове містечко № 21, буд. №№19, 20.

На думку позивача при проведенні конкурсу на оренду нерухомого майна, КЕВ м. Львова зобов`язаний оприлюднити інформацію про його проведення, яка повинна містити повні та достовірні відомості про умови проведення конкурсу та переліку документів, які необхідно подати учаснику. В свою чергу, учасник виходячи з принципів верховенства права та правової визначеності, повинен брати участь у конкурсі саме на умовах визначених у відповідному оголошення і при проведенні конкурсу КЕВ м. Львова не має права висувати додаткові вимоги чи умови, які не були зазначені у відповідному оголошенні.

Позивач заперечив проти покликань КЕВ м. Львова на Порядок обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 06 червня 2017 № 557, оскільки зазначений нормативний акт регулює правовідносини щодо надіслання платником податків до контролюючих органів кількох примірників одного електронного документа (у разі виправлення, неотримання першої квитанції тощо), а тому така не має жодного відношення до регулювання правовідносин, пов`язаних з проведенням конкурсів на оренду майна. Натомість, під час проведення конкурсу конкурсна комісія КЕВ м.Львова встановила додаткову вимогу щодо переліку поданих документів, а саме необхідність подання квитанції № 2, яка підтверджує подання позивачем фінансової звітності до органів ДПС України.

Позивач вважає, що дії КЕВ м. Львова порушують основні принципи оренди державного майна, а договір є недійсним, оскільки його укладення відбулося внаслідок порушення вимог, встановленим чинним законодавством.

КЕВ м. Львова заперечив проти позовних вимог, зазначивши, що участь в конкурсі в числі інших приймав також ФОП Мошковський І.Д., яким не було забезпечено подачу у розпорядження конкурсної комісії вичерпного переліку документів, а саме відсутніми були: докази подання підприємцем фінансової звітності (квитанція 2) до органів ДПС України, що не відповідає вимогам п. 12 Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №557 від 06.06.2017. З цих причин конкурсну пропозицію ФОН Мошковського І.Д. було відхилено, а переможцем обрано іншого конкурсанта.

ФОП Колосевич М.Я. також заперечила проти позову та зазначила, що сама по собі податкова декларація без долучений до неї другої квитанції, не є належним та юридично значимим доказом фінансового стану (платоспроможності) учасника конкурсу, адже після подання такої декларації орган ДПС ще здійснює її перевірку і лише після цього приймає рішення про її приймання/неприймання, яке відображається саме у другій квитанції (квитанції №2). Таким чином, без надання другої квитанції (квитанції №2) жоден суб`єкт, в т.ч. і конкурсна комісія, не можуть достовірно знати чи подана учасником конкурсу податкова декларація була прийнята органом ДПС, чи не була прийнята, а, відповідно, чи фінансовий стан (платоспроможність) учасника конкурсу, зазначений у такій декларації, відповідає дійсності, чи ні.

Отже, наявність в повідомлені КЕВ м. Львова (про проведення конкурсу на право укладення договору оренди нерухомого військового майна), умови щодо надання завіреної належним чином копії декларації про доходи або завіреної в установленому порядку копії звіту суб`єкта малого підприємництва - фізичної особи - платника єдиного податку, автоматично означає необхідність надання як безпосередньо самої декларації, так і всіх її додатків і документів, що підтверджують її прийняття контролюючим органом, адже без таких документів не можливо встановити достовірність та правдивість відповідної декларації.

На думку ФОП Колосевич М.Я., конкурсна комісія КЕВ м. Львова цілком правомірно відхилила пропозицію позивача, оскільки при поданні документів ним не було долучено другої квитанції (квитанції №2), яка є єдиним документом, що засвідчує факт та час приймання (неприймання) податкової декларації учасника конкурсу та дає можливість конкурсній комісії пересвідчитись у достовірності даних про фінансовий стан (платоспроможність) учасника конкурсу.

При прийнятті рішення суд виходить із наступного.

Відповідно до положень статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За приписами ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно із заявленими позовними вимогами позивач просив:

1)визнати незаконним та скасувати Протокол № 07/2020/КЕВ засідання конкурсної комісії, створеної наказом начальника КЕВ м. Львова від 26.12.2019 № 341 про визначення переможця конкурсу на право укладання договору про передачу в оренду нерухомого військового майна, що знаходиться на балансі КЕВ м. Львова нежитлових приміщень загальною площею 263,5 кв.м., що розташовані у будівлях №19 та №20 на територій військового містечка № 21 за адресою: м. Львів, вул. Лисенка, 23-а, затверджений начальником КЕВ м. Львова 18.05.2020, в частині:

-пункту 2 висновку про відхилення конкурсної пропозиції ФОП Мошковського І.Д. у зв`язку із відсутністю у пакеті конкурсної документації доказів про подання фінансової звітності (квитанція № 2) до органів Державної податкової служби України;

-пункту 3 висновку про визнання переможцем конкурсу ФОП Колосевич Мар`яну Яремівну, якою запропоновано вищу орендну плату у порівнянні з іншими допущеними до участі та розгляду учасниками конкурсу, які надали повний пакет документів та погодились з усіма умовами участі в конкурсі, експлуатації об`єкту оренди та договору, визначеними в публікації.

2)визнати недійсним Договір оренди № 106/2020/КЕВ нерухомого військового майна, розташованого в Львівському гарнізоні за адресою: Львівська обл., м. Львів, вул. Лисенка, № 23-а, військове містечко № 21, буд. №№ 19, 20 від 10 липня 2020 року, який укладений між Квартирно-експлуатаційним відділом м. Львова та Фізичною особою-підприємець Колосевич Мар`яною Яремівною.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є, зокрема, забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Відповідно до п. 3.12 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18, підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Як підтверджується матеріалами справи, 22.04.2020 КЕВ м. Львова оголосив про проведення конкурсу на право укладення договору оренди нерухомого військового майна. В оголошенні передбачено перелік документів, що повинні бути подані учасниками конкурсу. За результатами конкурсу переможцем визнано ФОП Колосевич М.Я., а конкурсну пропозицію позивача відхилено, хоча ним було запропоновано найвищу орендну плату. Під час проведення конкурсу та визначення переможця КЕВ м. Львова послався на Порядок обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 06 червня 2017 № 557, оскільки позивачем не подано квитанції № 2, яка підтверджує подання ФОП Мошковським І.Д. фінансової звітності до органів ДПС України. Відтак, комісія прийшла до висновку, що позивачем подано не повний пакет документів, визначений умовами конкурсу, та відхилила пропозицію ФОП Мошковського І.Д.

Спір виник у зв`язку із тим, що позивач вважає, що дії КЕВ м. Львова порушують основні принципи оренди державного майна.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд констатує, що в опублікованому оголошенні визначено вичерпний перелік документів (в тому числі й відомості про фінансовий стан (платоспроможність) учасника конкурсу) та відсутня вимога про необхідність подання доказів надіслання фінансової звітності до органів ДПС України (квитанції № 2). Відтак, покликання КЕВ м. Львова суперечить статті 19 Конституції України, відповідно до якої правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Щодо вимоги позивача про визнання незаконним та скасування Протоколу № 07/2020/КЕВ засідання конкурсної комісії від 18.05.2020 суд зазначає таке.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), та від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18).

Отже, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси юридичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Суд, відповідно до викладеної в позові вимоги, може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, який не суперечить закону, але лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної у позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів (пункт 71 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18)).

У справі, що розглядається, позивач просить визнати недійсним протокол засідання конкурсної комісії, складений відповідачем-1, яким зафіксовано факт проведення конкурсу про оренду майна.

Така вимога за своєю правовою природою є вимогою про встановлення певних обставин та надання їм правової оцінки на предмет правомірності висновків комісії щодо розгляду пропозицій конкурсантів. Такий спосіб не є належним способом захисту права та охоронюваного законом інтересу, оскільки, розглядаючи таку вимогу, суд не здійснює жодного захисту прав та охоронюваних законом інтересів учасників господарських відносин.

Отже, не підлягає задоволенню вимога позивача про визнання недійсним та скасування спірного протоколу, оскільки у судовому порядку може бути визнано недійсним рішення конкурсної комісії юридичної особи, а не протокол засідання. Протокол є документом, який фіксує факт прийняття рішення комісією, і не є актом за змістом статті 20 ГК України.

Чинним законодавством не передбачено такого матеріально-правового способу захисту права, як визнання недійсним та скасування протоколу.

При цьому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. Отже, саме шляхом застосування способів захисту цивільних прав та інтересів, передбачених статтею 16 Цивільного кодексу України, може вирішуватися питання про відновлення порушеного права.

Відповідно до п. 4.5, 4.6 Наказу Фонду державного майна України N 1549/241 від 26.07.2000 «Про затвердження Порядку та умов проведення конкурсів на право укладення договорів оренди військового майна» рішення про визначення переможця приймається в разі згоди більшості з числа присутніх членів комісії на засіданні. Після закінчення засідання комісії складається протокол. Протокол підписується всіма членами комісії, що взяли участь у голосуванні.

Суд звертає увагу, що доводи позивача про протиправність висновків конкурсної комісії можуть бути предметом перевірки під час вирішення судом спору про визнання недійсним та скасування рішення, оформленого протоколом.

Виходячи із вищенаведеного, в Господарського суду Львівської області відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в цьому спорі через невідповідність обраного позивачем способу захисту приписам статті 20 Господарського кодексу України та статті 16 Цивільного кодексу України. При цьому, не підлягає задоволенню й вимога про визнання недійсним Договору оренди № 106/2020/КЕВ укладеного між Квартирно-експлуатаційним відділом м. Львова та Фізичною особою-підприємець Колосевич Мар`яною Яремівною.

Судовий збір покладається на позивача.

Керуючись статтями 4, 7, 13, 14, 73, 74, 76-79, 91, 96, 120, 123, 129, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.У задоволенні позову відмовити.

2.Судовий збір покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст.ст. 241, 256, 257 ГПК України та може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Повне рішення складено 19.02.2021.

Суддя У.І. Ділай