ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"09" лютого 2021 р. Cправа № 902/1130/20

за позовом: Фізичної особи-підприємця Башинського Едуарда Володимировича ( АДРЕСА_1 )

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРРА КРАФТ" (вул. Миру, 105в, Хмільницький р-н., с. Голодьки, Вінницька обл., 22064)

про стягнення 345 075,00 грн

Суддя Яремук Ю.О.

Секретар судового засідання Гнатик Є.Б.

за участю представників:

позивача: Башинський Є.В., Гладка О.В.

відповідача: не з`явився

В С Т А Н О В И В :

20.11.2020 р. Фізична особа-підприємець Башинський Едуард Володимирович звернувся до Господарського суду Вінницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРРА КРАФТ" про стягнення 345 075,00 грн.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 902/1130/20 розподілено судді Яремчуку Ю.О.

Ухвалою суду від 24.11.2020 р. відкрито провадження у справі № 902/1130/20. Визначено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 23.12.2020 р.

На визначену дату судом в судове засідання з`явився представник відповідача. Представник позивача не з`явився, про дату, час та місце судового засідання належним чином повідомлений ухвалою суду від 24.11.2020 р.

Суд зазначає, що від представника позивача надійшло клопотання про відкладення судового засідання.

Представник відповідача стосовно даного клопотання не заперечив.

Суд постановив задовольнити клопотання представника позивача про відкладення підготовчого засідання у відповідності до ст. 183 ГПК України, про що винесено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.

Представником відповідача в судовому засіданні заявлено клопотання про проведення наступного судового засідання в режимі ВКЗ з використанням власних технічних засобів поза межами приміщення суду.

Суд постановив задовольнити клопотання представника відповідача про проведення наступного судового засідання в режимі ВКЗ з використанням власних технічних засобів поза межами приміщення суду, про що винесено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.

За результатами проведеного судового засідання суд вирішив відкласти підготовче засідання, як наслідок судом винесено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою суду від 23.12.2020 р. повідомлено учасників справи про підготовче засідання у справі, що відбудеться 18.01.2021 р.

За результатами проведеного судового засідання 18.01.2021 р. суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 09.02.2021 р., про що винесено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.

На визначену дату судом 09.02.2021 р. в судове засідання представники позивача з`явились, позов підтримали, представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання належним чином повідомлений.

За вказаних обставин у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення відповідача про дату, час та місце судового слухання, але останній не скористався правом на участь свого представника у судовому засіданні.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Крім того, частиною 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. (Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97 - ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993 р.), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999 р.).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 р. у справі "Красношапка проти України").

Суд нагадує, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див.рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010).

До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (див. рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).

Згідно із ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст. ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання відповідача.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив.

В якості заявлених позовних вимог позивачем зазначено наступне: 28.12.2018 р. фізична особа-підприємець Башинський Едуард Володимирович, особисто, що діє на підставі Ліцензії на провадження охоронної діяльності, виданої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 05.05.2016 р. № 362, іменується у подальшому «Охорона», з однієї сторони, і Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕРРА КРАФТ» в особі директора Синякова Григорія Володимировича, що діє на підставі Статуту, іменується у подальшому «Замовник», з іншої сторони, уклали Договір №28/12/2018/ОТ про надання послуг з фізичної охорони. «Майно Замовника» - гроші, валютні цінності, цінні папери, транспорт, обладнання, машини та механізми, врожай на полі і складських приміщеннях та інші речі матеріального світу, що є власністю Замовника або передані йому у володіння та користування чи зберігання на підставах, визначених чинним законодавством України.

Умовами договору між сторонами було погоджено, що Замовник замовляє, Охорона надає послуги з охорони (надалі- «послуги»), а саме приймає під фізичну охорону Об`єкти та майно яке знаходиться на цих Об`єктах і належить Замовнику на праві власності його користуванні на законних підставах згідно Додатку № 2 до Договору №28/12/2018/ОТ про надання послуг з фізичної охорони (п.2.1. Договору).

Додатком 1 до Договору від 28.12.2018 р. між сторонами було погоджено перелік об`єктів та розрахунок вартості послуг охорони об`єктів ТОВ «ТЕРРА КРАФТ» на 2019 р.

Додатком № 2 до Договору від 27.12.2018 р. між сторонами було погоджено перелік об`єктів, що передаються під охорону.

Ціна Договору визначена сторонами у розрахунку, наведеному у Додатку 2 до Договору. Вартість фізичної охорони об`єктів ТОВ «ТЕРРА КРАФТ» на 2019 рік становить 1 606 800, 00 грн.

Пунктом 3.2. Договору встановлено, що оплата за цим Договором здійснюється Замовником щомісячно до 5 числа місяця, а також авансовий платіж у розмірі 50% від суми згідно Додатку 1 до Договору до 15 числа кожного місяця в якому здійснюється надання послуг, шляхом перерахування Замовником грошових коштів на рахунок Охорони, згідно виставлених Охороною рахунків.

Відповідно до п.4.2.10. Договору, Замовник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі здійснювати оплату за даним Договором.

Позивач в позові та в поясненнях стверджує, що незважаючи на взяття зобов`язань Замовником щодо здійснення своєчасної оплати за Договором №28/12/2018/ОТ про надання послуг з фізичної охорони від 28.12.2018 р. утворилася заборгованість по оплаті наданих послуг, що являється порушенням умов Договору.

Відповідно до п.9.1. Договору, Договір може бути призупинений за ініціативою Охорони в односторонньому порядку із письмовим попередженням Замовника за 5 днів у випадку наявності заборгованості з оплати послуг більше ніж за місячний термін з дня виставлення рахунку Охорони - до моменту повного погашення заборгованості.

22.08.2019 р. з метою досудового врегулювання спору надіслано відповідачу рекомендованим листом претензійний лист з вимогою щодо проведення оплати наданих послуг та неможливості виконання умов Договору №28/12/2018/ОТ про надання послуг з фізичної охорони від 28.12.2018 р. У відповідності до п.9.1 Договору попереджено Замовника про неможливість надання послуг з фізичної охорони у зв`язку відсутністю оплати послуг.

Відповіді на претензійний лист не отримано.

Відповідно до п.10.3. Договору, закінчення строку дії цього Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору.

30.09.019 р. між Сторонами складено Акт звірки взаєморозрахунків по бухгалтерському обліку між ФОП Башинський Едуард Володимирович і ТОВ «ТЕРРА КРАФТ» за період з 01.01.2019 р. по 30.09.2019 р.

За результатами звірки взаєморозрахунків і документів встановлено заборгованість в сумі 666 600,00 гривень.

Разом з тим, позивачем заявлено до стягнення суму боргу станом на 17.01.2020 р., яка за твердженням позивача є наступною: 283 940,00 грн сума основного боргу; 4 000,00 грн інфляційних втрат; 5 095,00 грн 3 % річних 52 040,00 грн пені.

Відповідач проти позовних вимог заперечує: останнім у відзиві на позовну заяву зазначено, що 19.03.2020 р. було змінено власника частки в статутному капіталі ТОВ «ТЕРРА КРАФТ» згідно акту - приймання передачі частки в статутному капіталі, а рішенням учасників від 19.03.2020 р., яке посвідчено нотаріально, реєстровий № 694, змінено керівника. Однак, при передачі документів ТОВ «ТЕРРА КРАФТ» були відсутні документи, які свідчать про укладення договору з позивачем та отримання послуг по такому договору.

Зокрема в матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують обсяг повноважень у виконавчого директора Синякового Г.В. на підписання договору та актів прийманні - передачі.

Відповідач зазначає, що оскільки в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують наявність необхідного обсягу дієздатності в підписанта договору з боку відповідача, відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України, даний договір не створює юридичних наслідків та неукладений, а у задоволенні позову з підстав невиконання договору має бути відмовлено.

Крім того, відповідачем зазначається, що у відповідності до поданих позивачем розрахунків відповідачу не зрозуміло з чого складається сума основного боргу в розмірі 283 940,00 грн та відносно пені позивачем пропущено строк позовної давності.

У відповіді на відзив на позов позивачем спростовуються твердження відповідача викладі у відзиві, а саме, зазначено, що згідно п. 9.6.4. Статуту ТОВ «ТЕРРА КРАФТ» директор має право призначати на посаду та звільняти з посади виконавчого директора Товариства. Обсяг повноважень виконавчого директора, його права і обов`язки встановлюються директором Товариства. Окрім того, відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (додається) станом на день укладення договору - 28.12.2018 р., в Єдиному державному реєстрі було зафіксовано повноваження Синякова Г.В. на укладення договорів та представництво ТОВ «ТЕРРА КРАФТ» у відносинах з третіми особами.

Зокрема, згідно інформації з Витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - Синяков Г.В. був наділений наступними повноваженнями: вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори тощо (укладення договорів на суму, що не перевищує 3 млн. грн., по зовнішньо економічним договорам - 100 тис. евро або еквівалент цієї суми в ін. валюті, без вчинення правочинів на отримання кредитів, передачу майна в заставу, видачу порук та гарантій; вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори тощо (продажу та ліквід. осн. засобів, с/г техніки, транспорт, засобів, відчуження або придбання корп. прав, розірвання договорів оренди землі).

З Додатку №1 до Договору № 28/12/2018/ОТ від 28.12.2018 р. вбачається, що Позивач забезпечує необхідну кількість постів для охорони об`єктів Замовника, шляхом виставлення цілодобових постів цілодобово і щоденно, включаючи вихідні, святкові і неробочі дні, вартість фізичної охорони на рік згідно розрахунку вартості послуг повинна складати 1 606 800,00 грн.

Враховуючи те, що згідно інформації вказаної у Витязі, обмежено повноваження, що Синякова Г.В. на укладання від імені ТОВ «ТЕРРА КРАФТ» договорів на суму перевищує 3 млн. грн., а сума за Договором № 28/12/2018/ОТ від 28.12.2018 р. згідно Додатку №1 розрахунково її не перевищує, то у виконавчого директора були наявні повноваження на укладення з ФОП Башинським Е.В. Договору № 28/12/2018/ОТ надання послуг з фізичної охорони.

На підставі вищенаведеного, позивач вважає, що при укладенні Договору № 28/12/2018/ОТ від 28.12.2018 р., Синяков Г.В. діяв в інтересах юридичної особи в межах повноважень наданих йому законодавством та установчими документами Товариства.

Стосовно заявленої до стягнення суми основного боргу в розмірі 283 940,00 грн позивачем зазначається, що відповідно до підписаних сторонами Актів приймання - передачі наданих послуг за період з жовтня 2019 р. по грудень 2019 р. (включно) позивачем надані відповідачу послуги охорони вартістю 283 940,00 грн., а саме: жовтень 2019 року становить 108 000,00 грн.; листопад 2019 року становить 86 493,00 грн.; грудень 2019 року становить 89 447,00 грн. У цей період відповідачем було сплачено позивачу: 10.10.2019 р. - 100 000,00 грн.; 30.10.2019 р. 31 100,00 грн.; 15.11.2019 р.- 10 000,00 грн, всього сплачено 141 100,00 грн.

Отже, залишок несплаченого боргу вартості наданих послуг охорони за жовтень - грудень 2019 р. складає 141 840,00 грн.

Таким чином, станом на 01.01.2020 р. сума заборгованості ТОВ «ТЕРРА КРАФТ» перед ФОП Башинський Е.В. за Договором № 28/12/2018/ОТ від 28.12.2018 р. склала 808 440, грн.: 666 600,00 грн. (борг станом на 30.09.2020 р.) + 141 840,00 грн (залишок боргу за жовтень, листопад, грудень) = 808 440, грн.

Позивач стверджує, що оскільки, 16.01.2020 р. відповідачем було сплачено частину боргу у розмірі 524 500,00 грн, то основна сума боргу складає 283 940,00 грн: 808 440,00 грн - 524 500,00 грн = 283 940,00 грн.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач у позовній заяві зазначає про порушення відповідачем умов укладеного договору в частині оплати отриманих послуг у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Статтею 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати: з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно із ч. 2 ст. 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Статтею 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 905 Цивільного кодексу України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Застосування господарських санкцій до суб`єкта, який порушив зобов`язання, не звільняє цього суб`єкта від обов`язку виконати зобов`язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов`язання. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Матеріалами справи та фактичними обставинами встановлено, що 28.12.2018 р. між фізичною особою-підприємцем Башинським Едуардом Володимировичем, особисто, що діє на підставі Ліцензії на провадження охоронної діяльності, виданої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 05.05.2016 р. № 362, іменується у подальшому «Охорона», з однієї сторони, і Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕРРА КРАФТ» в особі директора Синякова Григорія Володимировича, що діє на підставі Статуту, іменується у подальшому «Замовник», з іншої сторони, укладено Договір №28/12/2018/ОТ про надання послуг з фізичної охорони

Між сторонами було погоджено, що Замовник замовляє, Охорона надає послуги з охорони (надалі- «послуги»), а саме приймає під фізичну охорону Об`єкти та майно яке знаходиться на цих Об`єктах і належить Замовнику на праві власності його користуванні на законних підставах згідно Додатку № 2 до Договору №28/12/2018/ОТ про надання послуг з фізичної охорони (п.2.1. договору).

Судом встановлено, що вимога позивача щодо стягнення боргу за надані послуги включає період з січня 2019 р. по грудень 2019 р. включно.

Позивачем долучено до матеріалів справи Акти про надання послуг на загальну суму 1 248 295,00 грн.

Так, у відповідності до Акту приймання - передачі наданих послуг (виконаних робіт) від 31.01.2019 р. на суму 111 600,00 грн; Акту приймання - передачі наданих послуг (виконаних робіт) від 28.02.2019 р. суму 100 800,00 грн; Акт приймання - передачі наданих послуг (виконаних робіт) від 31.03.2019 р. на суму 111 600,00 грн; Акт приймання - передачі наданих послуг (виконаних робіт) від 30.04.2019 р. на суму 108 000,00 грн; Акту приймання - передачі наданих послуг (виконаних робіт) від 31.05.2019 р. суму 111 600,00 грн; Акту приймання - передачі наданих послуг (виконаних робіт) від 30.06.2019 р. на суму 108 000,00 грн; Акту приймання - передачі наданих послуг (виконаних робіт) від 31.07.2019 р. на суму 111 600,00 грн; Акту приймання - передачі наданих послуг (виконаних робіт) від 31.08.2019 р. на суму 111 600,00 грн; Акту приймання - передачі наданих послуг (виконаних робіт) від 30.09.2019 р. суму 108 000,00 грн; Акту приймання - передачі наданих послуг (виконаних робіт) від 31.10.2019 р. на суму 108 000,00 грн; Акту приймання - передачі наданих послуг (виконаних робіт) від 30.11.2019 р. на суму 86 493,00 грн; Акт приймання - передачі наданих послуг (виконаних робіт) від 16.12.2019 р. на суму 89 447,00 грн.

Так судом встановлено, що в період з січня 2019 р. по вересень 2019 р. включно позивачем було надано послуги на загальну суму в розмірі 982 800,00 грн, що підтверджується вищезазначеними актами.

Як свідчать матеріали справи відповідачем в період охоплений з січня 2019 р. по вересень 2019 р. було сплачено позивачу 230 700,00 грн.

Зокрема з обопільно підписаного між сторонами у спорі Акту звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2019 р. по 30.09.2019 р. у ТОВ «ТЕРРА КРАФТ» існувала переплата за надані послуги в сумі 85 500, 00 грн.

З врахуванням викладеного заборгованість відповідача за надані послуги станом на 30.09.2020 р. становила 666 600,00 грн, що й підтверджується обопільно підписаним Актом звірки.

При цьому, в подальшому позивачем були надані послуги в жовтні, листопаді та грудні 2019 року на загальну суму 283 940,00 грн.

Матеріалами справи стверджується, що в жовтні та листопаді 2019 року відповідачем було сплачено позивачу 141 100,00 грн, а саме 10.10.2019 р. відповідачем було сплачено 100 00, 00 грн, 30.10.2020 р. сплачено 31 100,00 грн, 15.11.2019 р. сплачено 10 000,00 гр.

З врахуванням викладеного борг за весь період надання послуг становить 808 440 грн (666 600,00 грн + 141 840,00 грн (283 940,00 грн - 141 100,00 грн) = 808 440,00 грн.

Водночас матеріалами справи стверджується, що 16.01.2020 р. відповідачем було сплачено позивачу 524 500,00 грн, що підтверджується випискою баку (а.с. 130).

З врахуванням встановленого загальна сума боргу за надані послуги становить 808 440,00 грн - 524 500,00 грн = 283 940,00 грн.

Суд зазначає, що акти наданих послуг підписані обома сторонами без жодних зауважень та заперечень щодо кількості та якості наданих робіт. Також суд зауважує, що у матеріалах справи відсутні заперечення щодо якості та вартості наданих послуг зі сторони відповідача. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач у встановлений вищевказаним договором строк не розрахувався чим порушив умови договору.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Таким чином, з матеріалів справи судом встановлено, що позивач фактично надавав відповідачу послуги відповідно до укладеного між сторонами договору. З матеріалів справи вбачається, що надання позивачем наданих послуг не заперечується відповідачем.

Отже, суд приходить до висновку, що відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача заборгованість по наданих послугах згідно вищезазначеного договору.

Відповідач належними засобами доказування доказів протилежного не довів.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За твердженнями позивача, які з боку відповідача належними та допустимими у розумінні ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами не спростовані, відповідачем, надані послуги повністю оплачено не було, в результаті чого у останнього утворилась заборгованість в сумі 283 940,00 грн.

Таким чином, враховуючи надані суду докази суд дійшов висновку про порушення умов укладеного між сторонами договору з боку відповідача в частині проведення повної оплати за надані послуги у зв`язку з чим позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором у розмірі 283 940,00 грн. грн. є обґрунтованими.

Також позивачем заявлено до стягнення із відповідача 4 000,00 грн інфляційних втрат; 5 095,00 грн 3 % річних 52 040,00 грн пені за період з 01.10.2019 р. по 01.01.2020 р.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно з частиною 3 вищезазначеної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Приписами статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до частини 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно статей 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Згідно п. 3.2. Договору встановлено, що оплата за цим Договором здійснюється Замовником щомісячно до 5 числа місяця, а також авансовий платіж у розмірі 50% від суми згідно Додатку 1 до Договору до 15 числа кожного місяця в якому здійснюється надання послуг, шляхом перерахування Замовником грошових коштів на рахунок Охорони, згідно виставлених Охороною рахунків.

Пунктом 6.2 Договору між сторонами було погоджено, що у випадку несвоєчасної оплати послуг охорони Замовник сплачує Охороні пеню за весь час прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в момент прострочення, від недоплаченої суми за кожен день прострочення.

Суд зауважує, що позивачем зазначено період нарахувань пені, інфляційних втрат та 3% річних з 01.10.2019 р. по 01.01.2020 р. на суму боргу 666 600,00 грн, яка визнана відповідачем в акті звірки взаєморозрахунків станом на 30.09.2019 р.

Водночас, позивачем не враховано заборгованість за актами наданих послуг за жовтень, листопад та грудь 2019 р. та проплати в цей же період, що є правом позивача.

Так позивачем заявлено до стягнення 52 040,00 грн пені; 4 000,00 грн інфляційних втрат; 5 095,00 грн 3 % річних за період з 01.10.2019 р. по 01.01.2020 р.

Перевіркою за допомогою інтегрованого в систему інформаційно-правового забезпечення "Ліга:Закон Еліт 9.5.3" калькулятора правильності розрахунку пені, 3 % річних та інфляційних втрат судом визначено наступні розміри штрафних санкцій: пеня в розмірі 52 066,50 грн; 5 095,23 грн 3 % річних та 4000,00 грн. інфляційних втрат. З врахуванням встановленого суд дійшов висновку, що до стягнення підлягає сума інфляційних втрат в розмірі 3 993,59 грн відповідно до розрахунку здійсненого судом. В частині нарахованих 3 % річних та пені суд дійшов висновку про їх задоволення в розмірі визначених позивачем. В решті стягнення інфляційних втрат слід відмовити.

Стосовно строку позовної давності щодо нарахованої та заявленої пені суд зазначає, що період нарахувань визначений позивачем з 01.10.2019 р. по 01.01.2020 р. на суму 666 600, 00 грн, яка визнанана відповідачем у відповідності до Акту звірки взаєморозрахунків, тому в розумінні ч. 6 ст. 232 ГПК України, позивачем правомірно заявлено даний вид штрафних санкцій в межах строку позовної давності.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Згідно з положеннями статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Судом кожній стороні судом була надана розумна можливість, представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, прийняти участь у досліджені доказів, надати пояснення, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.

Як зазначалось вище, суд процесуальним законом позбавлений права на збирання доказів по справі з власної ініціативи, що було б порушенням рівності прав учасників судового процесу.

Згідно з ч.4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Всупереч наведеним вище нормам відповідач не подав до суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів в спростування позовних вимог позивача, в тому рахунку доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів).

Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені позивачем у позові, та оцінивши, відповідно до ст. 86 ГПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає частковому задоволенню.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України" no. 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Слід звернути увагу, що при прийнятті рішення суд керувався таким.

Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Частиною 2 вказаної статті визначено, що законним є рішення, ухвалене господарським судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Згідно із ч.4 ст.4 ГПК України суд, зокрема, застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як визначено в п. 58 рішення Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України", яке 10.05.2011 року набрало статусу остаточного, одним із критеріїв обґрунтованості судового рішення є те, щоб продемонструвати сторонами, що вони почуті.

В рішеннях Європейського суду з прав людини наголошується про те, що правосуддя має не тільки чинитися, також має бути видно, що воно чиниться. На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" від 26.10.1984 року та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" від 28.10.1998 року).

З огляду на те, що судом детально досліджено усі наявні у справі матеріали, у суду наявні правові підстави вважати прийняте рішення законним та обґрунтованим, з огляду на що у сторін не повинно виникнути сумнівів, що вони почуті.

Таким чином, рішення господарського суду відповідає завданням господарського судочинства, що цілком узгоджується із положеннями ст. 2 та ч. 3 ст.236 ГПК України.

За таких обставин, суд задовольняє позовні вимоги частково.

Відповідно до ст.129 ГПК України, витрати на судовий збір покладаються на обидві сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 5, 7, 8, 10, 11, 1315, 18, 42 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 191, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1 . Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРРА КРАФТ" (вул. Миру, 105в, Хмільницький р-н., с. Голодьки, Вінницька обл., 22064, ) на користь Фізичної особи-підприємця Башинського Едуарда Володимировича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 283 940, 00 грн сума основного боргу; 3 993,59 грн. інфляційних втрат; 5 095,00 грн 3 % річних; 52 040,00 грн пені та 5 176,03 грн відшкодування витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В решті позову відмовити.

5. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

6. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

7. Копію повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 19 лютого 2021 р.

Суддя Яремчук Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (33028, м. Рівне, вул. Котляревського,16)

3 - відповідачу (22064, Вінницька обл., Хмільницький район, с. Голодьки, вул. Миру, 105в)