УХВАЛА

15 лютого 2021 року

м. Київ

Справа № 910/20947/17

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Кролевець О.А.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва від 29.07.2020

(суддя Літвінова М.Є.)

та постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2020

(головуючий - Андрієнко В.В., судді Буравльов С.І., Пашкіна С.А.)

у справі №910/20947/17 Господарського суду міста Києва

за позовом ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П. (VR Global Partners, L.P.)

до 1. Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", 2. Державного територіально-галузевого об`єднання "Південно-Західна залізниця"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк"

про стягнення 12 888 281,26 доларів США та 114 681 229,02 грн,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.07.2020 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (ідент. код 40075815, адреса: 03150, м. Київ, вул. Тверська (Єжи Гедройця), 5) на користь ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П.: 190 Елжін Авеню, Джоржтаун, Великий Кайман, KY1-9005, Кайманові Острови (VR Global Partners, L.P.: 190 Elgin Avenue, George Town, Grand Cayman KY1 - 9005, Cayman Islands) заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 20-3763/2-1 від 29.12.2011, зокрема: заборгованість по кредиту в розмірі 12 500 000 доларів США; заборгованість по процентам в розмірі 388 281, 26 доларів США; пені по кредиту в розмірі 87 462 603, 89 грн; пені за прострочення сплати процентів - у розмірі 260 714 грн, 3% річних нарахованих за прострочення сплати процентів в розмірі 127, 17 грн; 225 600 грн витрат по сплаті судового збору. В іншій частині в позові відмовлено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2020 рішення суду першої інстанції змінено, викладено резолютивну частину у наступній редакції: "1. Позовні вимоги ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П. задовольнити частково. 2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (ідент. код 40075815, адреса: 03150, м. Київ, вул. Тверська (Єжи Гедройця), 5) на користь ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П.: 190 Елжін Авеню, Джоржтаун, Великий Кайман, KY1-9005, Кайманові Острови (VR Global Partners, L.P.: 190 Elgin Avenue, George Town, Grand Cayman KY1 -9005, Cayman Islands) заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 20-3763/2-1 від 29.12.2011, зокрема: заборгованість по кредиту в розмірі 12 500 000 доларів США; стягнути 3 % річних по тілу кредиту за період з 01.08.2017 по 13.11.2017 в розмірі 2 827 585, 75 грн; пені по кредиту за період з 23.11.2016 по 13.11.2017 у розмірі 85 228 929, 95 грн; 3% річних нарахованих за прострочення сплати процентів в розмірі 127, 17 грн; 225 600 грн. витрат по сплаті судового збору. 3. В іншій частині в позові відмовити. 4. Стягнути з ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П.: 190 Елжін Авеню, Джоржтаун, Великий Кайман, KY1-9005, Кайманові Острови (VR Global Partners, L.P.: 190 Elgin Avenue, George Town, Grand Cayman KY1 -9005, Cayman Islands) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (ідент. код 40075815, адреса: 03150, м. Київ, вул. Тверська (Єжи Гедройця), 5) 5 062, 20 грн. судових витрат понесених на оплату судової експертизи."

Також стягнуто з позивача на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" 338 400 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги пропорційно задоволеним вимогам.

17.12.2020 Акціонерне товариство "Українська залізниця" (далі - АТ "Українська залізниця") звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 29.07.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2020 у справі №910/20947/17. Скаржник просить скасувати постанову в частині залишення в силі рішення суду першої інстанції щодо стягнення основної суми заборгованості у розмірі 12 500 000,00 доларів США та пені за кредитом у розмірі 85 228 929,95 грн та в частині скасування рішення суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог по стягненню 3% річних на тіло кредиту та стягнення з АТ "Українська залізниця" 2 827 585,75 грн 3% річних на тіло кредиту, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову повністю.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про залишення її без руху з таких мотивів.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до ч. 2 ст. 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 1, 3 статті 310 цього Кодексу.

У разі подання касаційної скарги на підставі п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України у касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні, та скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування вказаного висновку.

У разі подання касаційної скарги на підставі п. 2 ч. 2 ст. 287 ГПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

При поданні касаційної скарги на підставі п. 3 ч. 2 ст. 287 ГПК України скаржник повинен чітко зазначити норму права щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією правовідносин, в яких цей висновок відсутній.

У разі оскарження судового рішення з підстави, передбаченої п. 4 ч. 2 ст. 287 ГПК України, касаційна скарга має містити зазначення обставин, наведених у ч.ч. 1, 3 ст. 310 ГПК України. Якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Крім того, заявник касаційної скарги повинен враховувати, що за змістом п. 1 ч. 3 ст. 310 ГПК України відкриття касаційного провадження через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 287 ГПК України.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень, наведений в ч. 2 ст. 287 ГПК України, є вичерпним, тому суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Таким чином процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати про неправильне застосування конкретних норм матеріального права чи порушення норм процесуального права судами при прийнятті оскаржуваних судових рішень, в чому саме полягає таке порушення або неправильне застосування, яким чином воно вплинуло на прийняття цих рішень, а також зазначити виключний (виключні) випадок (випадки), передбачений (передбачені) п.п. 1 - 4 ч. 2 ст. 287 ГПК України щодо підстави (підстав), на якій (яких) подано касаційну скаргу.

Враховуючи вищевикладене, при касаційному оскарженні судових рішень з підстав, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 287 ГПК України, окрім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити:

1) формулювання застосованого судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування норми права, з яким не погоджується скаржник, із зазначенням цієї норми права та змісту правовідносин, у яких ця норма права застосована, а також посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких (подібних) правовідносинах, із зазначенням, в чому саме полягає невідповідність оскарженого судового рішення сформованій правозастосовчій практиці у подібних правовідносинах; або

2) обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт, частина статті), а також зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та змістовного обґрунтування мотивів такого відступлення; або

3) зазначення норми права щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній та обґрунтувати необхідність формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

У касаційній скарзі АТ "Українська залізниця" зазначає, що суд апеляційної інстанції вибірково застосував практику Великої Палати Верховного Суду щодо подібних правовідносин, викладених у постановах від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, від 23.05.2018 у справі №910/1238/17, від 04.02.2020 у справі №912/1120/16 та ухвалу Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2019 у справі №5017/1987/2012. Також суд помилково не застосував норми Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02.09.2014 №1669-VII.

Скаржник цитує ч. 2 ст. 287 ГПК України, проте чітко не зазначає підставу (підстави) касаційного оскарження судових рішень відповідно до вказаної статті.

Отже, АТ "Українська залізниця" слід належним чином виконати вимоги ст. 290 ГПК України та зазначити підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) ст. 287 ГПК України підстави (підстав) у спосіб, передбачений п. 5 ч. 2 ст. 290 ГПК України.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Однак АТ "Українська залізниця" не надало доказів сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Вирішуючи питання щодо обов`язку скаржника сплатити судовий збір у встановлених порядку і розмірі, суд виходить з того, що правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір" № 3674-VI від 08.07.2011 (у чинних редакціях на день звернення з позовом та касаційною скаргою).

За подання касаційної скарги на рішення суду ставки судового збору встановлюються у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви (пп. 5 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір").

Якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум) (ч. 4 ст. 6 Закону України "Про судовий збір").

Відповідно до вимог касаційної скарги (щодо скасування постанови в частині залишення в силі рішення суду першої інстанції щодо стягнення основної суми заборгованості у розмірі 12 500 000,00 доларів США та пені за кредитом у розмірі 85 228 929,95 грн та в частині скасування рішення суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог по стягненню 3% річних на тіло кредиту та стягнення з АТ "Українська залізниця" 2 827 585,75 грн 3% річних на тіло кредиту) та ціни позову, станом на 20.11.2017 (а. с. 6 т. 1), заявник за подання касаційної скарги в частині оскаржуваних сум мав сплатити судовий збір у розмірі 12 575 445,50 грн (12 500 000 доларів США х 26,49 грн (курс НБУ станом на 20.11.2017) + 85 228 929,95 грн + 2 827 585,75 грн = 419 181 516 грн х 1,5 х 200 %). Проте, оскільки відповідно до п.п. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, що діяла на момент подачі позову) ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становила 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму (станом на 2017 рік - 1600,00 грн.) для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то скаржник має сплатити граничний розмір судового збору за подання касаційної скарги, що становить 480 000,00 грн (1600,00 грн х 150 х 200%).

Верховний Суд звертає увагу скаржника, що судовий збір має бути перерахований за такими реквізитами:

Отримувач коштів ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)

Код банку отримувача (МФО): 899998

Номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA0026007

Код класифікації доходів бюджету: 22030102

Найменування податку, збору, платежу Судовий збір (Верховний Суд, 055).

Отже, АТ "Українська залізниця" необхідно надати докази, що підтверджують сплату судового збору у сумі 480 000,00 грн.

Згідно з частиною 2 статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини 2 статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Суд звертає увагу скаржника на те, що заяву про усунення недоліків слід подати до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у встановлений цією ухвалою строк, а також надати суду докази надіслання копії заяви про усунення недоліків касаційної скарги іншим учасникам справи.

Керуючись нормами статей 174, 234, 290, 291, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.07.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2020 у справі №910/20947/17 залишити без руху.

2. Встановити скаржнику строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

3. Наслідки невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали встановлені статтею 292 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя О.А. Кролевець