СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2021 р. Справа № 922/509/20

Cхідний апеляційний господарський суд у складі:

Головуючий (суддя-доповідач): Судді: при секретарі судового засідання: за участю представників сторін: Стойка О.В. Попков Д.О., Пушай В.І. Склярук С.І.
від позивача: від відповідача: від відповідача: розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуНовіков М.С. - за довіреністю; ОСОБА_1 - особисто; Бояренко Ю.Д. - за довіреністю (адвокат); Фізичної особи ОСОБА_1 м.Харків
на рішення господарського суду Харківської області
від29.09.2020 року
у справі№922/509/20 (суддя Шатерніков М.І.)
за позовом до відповідача: про Харківської міської ради м.Харків Фізичної особи ОСОБА_1 м.Харків стягнення 212 074, 55 грн.

ВСТАНОВИВ:

Харківська міська рада (надалі - Позивач) звернулась 20.02.2020 р. до господарського суду Харківської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Юр`єва Олександра Валерійовича про стягнення 212 074,55 грн. заборгованості зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 площею 0,1098 га, відповідно до договору оренди землі від 25.04.2014, (номер запису про інше речове право: 6175002 від 19.06.2014 за період з 01.02.2017 по 31.12.2018 року.

Рішенням господарського суду Харківської області від 29.09.2020 року у справі №922/509/20 позовні вимоги задоволено, стягнуто з ФОП Юр`єва Олександра Валерійовича на користь Позивача 212 074,55 грн. заборгованості зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 площею 0,1098 га, відповідно до договору оренди землі від 25.04.2014, а також судовий збір у розмірі 3 181,12 грн.

Фізична особа ОСОБА_1 (надалі - Відповідач), не погодившись з прийнятим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить спірне рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права та неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Зокрема, скаржник зазначає, що 25 травня 2017 року він подарував належні йому на праві власності нежитлові будівлі, розташовані на земельній ділянці площею 0, 1098 га., кадастровий номер :04:008:0013 своєму сину - ОСОБА_2 . Також, 26 травня заявник припинив підприємницьку діяльність ФОП (запис про державну реєстрацію такого припинення № 4006807), отже відповідно до п. п. 37, 40 Договору оренди від 25 квітня 2014 року, дія договору мала бути припиненою. Враховуючи викладене, Відповідач зазначає про безпідставність та необґрунтованість вимог Позивача, так як спірні правовідносини є припиненим в силу приписів Договору оренди та діючого законодавства.

До зазначеної апеляційної скарги додані ксерокопії додаткових доказів, що незавірені належним чином.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22 грудня 2020 року у справі №922/509/20 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи ОСОБА_1 м. Харків на рішення господарського суду Харківської області від 29.09.2020 року та встановлено строк учасникам справи для надання заяв та клопотань, а також відзиву на апеляційну скаргу з доказами його (доданих до нього документів) надсилання іншим учасникам справи.

До канцелярії Східного апеляційного господарського суду 05.01.2021 року від Позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого, Позивач просив суд апеляційну скаргу Фізичної особи ОСОБА_1 м. Харків залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції від 29.09.2020 року - залишити без змін.

Також до канцелярії Східного апеляційного господарського суду 11.02.2021 року від Відповідача надійшло клопотання про приєднання додаткових доказів, за змістом якого заявник прохав суд приєднати до матеріалів справи №922/509/20 додаткові докази, що додані ним до апеляційної скарги, а саме: копію договору дарування нежитлової будівлі від 25.05.2017 року; копії відповіді управління містобудування та архітектури ХМР від 07.11.2017 року - 2 прим.; копію інформації з державного реєстру речових прав власності на нерухоме майно. В обґрунтування вищезазначеного клопотання Відповідач зазначає, що вказані докази не були подані ним до суду першої інстанції в зв`язку з тим, що він не приймав участі в судовому розгляді, оскільки не був належним чином обізнаним про існування даного позову.

Будь-яких інших заяв чи клопотань до канцелярії Східного апеляційного господарського суду в межах розгляду даної апеляційної скарги не надходило.

Позивач в судовому засіданні 15.02.2021 року заперечував проти задоволення апеляційної скарги Відповідача, просив рішення господарського суду Харківської області від 29.09.2020 року у справі №922/509/20 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідач в судовому засіданні підтримав доводи викладені ним в апеляційній скарзі, прохав спірне рішення господарського суду Харківської області від 29.09.2020 року скасувати, а апеляційну скаргу - задовольнити.

Ухвалою судової колегії, що занесена до протоколу судового засідання, зазначене клопотання Відповідача про долучення додаткових доказів залишено без розгляду на підставі ст. 118 ГПК України, у зв`язку з пропуском встановленого ухвалою судової колегії від 22.12.2020 року строку на заявлення клопотань, що пов`язані з розглядом апеляційної скарги, та відсутності клопотання про його продовження.

В судовому засіданні, колегія суддів, порадившись на місці, залишила клопотання Відповідача від 11.02.2021 про до матеріалів справи без розгляду, у зв`язку з пропуском Відповідачем строків на подання до суду відповідних процесуальних документів, а також у зв`язку з відсутністю клопотання Відповідача про поновлення процесуальних строків на подання вищезазначеного клопотання..

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Відповідача підлягає частковому задоволенню, а рішення господарського суду Харківської області 29.09.2020 року у справі № 922/509/20 - скасуванню, виходячи з наступного.

Рішенням господарського суду в межах даної справи встановлені наступні обставини:

- укладення між сторонами на підставі рішення Позивача від 22.06.2012 року за №725/12 договору оренди землі від 25.04.2014 року (номер запису про інше речове право: 6175002 від 19.06.2014, далі- Договір), відповідно до п. п. 2, 8 якого в оренду передано земельну ділянку (кадастровий номер :04:008:0013) загальною площею 0,1098 га, у тому числі під забудовою 0,0148 га, інших угідь 0,0950 га., зі строком оренди до 01.06.2017 року;

- сплата Відповідачем відповідно до листа ГУ ДФС у Харківській області від 22.11.2019 року № 6263/9/20-40-57-06-18 в рахунок податку з орендної плати за 2017 рік 38 094,28 грн;

- припинення Відповідачем підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця (інформація з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, запис про державну реєстрацію такого припинення №4006807 від 26.05.2017.

Вказані обставини сторонами не заперечуються.

Звертаючись з позовною заявою, Позивач зазначав, що Відповідач взяті на себе зобов`язання за Договором в період з 01.02.2017 по 31.12.2018 року належним чином не виконав, сплативши орендну плату за земельну ділянку лише частково на суму 34 919.72 грн., що стало наслідком виникнення у останнього перед Позивачем заборгованості на загальну суму 212 074,55 грн.

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву в суді першої інстанції не скористався.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції погодився з доводами Позивача про наявність відповідної заборгованості з боку Відповідача за спірним Договором у розмірі 212 074,55 грн.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції є необґрунтованими, а вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Підставою позову є неналежне виконання Відповідачем, як ФОП, умов Договору в частині оплати в повному обсязі за користування земельною ділянкою за період з 01.02.2017 року по 31.12.2018 року.

Відповідач не був присутній в суді першої інстанції, посилаючись на неналежне повідомлення його про час та місце розгляду справи, чим й обґрунтовує відсутність відповідних заперечень проти позову, але наполягає на тому, що оскільки в спірний період втратив статус суб`єкта підприємницької діяльності, він не може виступати відповідачем в межах даної справи.

Досліджуючи питання щодо належності повідомлення Відповідача судом першої інстанції про час та місце розгляду справи, судова колегія звертає увагу на наявність в матеріалах справи поштових повідомлень про направлення копій ухвал на відповідну адресу Відповідача, але які повернуті із відміткою пошти про відсутність адресата за вказаною адресою (а. с 49, 59,87).

Оскільки належність відповідної адреси - АДРЕСА_2 - не спростована Відповідачем та продубльована ним в апеляційній скарзі, судовою колегією не встановлено порушень з боку суду першої інстанцій щодо виконання судом дій з забезпечення прав Відповідача на участь в розгляді справи, отже підстав, встановлених вимогами ч. 3 п. 3 ст. 277 ГПК України щодо обов`язкового скасування судового рішення - не встановлено.

Разом з тим, судова колегія констатує фактичну неможливість реалізації Відповідачем права заперечувати проти заявлених вимог за вищенаведеними обставинами, а отже судом беруться до уваги наведені в апеляційній скарзі заперечення проти заявлених позовних вимог.

Доводи Відповідача щодо припинення ним здійснення господарської діяльності в якості суб`єкта підприємницької діяльності та неможливості бути учасником в межах даної господарської справи судовою колегією визнаються частково обґрунтованими за наступних підстав.

В матеріалах справи наявні відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про припинення ФОП Юр`євим Олександром Валерійовичем підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця згідно запису про державну реєстрацію такого припинення №4006807 від 26.05.2017, що додані Позивачем до позовної заяви та досліджені судом першої інстанції, який з посиланням на позиції Великої Палати Верховного Суду по справі № 910/8729/18 прийшов до висновку про підвідомчість даного спору господарським судам, оскільки спір виник з господарського договору.

Судова колегія частково не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Зазначений позов було пред`явлено Харківською міською радою, як орендодавцем земельної ділянки, і стосується стягнення заборгованості з орендної плати за договором оренди землі щодо земельної ділянки, як об`єкту нерухомого майна, розташованої по вул. Шевченка, 317 у м. Харкові, що укладений з орендарем, як фізичною особою підприємцем.

Звертаючись з апеляційною скаргою на рішення господарського суду Харківської області № 922/509/20 від 29.09.2020 року, Відповідач зазначає, що 25 травня 2017 року він подарував належні йому на праві власності нежитлові будівлі, розташовані на земельній ділянці площею 0, 1098 га., кадастровий номер 63 10 13 66 00:04:008:0013 своєму сину - ОСОБА_2 , а 26 травня припинив підприємницьку діяльність ФОП (запис про державну реєстрацію такого припинення № 4006807.

Так, відповідно до умов Договору, спірна земельна ділянка дійсно передавалася в оренду Фізичній особі-підприємцю Юр`єву Олександру Валерійовичу (свідоцтво про державну реєстрацію ФОП, виданого виконавчим комітетом Харківської міської ради, дата проведення державної реєстрації 28.05.2020 року, за №4006807).

За змістом ст. 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто, і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу.

Так, за частиною першою ст. 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

За змістом правової позиції, що викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 910/8729/18 , одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції, дійсно визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин, а також впроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін.

Ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

З огляду на положення частини першої статті 20 ГПК України а також статей 4, 45 цього Кодексу, для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.

Згідно із частиною першою статті 128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до статті 52 ЦК України ФОП відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

За змістом статей 51, 52, 598-609 ЦК України, статей 202-208 ГК України, частини восьмої статті 4 Закону України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Так, Відповідач, укладаючи Договір, мав статус Фізичної особи-підприємця, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію ФОП, виданого виконавчим комітетом Харківської міської ради, дата проведення державної реєстрації 28.05.2002 року, за №4006807 та зобов`язався користуватися спірною земельною ділянкою та сплачувати за це орендну плату на підставі вимог Договору та в період його дії - до 01.06.2017 року.

Хоча за змістом Договору й визначено щорічну орендну плату, але зобов`язання сплачувати її виникало у Відповідача щомісячно - протягом 30 днів зі спливу календарного місяця користування (п. 11 Договору), а отже спірне зобов`язання мало триваючий характер, що визначався періодом користування за Договором.

Отже, досліджуючи правомірність позовних вимог про стягнення з Відповідача орендної плати за період з лютого 2017 по грудень 2018 року, необхідно встановити обставини користування ним спірною земельною ділянкою та правові підстави такого користування в зазначений період.

Оскільки Відповідач втратив статус суб`єкта підприємницької діяльності, починаючи з 28.05.2017 року, обставини користування ним спірною земельною ділянкою після зазначеної дати та виникнення через це обов`язку сплатити орендну плату за таке користування не можуть бути досліджені в межах господарської справи, оскільки за змістом ст. 20 ГПК України він не може бути її стороною за правовідносинами, що виникли після припинення статусу фізичної особи-підприємця.

Також за наведеними обставинами судова колегія позбавлена можливості дослідити обставини щодо припинення Договору з 01.06.2017 року через закінчення строку його дії та відчуження нерухомого майна, що розташовано на цій земельній ділянці, на чому наполягає Відповідач, оскільки це виходить за межі підвідомчості справи господарським судам.

Судова колегія вважає безпідставними доводи Позивача та висновок суду першої інстанції з посилання на вищенаведену правову позицію Великої Палати Верховного Суду в обґрунтування підвідомчості спору про стягнення орендної плати з Відповідача за період після 01.06.2017 року, оскільки за змістом п. п. 4.15, 4.16 та 4.23 Постанови від 13.02.2019 року йдеться про спір про визнання недійсним господарського договору, яким було опосередковано зобов`язальні правовідносини сторін спору з виконання робіт та надання послуг, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу як ФОП, не припинились.

Разом з тим, в межах даної справи розглядається період виникнення зобов`язання зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою як до (період з 01.02.2017 по 31.05.2017 року ) так і після припинення Відповідачем господарської діяльності (з 01.06.2017 року по 31.12.2018 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо, зокрема, спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Отже за змістом вимог ст. ст. 20, 45, 231 ГПК України, з урахуванням вищенаведених правових позицій Верховного Суду, провадженню у справі № 922/509/20 в частині вимог про стягнення з Фізичної особи-підприємця Юр`єва Олександра Валерійовича м. Харків на користь Харківської міської ради м.Харків заборгованості зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою по вул. Шевченка, 317 у м. Харкові площею 0,1098 га, відповідно до договору оренди землі від 25.04.2014 (номер запису про інше речове право: 6175002 від 19.06.2014) за період з 01.06.2017 року по 31.12.2018 року-підлягає закриттю, оскільки спір в цій частині не належить до господарської юрисдикції відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін.

Щодо вимог про стягнення з Відповідача заборгованості зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою відповідно до Договору за період з 01.02.2017 року по 31.05.2017 року, то в цій частині вимог спір є підвідомчим господарським судам, оскільки відповідні зобов`язання виникли в період здійснення Відповідачем підприємницької діяльності та з господарського договору.

Позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі" однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди, крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України.

Податковим кодексом України, який набув чинності 01.01.2011, зокрема, встановлено, що плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14), а орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (пп.14.1.136 п.14.1 ст.14).

Відповідно до п. п. 5, 9 Договору, нормативна грошова оцінка земельної ділянки на 04.11.2013 рік становила 1 163 089,00 грн., а розмір орендної плати на рік становив 5,84 % від цього розміру и складала 67 924,40 гривень, з 5 660,37 грн. щомісячно.

Відповідно до п. 10 Договору передбачений обов`язок Відповідача самостійно обчислювати розмір орендної плати із врахуванням індексації нормативної грошової оцінки, визначеної законодавством, за затвердженими КМУ формами.

Враховуючи коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель, що становили у 2014 році - 1,249, у 2015 році - 1,433, у 2016 році - 1,06, Позивачем вірно обраховано місячний розмір орендної плати за Договором у спірний період в сумі 10 738,88 грн.

Відповідачем зазначений розмір не заперечується.

Як вбачається з наведеного в позовній заяві розрахунку, Позивач вимагає стягнути за одинадцять місяців 2017 року (з 01.02.2017 року по 31.12.2017 року) 118 127,68 грн. заборгованості з орендної плати, яку він нараховує, виходячи з 10 738,88 грн. щомісячної орендної плати та враховуючи часткову оплату Відповідачем орендної плати на суму 38 094,28 грн. за 2017 рік ( 34 919,72 грн. за 11 місяців).

Позивачем враховано факт сплати Відповідачем відповідно до листа ГУ ДФС у Харківській області від 22.11.2019 № 6263/9/20-40-57-06-18 в рахунок податку з орендної плати за 2017 рік 38 094,28 грн. (а. с. 31).

Разом з тим, зазначена сума оплати розподілена Позивачем рівними частинами за весь 2017 рік, тоді як Відповідач в судовому засіданні заперечував факт внесення орендної плати після 28.05.2017 року, оскільки вважав цей Договір припиненим у зв`язку із трьома обставинами одночасно: закінченням строку дії Договору, відчуження ним нерухомого майна, що було розташовано на спірній земельній ділянці та припинення ним підприємницької діяльності.

Позивач не зміг обґрунтувати заперечень з цього приводу, посилаючись у якості єдиного доказу лише на вищенаведений лист фіскальної служби та стверджуючи про відсутність інших доказів оплати.

Досліджуючи зазначений доказ, судовою колегію встановлено, що його змістом підтверджується лише сплата Відповідачем орендної плати в розмірі 38 094,28 грн. за 2017 рік за Договором, а інших відомостей він не містить.

Відповідно до абз.1 п. 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України передбачено, що податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Аналогічні вимоги зазначені в п. 11 Договору.

Отже, враховуючи вищенаведені пояснення сторін, умови помісячної сплати орендної плати за Договором, судова колегія не вбачає підстав розглядати сплату орендної плати Відповідачем за визначеним Позивачем алгоритмом ( по 3174,52 грн за 12 місяців 2017 року), але розцінює як більш вірогідною позицію Відповідача щодо внесення ним орендної плати саме за період січня-травня 2017 року в сумі 38 094,28 грн, вважаючи цю обставину доведеною.

Будь-яких інших доказів, на підтвердження здійснення Відповідачем сплати орендної плати в іншому розмірі за спірний період, матеріали справи не містять.

Так, враховуючи викладене, Відповідач за оренду спірної земельної ділянки в період з 01.01.2017 року по 31.05.2017 року мав сплатити Позивачу 50 404, 59 грн. (5*10 738,88 грн./місяць), а враховуючи часткову оплату Відповідачем орендної плати за користування спірної земельною ділянкою відповідно до листа ДПС України від 08.01.2020 року в сумі 38 094,28 грн. сума заборгованості з орендної плати Відповідача перед Позивачем складає 15 600, 12 грн., що охоплюється межами спірного періоду, визначеного Позивачем в позовній заяві та підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача.

Інших заперечень та доказів щодо зазначеної суми сторонами судовій колегії не надано.

За таких підстав апеляційна скарга Фізичної особи ОСОБА_1 м.Харків підлягає частковому задоволенню, а рішення господарського суду Харківської області від 29.09.2020 року у справі № 922/509/20 підлягає скасуванню на підставі п. 3 п. 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України через невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

По справі слід прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Позивача задовольнити частково, стягнути з Фізичної особи ОСОБА_1 м. Харків на користь Харківської міської ради м. Харків. заборгованість зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 площею 0,1098 га, відповідно до договору оренди землі від 25.04.2014 (номер запису про інше речове право: 6175002 від 19.06.2014) за період з 01.02.2017 року по 31.05.2017 року в сумі 15 600, 12 грн.

В частині стягнення з Фізичної особи-підприємця Юр`єва Олександра Валерійовича м. Харків на користь Харківської міської ради м. Харків заборгованості зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 площею 0,1098 га, відповідно до договору оренди землі від 25.04.2014 (номер запису про інше речове право: 6175002 від 19.06.2014) за період з 01.06.2017 року по 31.12.2018 року провадження в справі №922/509/20 закрити.

В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

На підставі ст. 129 ГПК України, судові витрати понесені у заявку з подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на сторони, пропорційно задоволеним вимогам.

Також судова колегія констатує, що враховуючи закриття провадження у справі №922/509/20 в частині стягнення з Відповідача на корить Позивача орендної плати за період з 01.06.2017 року по 31.12.2018 року, Позивач на підстав вимог ч. 1 п. 5 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" має право на повернення сплаченого судового збору за подання позовної заяви в суді першої інстанції у відповідній частині, а саме - в сумі 1 079, 12 грн., з урахуванням встановленого законом мінімуму для внесення судового збору (в розглянутій судом частині), що у будь-якому випадку мала складати 2 102,00 грн. Повернення зазначеної суми в розмірі 1 079, 12 грн. має здійснюватися в порядку вищенаведених вимог закону за клопотанням Позивача, поданого до суду першої інстанції.

З урахуванням наведеного, керуючись приписами ст. 129 ГПК України, з Відповідача на користь Позивача слід стягнути - 999,63 грн. судового збору за подання позовної заяви, а з Позивача на користь Відповідача - 4 420,67 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 278, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи ОСОБА_1 м.Харків на рішення господарського суду Харківської області від 29.09.2020 року у справі №922/509/20 - задовольнити частково.

Рішення господарського суду Харківської області від 29.09.2020 року у справі №922/509/20 - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Харківської міської ради м. Харків до Фізичної особи ОСОБА_1 м. Харків задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; ідент. код НОМЕР_1 ) на користь Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н Конституції, 7; ідентифікаційний код 04059243) 15 600, 12 грн. заборгованості зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 площею 0,1098 га, відповідно до договору оренди землі від 25.04.2014 (номер запису про інше речове право: 6175002 від 19.06.2014).

Закрити провадження по справі №922/509/20 в частині стягнення з Фізичної особи-підприємця Юр`єва Олександра Валерійовича м. Харків на користь Харківської міської ради м.Харків заборгованості зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 площею 0,1098 га, відповідно до договору оренди землі від 25.04.2014 (номер запису про інше речове право: 6175002 від 19.06.2014) за період з 01.06.2017 року по 31.12.2018 року.

В задоволенні решти позовних вимог Харківської міської ради м.Харків до Фізичної особи ОСОБА_1 м. Харків - відмовити.

Судові витрати, понесені у заявку з подання позовної заяви та апеляційної скарги покласти на сторони, пропорційно задоволеним вимогам.

Стягнути з Фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; ідент. код НОМЕР_1 ) на користь Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н Конституції, 7; ідентифікаційний код 04059243) 999,63 грн. судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути з Харківської міської ради (61003, м.Харків, м-н Конституції, 7; ідентифікаційний код 04059243) на користь Фізичної особи-підприємця Юр`єва Олександра Валерійовича ( АДРЕСА_3 ; ідент. код НОМЕР_1 ) 4 420,67 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Харківської області видати відповідні накази.

Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у касаційному порядку через Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22.02.2021

Головуючий суддя О.В. Стойка

Суддя Д.О. Попков

Суддя В.І. Пушай