ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

23.02.2021 р. Справа № 914/1178/20

м. Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Матвіїва Р.І., розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця Терещенко Христини Михайлівни про відвід судді

у справі № 914/1178/20

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Актив Спец Пром", м. Київ,

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Терещенко Христини Михайлівни, м. Золочів, Львівська область,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача: Державного підприємства "Львівський бронетанковий завод", м. Львів,

предмет позову: стягнення 240 000,00 грн.,

підстава позову: безпідставна сплата грошових коштів,

без виклику учасників справи,

встановив:

у провадженні Господарського суду Львівської області знаходиться справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Актив Спец Пром" до Фізичної особи-підприємця Терещенко Христини Михайлівни за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача: Державного підприємства "Львівський бронетанковий завод" про стягнення 240 000,00 грн. Зокрема, провадження у справі відкрито 16.06.2020 року, а в судовому засіданні 10.02.2021 року підготовче засідання відкладено на 24.02.2021 року. Хід судових засідань відображено в протоколах судових засідань та ухвалах суду.

22.02.2021 року до Господарського суду Львівської області надійшла заява Фізичної особи-підприємця Терещенко Христини Михайлівни про відвід судді.

Згідно з ч. 2, ч. 3, ч. 7, ч. 8 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу. Питання про відвід вирішується невідкладно. Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

ПІДСТАВИ ВІДВОДУ, ЗАЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДАЧЕМ

Сторона вважає, що суддя Матвіїв Р.І. є упередженим та необ`єктивним під час розгляду справи з таких причин:

1. із моменту відкриття провадження 16.06.2020р. по даний час минуло вже вісім місяців, а до цього часу по справі № 914/1178/20 ще не закрито підготовче провадження, що не сприяє справедливому та законному розгляду справи;

2. ухвалою господарського суду Львівської області від 16.09.2020р. по справі № 914/1178/20 було залучено до розгляду даної справи Державне підприємство "Львівський бронетанковий завод" в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог, проте, не вказано, на які саме права та обов`язки Державного підприємства може вплинути рішення суду, більше того, не вказано яким саме конкретним чином може вплинути рішення суду;

3. у судовому засіданні 10.02.2021р. представник позивача дуже багато сказала та визнала, зокрема, з`ясувалось, що у позивача на руках є ще мінімум два оригінальні примірника додаткової угоди від 30.01.2020р. №3, що фактично, нібито, два оригінальні примірника додаткової угоди від 30.01.2020р. №3 отримав ОСОБА_1 у м. Києві в цей день, котрий у цей час у них перебував, що через два місяці з моменту здійснення оплати позивач заявляє, що здійснена ним оплата 30.01.2020 року була здійснена без достатніх на це підстав, внаслідок чого суддя Матвіїв Р.І. в судовому засіданні 10.02.2021р. рекомендував представнику позивача зупинитись та думати над кожним словом, перед тим, як вона щось говорить.

З огляду на зазначене відповідач просить оголосити судді Господарського суду Львівської області Матвіїву Р.І. відвід по справі 914/1178/20.

ВИСНОВКИ СУДУ

Розглянувши заяву про відвід, суд зазначає про необґрунтованість відводу через таке.

Так, підстави для відводу (самовідводу) судді визначені ст. 35 Господарського процесуального кодексу України. Вказана норма передбачає, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. Суд звертає увагу, що заявник заявляє відвід у зв`язку із переконанням, що дії судді є упередженими та необ`єктивними.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 Господарського процесуального кодексу України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу. Як вбачається зі змісту заяви про відвід, сумніви щодо неупередженості та об`єктивності судді з`явилися у сторони 19.02.2021 року, коли її представник надав для ознайомлення звукозапис судових засідань. Суд звертає увагу, що щодо частини обставин, визначених відповідачем як підставу для відводу судді, сторона була обізнана набагато раніше. Водночас, суд з метою усунення будь-яких сумнівів у сторони щодо неупередженості судді при розгляді справи вважає за доцільне розглянути подану заяву в порядку, визначеному ст. 39 Господарського процесуального кодексу України.

Так, суд звертає увагу, що хід судових засідань та підготовчого провадження у даній справі відображено в протоколах судових засідань та ухвалах суду, з яких вбачається, що причинами тривалого підготовчого провадження є систематичні дії представників сторін по долученню документів та заявленню клопотань з процесуальних питань, клопотань про відкладення розгляду справи, що допускається на стадії підготовчого провадження, відповідає завданням підготовчого провадження, та зумовлює у свою чергу забезпечення судом можливості представникам ознайомитись із поданими в матеріали справи документами та виготовити свою правову позицію, а також причини, пов`язані з перебуванням у листопаді судді на самоізоляції. Крім цього, представник відповідача, будучи присутнім у всіх судових засіданнях, не заявляв клопотань про закриття підготовчого провадження, не наполягав на початку розгляду справи по суті та жодного разу не заперечував щодо відкладення судових засідань. Більше того, тривалий розгляд справи не визначений законом як підстава для заявлення відводу судді.

Щодо іншої підстави, зазначеної відповідачем у заяві про відвід судді, - стосовно залучення до участі у справі Державного підприємства "Львівський бронетанковий завод", суд зазначає, що для повного всебічного розгляду справи та виконання завдання господарського судочинства ст. 50 Господарського процесуального кодексу України передбачено право суду вчинити відповідні процесуальні дії. Підстави та необхідність залучення вказаної особи наведені у відповідній ухвалі суду. Суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу. Разом з тим відповідно до ч. 3 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. Суд звертає увагу, що Конституційним судом України в рішенні від 23.05.2001 року № 6-рп/2001 зазначено, що судоустрій і судочинство визначаються винятково законом України. Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідно процесуальним законодавством України. Процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення розгляду справи у першій інстанції та прийняття по них судових рішень, належить до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України №8 від 13.06.2007 "Про незалежність судової влади" зазначено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.

Щодо підстав відводу судді - судового засідання 10.02.2021 року, суд зазначає, що надані представником позивача пояснення щодо обставин справи, як і пояснення, які надавав представник відповідача, у сукупності з матеріалами справи та зібраними доказами підлягатимуть правовій оцінці судом у нарадчій кімнаті при вирішенні справи по суті. У даному судовому засіданні судом не постановлено жодного рішення стосовно тих чи інших пояснень представників, не встановлено ті чи інші обставини справи зі слів представників. Натомість, за умов надання представниками сторін взаємопротилежних пояснень щодо одних і тих же обставин, за умов, коли представники плутаються в своїх поясненнях, для повного та всебічного розгляду справи, звернуто увагу представників сторін на необхідність заслуховування особистих пояснень в наступному судовому засіданні керівника позивача та особисто відповідача щодо обставин підписання/непідписання, надіслання/вручення додаткової угоди № 3.

Принцип змагальності сторін у господарському судочинстві відображається у положеннях ч. ч. 1-4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України. Так, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 15 Господарського процесуального кодексу України деталізовано принцип пропорційності у господарському судочинстві. Так, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Статтею 198 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що головуючий відповідно до завдання господарського судочинства керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності і порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками судового процесу їх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, усуваючи із судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи. Головуючий вживає необхідних заходів для забезпечення в судовому засіданні належного порядку з дотриманням прав учасників судового процесу (ч. ч. 3, 4).

Керуючи ходом судового засідання, яке тривало з 11:14 год. до 12:56 год., після тривалих дискусій та взаємопротилежних пояснень представників сторін, після виявлення обставини наявності у представника позивача більше двох оригіналів додаткової угоди, фактично після години заслуховування пояснень представників сторін, судом зроблено зауваження обом представникам щодо їх пояснень, що відповідає повноваженням суду при керуванні ходом судового засідання, а не є проявом суб`єктивного та упередженого ставлення судді до тієї чи іншої сторони судового процесу. Процитована відповідачем фраза суду «зупинитись та думати над кожним словом, перед тим, як вона щось говорить» була наслідком плутаних пояснень представника позивача, безпідставно вирвана заявником відводу з контексту та не може використовуватись стороною без сукупного аналізу поведінки сторін і їх представників (зокрема - позивача, до якого у суду виникли запитання щодо наявності чотирьох оригіналів додаткової угоди) у даному судовому засіданні та всього судового процесу. Більше того, із повного звукозапису судового засідання 10.02.2021 року вбачається логічність та відповідність ходу судового засідання коментарів, запитань і зауважень судді. Суб`єктивне сприйняття стороною висловлювань судді не може бути достатньою та об`єктивною підставою для відводу судді від розгляду даної справи.

Крім цього, суд також звертає увагу, що повідомлення у заяві про відвід про подання скарги на дії судді також не може бути підставою для відводу судді.

Так, право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п.1 ст.6 конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (i) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та серед інших аспектів його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу.

За змістом статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року суд у межах своїх повноважень має бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами. Щодо суб`єктивного критерію, то презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного, а заявник таких доказів не наводить. Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Це означає, що при з`ясуванні питання про те, чи існують законні підстави для побоювання щодо відсутності безсторонності у певного судді, позиція заявника має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути ці побоювання об`єктивно виправдані.

Враховуючи наведене, проаналізувавши визначені стороною підстави для відводу судді, суд зазначає, що наведені відповідачем обставини є суб`єктивними односторонніми твердженнями сторони, які не можуть вважатися об`єктивними підставами для відводу судді та безпідставно викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. Відтак, суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відповідачем відводу та відсутність підстав для задоволення відповідної заяви відповідача.

Керуючись ст. ст. 35, 38, 39 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Відвід судді Матвіїву Р.І., заявлений Фізичною особою-підприємцем Терещенко Христиною Михайлівною, згідно із заявою від 22.02.2021 року, визнати не обґрунтованим.

2. Відмовити у задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Терещенко Христини Михайлівни про відвід судді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 23.02.2021 року.

Суддя Р.І. Матвіїв