ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2021 р. Справа №909/879/20

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючої судді Орищин Г.В.

суддів Галушко Н.А.

Желіка М.Б.

секретар судового засідання Федорів Н.В.

розглянув апеляційну скаргу Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України від 29.12.2020 за № 39/5-4607-20

на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 16.12.2020 (повний текст ухвали складено 21.12.2020, суддя Малєєва О.В.) про зупинення провадження

у справі № 909/879/20

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Івано-Франківськгаз збут"

про стягнення 358 581 875,52 грн. основного боргу за договором купівлі-продажу природного газу № 18-514-Н від 05.11.2018

представники сторін:

- від позивача Орел Сергій Сергійович,

- від відповідача Станько Мар`ян Миколайович.

02.10.2020 до Господарського суду Івано-Франківської області звернулося Акціонерне товариство (надалі АТ) «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» із позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю (надалі ТзОВ) «Івано-Франківськгаз збут» про стягнення 358 581 875,52 грн. основного боргу за договором купівлі-продажу природного газу № 18-514-Н від 05.11.2018.

Позовні вимоги мотивовано тим, що АТ «НАК «Нафтогаз України» як продавець за договором № 18-514-Н від 05.11.2018 поставило ТзОВ «Івано-Франківськгаз збут» природний газ в обсягах, які підтверджуються відповідними актами приймання-передачі, однак останнє належним чином не сплатило вартості цього газу, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість за період з січня по липень 2020 року, стягнення якої і є предметом позову.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 06.10.2020 вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №909/879/20.

10.12.2020 відповідач подав до Господарського суду Івано-Франківської області клопотання про зупинення провадження у даній справі на підставі п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України до набрання законної сили судовим рішенням у справі №909/1004/20 (а.с. 83-87, т.2).

Клопотання про зупинення провадження у справі обґрунтоване наступними доводами та фактичними обставинами:

1) для складання актів приймання-передачі природного газу за договором купівлі-продажу № 18-514-Н від 05.11.2018 використовуються обсяги спожитого природного газу побутовими споживачами, які формує та надає відповідачу оператор ГРМ - АТ «Івано-Франківськгаз». Відповідач не має технічної можливості для здійснення обліку природного газу, а зобов`язаний використовувати дані, отримані від оператора ГРМ;

2) на підставі даних, які були передані побутовими споживачами, відповідач виявив невідповідності у даних, наданих АТ «Івано-Франківськгаз». У зв`язку з цим відповідач звернувся до АТ «Івано-Франківськгаз» із позовом про зобов`язання здійснити перерахунок обсягів спожитого природного газу за період з 01.11.2018 до 01.08.2020. За вказаним позовом було відкрито провадження у господарській справі № 909/1004/20;

3) за результатами розгляду справи №909/1004/20 буде встановлено реальний обсяг отриманого ТзОВ «Івано-Франківськгаз збут» природного газу, що має істотне значення для вирішення даної справи, оскільки зменшення обсягів придбаного природного газу призведе до зменшення заборгованості перед позивачем;

4) правова позиція щодо наявності підстав для зупинення провадження у аналогічних судових справах викладена у судових рішеннях Верховного Суду у справах № 914/870/18, 914/1175/18, 914/2354/18, 926/2329/20, а також у постанові Верховного Суду від 27.02.2018 у справі №904/6636/17.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 16.12.2020 зазначену вище заяву задоволено у повному обсязі, провадження у справі №909/870/20 зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі №909/1004/20.

Постановляючи ухвалу, місцевий господарський суд виходив з наступного:

1) положеннями Закону України «Про ринок природного газу» та Кодексу газорозподільних систем підтверджуються доводи відповідача про те, що дані про обсяг спожитого природного газу формуються та надаються оператором газорозподільних мереж. Більше того, в ч. 5 п. 5 глави 4 розділу ІХ Кодексу прямо передбачена можливість вирішення в судовому порядку розбіжностей щодо визначення об`єму та/або обсягу розподіленого та спожитого природного газу;

2) з огляду на наявність судового спору між АТ «Івано-Франківськгаз» та ТзОВ «Івано-Франківськгаз збут» про перерахунок обсягів спожитого природного газу за період з 01.11.2018 до 01.08.2020, який входить у спірний період у даній справі, суд у даній справі не може встановити дійсний обсягу спожитого відповідачем газу та надати належну оцінку його твердженням про невідповідність реальних обсягів поставленого природного газу тим даним, які вказані у актах приймання-передачі;

3) суд відхилив заперечення позивача проти зупинення провадження у даній справі, які ґрунтуються на наявності актів приймання-передачі газу. При цьому суд послався на те, що вказані акти за своєю суттю лише підтверджують факт передачі предмета договору та є одними з можливих, але не єдиними доказами виконання обов`язків у правовідносинах. Такі висновки відображені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.10.2017 у справі №914/1128/16.

Позивач, не погодившись з вказаною ухвалою місцевого господарського суду від 16.12.2020, подав апеляційну скаргу, в якій послався на те, що вирішуючи клопотання про зупинення провадження у справі, місцевий господарський суд не дослідив усі обставини, що мають значення для справи, а також неправильно застосував норми матеріального та порушив норми процесуального права, у зв`язку з чим просив оскаржувану ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У своїй апеляційній скарзі скаржник послався на наступне:

1) місцевим господарським судом залишено поза увагою той факт, що матеріали справи № 909/879/20 містять усі необхідні докази як поставки природного газу, так і неповної оплати поставленого природного газу відповідачем, а саме: копію договору купівлі-продажу природного газу; копії актів приймання-передачі природного газу, які підтверджують факт постачання позивачем природного газу відповідачу протягом листопада 2018 року липня 2020 року; сальдо та операції з 01.11.2018 до 31.07.2020, які підтверджують розмір заборгованості відповідача за поставлений природний газ станом на 27.08.2020, а також деталізують процес погашення відповідачем заборгованості за договором. Із поданих позивачем доказів випливає, що відповідач вчинив дії, що свідчать про схвалення та прийняття ним договору, а саме, підписав усі акти-приймання передачі природного газу та частково оплатив спожитий природний газ за спірним договором;

2) покликання в оскаржуваній ухвалі на п.4 глави 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем є безпідставним, оскільки у ньому також вказано, що до вирішення спору про розбіжності із визначення об`єму та/або обсягу розподіленого та спожитого природного газу, величина об`єму та обсягу розподіленого та спожитого природного газу встановлюється відповідно до даних оператора ГРМ. Тобто, за відсутності рішення, яке набрало законної сили, величина об`єму та обсягу розподіленого та спожитого природного газу встановлюється відповідно до даних оператора ГРМ та актів приймання-передачі природного газу, підписаних між позивачем та відповідачем відповідно до умов договору;

3) місцевим господарським судом залишено поза увагою той факт, що позивач не бере участі у розгляді справи №909/1004/20, а, отже, обставини, встановлені судовим рішенням у вказаній справі, не матимуть юридичних наслідків при розгляді позову, пред`явленого АТ «НАК «Нафтогаз України» у даній справі. Вказане свідчить про те, що результат розгляду справи №909/1004/20 жодним чином не може вплинути на справу № 909/879/20;

4) необґрунтоване зупинення провадження у справі № 909/879/20 призводить до затягування строків розгляду справи і перебування учасників справи в стані невизначеності, що свідчить про порушення положень п.1 ст. 277 ГПК України та п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного строку.

Відповідач подав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив доводи та вимоги апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. Стосовно доводів скаржника зазначив наступне:

1) як випливає зі змісту п.3.4 договору постачання природного газу та п. 5 глави 4 розділу IX Кодексу ГРМ, в основу актів приймання-передачі природного газу, складених між ТзОВ «Івано-Франківськгаз збут» (безпосереднім постачальником газу споживачам) та AT «НАК «Нафтогаз України» (оператором ГТС) покладені дані саме AT «Івано-Франківськгаз» як оператора ГРМ. Більше того, відповідальність за якість та достовірність обліку спожитих обсягів природного газу побутовими споживачами, покладається на оператора ГРМ (AT «Івано-Франківськгаз»). Іншого порядку здійснення обліку спожитого газу, в тому числі побутовими споживача, законодавством на ринку природного газу не передбачено;

2) за результатами вибіркового аналізу відповідності обсягів спожитого газу окремими побутовими споживачами Івано-Франківської області, визначених відповідно до фактичних показників встановлених у їх домоволодіннях приладів обліку, ТзОВ «Івано-Франківськгаз збут» виявлені суттєві розбіжності з даними, що отримані від AT «Івано-Франківськгаз», а також виявлено масові факти коригування оператором ГРМ обсягів спожитого газу закритих періодів, що стало підставою для подання позову у справі №909/1004/20;

3) встановлення обставин порушення з боку ТзОВ «Івано-Франківськгаз збут» умов договору купівлі-продажу природного газу № 18-514-Н від 05.11.2018 в частині несвоєчасних розрахунків за придбаний газ, що є предметом розгляду даної справи, невід`ємно пов`язані з розглядом порушеного права ТзОВ «Івано-Франківськгаз збут», що вбачається з того, що сторони не могли передбачити реального настання правових наслідків, які обумовлені істотним відхиленням від реально отриманих обсягів природного газу, що є предметом розгляду у справі №909/1004/20;

4) позиція відповідача щодо наявності підстав для зупинення провадження у справі підтверджується судовою практикою у аналогічних справах №904/6636/17, 914/870/18, 914/1175/18, 914/2354/18, 926/2329/20, 908/2422/20; 922/3220/20. Так, зокрема, у постанові Верховного Суду від 27.02.2108 у справі № 904/6636/17, зазначено, що встановлення обставин щодо дійсного обсягу спожитого газу може привести до зміни як суми заборгованості так і періоду її нарахування, а такі величини є вихідними для розрахунку штрафних та фінансових санкції, які заявлені до стягнення, що свідчить про наявність правових підстав для зупинення провадження у справі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, судова колегія вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали, з огляду на наступне:

Як передбачено п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України, cуд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку господарського судочинства, до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи. Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі.

Суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Предметом позову у даній справі є вимога НАК «Нафтогаз України» про стягнення з ТзОВ «Івано-Франківськгаз збут» 358 581 875,52 грн. основної заборгованості за поставлений природний газ за договором купівлі-продажу №18-514-Н від 05.11.2018, яка виникла за період з січня 2020 року до липня 2020 року. На підтвердження факту поставки природного газу у цей період позивач подав акти приймання-передачі, в яких, зокрема, відображені обсяги поставленого природного газу.

Заперечення відповідача на вказаний позов ґрунтуються на тому, що в актах приймання-передачі природного газу відображено некоректні дані про обсяги поставленого природного газу, що пов`язано з тим, що оператор ГРМ AT «Івано-Франківськгаз», який формує та надає дані про обсяг спожитого природного газу, передав неправильну інформацію, яка й була покладена в основу відповідних актів приймання-передачі.

Ці доводи стали підставою для ініціювання AT «Івано-Франківськгаз» судового спору у справі № 909/1004/20.

Так, з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що у провадженні Господарського суду Івано-Франківської області перебуває справа №909/1004/20 за позовом ТзОВ «Івано-Франківськгаз збут» до відповідача АТ «Івано-Франківськгаз», предметом якого є вимоги про зобов`язання відповідача скасувати безпідставно нараховані обсяги природного газу за період з 01.11.2018 по 01.08.2020 по особових рахунках споживачів та зобов`язання здійснити перерахунок обсягів спожитого природного газу за період з 01.11.2018 по 01.08.2020 згідно фактичних даних спожитого природного газу населення.

Заявлені позовні вимоги у справі №909/1004/20 мотивовані тим, що відповідач під час визначення обсягу розподіленого природного газу прийняв за основу не дані комерційних вузлів обліку газу, а розрахункові величини. На підставі наданої оператором ГРС інформації щодо об`єму спожитого газу ТзОВ «Івано-Франківськгаз збут» здійснює відповідні нарахування за спожитий природний газ. Визначені оператором ГРС об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником. Такі завищення обсягів розподілу природного газу безпосередньо впливають на права постачальника, оскільки відповідні дані надалі відображаються в актах, підписаних позивачем та НАК «Нафтогаз України». Відповідно позивач вимушений брати на себе безпідставно збільшені зобов`язання щодо сплати природного газу і має керуватися саме даними оператора ГРС, що зумовило необхідність звернення з даним позовом.

Договором купівлі-продажу природного газу №18-514-Н від 05.11.2018, укладеним між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (продавцем) та ТзОВ «Івано-Франківськгаз збут» (продавцем) передбачено, що приймання-передача природного газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці купівлі-продажу, оформляється актом приймання-передачі (п.3.2).

Відповідно до п.4.1 договору, кількість природного газу, яка передається покупцеві, визначається за показами комерційних вузлів обліку природного газу відповідно до вимог, установлених Кодексом газорозподільних систем (надалі Кодекс ГРС), затвердженим постановою Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2494 від 30.09.2015.

Правові засади функціонування ринку природного газу України врегульовані Законом України «Про ринок природного газу», який обумовлює особливості правовідносин, що виникають у процесі купівлі-продажу, постачання природного газу, а також надання послуг з його транспортування, розподілу, зберігання. Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 1 цього Закону, діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників) оператор газорозподільної системи (надалі ГРС).

Оператором ГРС станом на час існування спірних правовідносин було АТ «Івано-Франківськгаз». Так, між ТзОВ «Івано-Франківськгаз збут» (газорозподільним підприємством) та ПАТ «Івано-Франківськгаз» (замовником) було укладено договір на розподіл природного газу № ІФЗ-2015-1-Т-Н від 25.06.2015 (а.с. 27-34, т.2), відповідно до п. 3.4 якого газорозподільне підприємство за підсумками розрахункового періоду формує акт про фактичний обсяг розподіленого газу та реєстр обсягів розподіленого природного газу споживачам замовника.

Правила комерційного обліку природного газу в газорозподільній системі врегульовані в розділі ІХ Кодексу, в главі 4 якого передбачено порядок комерційного обліку газу по об`єктах побутових споживачів (населення).

Відповідно до частин 3-5 пункту 5 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРС, оператор ГРС відповідно до вимог Кодексу ГТС передає інформацію про об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період оператору ГТС для проведення ним остаточної алокації по постачальнику споживача. Визначені за умовами цієї глави та договору розподілу природного газу об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником. Розбіжності у частині визначення об`єму та/або обсягу розподіленого та спожитого природного газу врегульовуються договором розподілу природного газу, а у разі недосягнення згоди в судовому порядку. До вирішення цього питання величина об`єму та обсягу розподіленого та спожитого природного газу встановлюється відповідно до даних оператора ГРС.

Викладене підтверджує доводи відповідача про те, що дані про обсяг спожитого природного газу формуються та надаються оператором ГРС, більше того, в ч. 5 п. 5 глави 4 розділу ІХ Кодексу прямо передбачена можливість вирішення в судовому порядку розбіжностей щодо визначення об`єму та/або обсягу розподіленого та спожитого природного газу.

Оскільки предметом спору у даній справі є вимоги ПАТ «НАК «Нафтогаз України» про стягнення з ТзОВ «Івано-Франківськгаз збут» основного боргу за поставлений протягом січня-липня 2020 року природний газ, а предметом спору у справі № 909/1004/20 є вимоги ТзОВ «Івано-Франківськгаз збут» про скасування оператором ГРС АТ «Івано-Франківськгаз» безпідставно нарахованих обсягів природного газу за період з 01.11.2018 по 01.08.2020 по особових рахунках споживачів та зобов`язання здійснити перерахунок обсягів спожитого природного газу за період з 01.11.2018 по 01.08.2020 згідно фактичних даних спожитого природного газу населення, тому суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що встановлення обставин щодо дійсного обсягу спожитого газу може привести до зміни суми заборгованості, що свідчить про наявність правових підстав для зупинення провадження у справі № 909/879/20 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України. При цьому, колегія суддів наголошує на тому, що період, за який заявлено стягнення заборгованості за поставлений природний газ у даній судовій справі № 909/879/20, охоплюється періодом, про який ідеться у судовій справі № 909/1004/20.

З огляду на специфіку розподілу функцій учасників ринку природного газу та порядку визначення кількості природного газу, яка передається покупцеві згідно договору купівлі-продажу природного газу №18-514-Н від 05.11.2018, колегія суддів відхиляє твердження скаржника про те, що результат розгляду справи №909/1004/20 жодним чином не може вплинути на справу №909/879/20. Та обставина, що позивач не бере участі у розгляді справи №909/1004/20, не має значення, оскільки відповідно до ч. 4 ст.75 ГПК України, преюдиційними можуть бути як обставини, що встановлені в іншій справі щодо тих самих осіб, так і щодо однієї особи.

Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.3 ст.13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку про обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, як такої, що постановлена відповідно до обставин та матеріалів справи з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 129, 269, 271, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України.

Ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 16.12.2020 у справі №909/879/20 залишити без змін.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 287, 288 ГПК України.

Матеріали справи повернути в Господарський суд Івано-Франківської області.

Повний текст постанови складено 24.02.2021.

Головуюча суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя М.Б. Желік