РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.02.2021Справа № 910/12959/20

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промснабресурс-ХХІ"
доПублічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз"
проповернення безпідставно набутого майна
Представники сторін:
від позивача:Додонов П.О. - представник на підставі ордеру
від відповідача:Кириленко О.П. - представник на підставі ордеру

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

28.08.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Промснабресурс-ХХІ" з вимогами до Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" про повернення безпідставно набутого майна, відповідно до якої позивач просить суд зобов`язати відповідача повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Промснабресурс-ХХІ" товар, отриманий за договором позики від 11.10.2013 № 924 та в подальшому зарахований як однорідні вимоги на підставі угоди від 19.12.2013 № 1102, а саме: фарба WG-Weleflex 10 л; розчинник Jotun Thinner № 10; змивка APS-S за ціною 423 955 грн 76 коп.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Господарського суду міста Києва від 09.09.2019 у справі № 910/820/19 за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промснабресурс-ХХІ" до Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" про стягнення 99 056 грн 99 коп. заборгованості за договором поставки № 1041 від 03.12.2013 та за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промснабресурс-ХХІ" про визнання недійсним з моменту укладення договору позики № 924 від 11.10.2013 та визнання недійсною з моменту укладення угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 19.12.2013 № 1102 у задоволенні первісного позову відмовлено повністю; зустрічний позов задоволено. Визнано недійсним договір позики № 924 від 11.10.2013 (із змінами та доповненнями), що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Промснабресурс-ХХІ" та Публічним акціонерним товариством "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз". Визнано недійсною угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог від 19.12.2013 № 1102, що укладена між Товариством з обмеженою відповідальністю "Промснабресурс-ХХІ" та Публічним акціонерним товариством "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз". З огляду на вищенаведене, враховуючи визнання недійсним договору позики № 924 від 11.10.2013 та угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 19.12.2013 № 1102, Публічне акціонерне товариство "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз", відповідно до статті 216 Цивільного кодексу України, зобов`язане повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Промснабресурс-ХХІ" товар, отриманий за договором позики від 11.10.2013 № 924 та в подальшому зарахований як однорідні вимоги на підставі угоди від 19.12.2013 № 1102, а саме: фарба WG-Weleflex 10 л; розчинник Jotun Thinner № 10; змивка APS-S за ціною 423 955 грн 76 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.08.2019, на підставі частини 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, позовну заяву залишено без руху.

21.09.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на підтвердження усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.10.2020 відкрито провадження у справі № 910/12959/20, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 05.11.2020.

12.10.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

29.10.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив з проханням поновити строку на його подання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.10.2020 встановлено відповідачу строк на подання відзиву - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження.

Судом встановлено, що ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.10.2020 відповідач отримав 12.10.2020, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 010.

Таким чином, строк на подання відзиву у відповідача закінчився 27.10.2020.

Відповідно до частини 1 та 4 статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Так, судом встановлено, що відзив подано на пошту 27.10.2020, тобто в останній день строку, з огляду на що, суд залишає без розгляду клопотання відповідача про поновлення строку на подання відзиву, оскільки такий строк не було пропущено.

02.11.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

05.11.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У підготовчому засіданні 05.11.2020 судом оголошено перерву до 23.11.2020.

10.11.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

23.11.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про проведення підготовчого засідання без участі представника позивача.

У підготовчому засіданні 23.11.2020 судом оголошено перерву до 17.12.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.11.2020 зобов`язано позивача надати суду в строк до 17.12.2020 оригінали документів для огляду, а саме: письмові заявки, оформлені відповідно до документу з назвою "фарба WG-Weleflex, розчинник Jotun Thinner №10, Змивка APS-A", що датований 11 жовтня 2013 року; товаротранспортні накладні, оформлені відповідно до документа з назвою "Договор займа №924", що датований 11 жовтня 2013 року.

17.12.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про надання документів для огляду в засіданні.

У підготовчому засіданні 17.12.2020 судом оголошено перерву до 14.01.2021.

18.12.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

14.01.2021 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли пояснення.

У підготовчому засіданні 14.01.2021 суд, керуючись п. 3 ч. 2 ст. 185 ГПК України, постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 01.02.2021.

У судове засідання 01.02.2021 з`явилися представники сторін та надали пояснення.

Представник позивача надав пояснення по суті спору, відповідно до яких в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача надав пояснення по суті спору, відповідно до яких заперечив проти заявлених позовних вимог у повному обсязі та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні 01.02.2021 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

11.10.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Промснабресурс-ХХІ" (позикодавець за договором) та Публічним акціонерним товариством "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" (позичальник за договором) укладено договір позики № 924 (далі - договір позики), відповідно до умов якого позикодавець передає у власність позичальника продукцію у відповідній кількості, якості та за ціною, вказаною у специфікації № 1 до даного договору, а позичальник зобов`язується повернути за закінченням терміну позики позикодавцю таку ж кількість продукції у відповідній кількості.

Відповідно до пункту 1.4. договору вартість продукції, яка передається за даним договором, становить 427 507 грн 20 коп.

Пунктом 4.3 договору позики надано право Товариству з обмеженою відповідальністю "Промснабресурс-ХХІ" у випадку неповернення Публічним акціонерним товариством "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" предмету позики вимагати повернення продукції або виплати її повної вартості.

Згідно з специфікацією позикодавець мав передати позичальнику наступну продукцію: розчинник Jotun Thinner № 10, змивка APS-А ТУ 2319-002-06, фарба WG-Weleflex на суму 427 507 грн 20 коп.

Відповідно до пункту 2.1. договору позики товар передається позикодавцем за адресою: база ПТОиК, АР Крим, Сакський район, село Каменоломня, вул. Київська, 7.

26.11.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Промснабресурс-ХХІ" (позикодавець за договором) та Публічним акціонерним товариством "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" (позичальник за договором) укладено додаткову угоду № 1/1024/1 до договору позики.

Даною додатковою угодою внесено зміни до пункту 1.4., а саме: вартість продукції, яка передається за даним договором, становить 411 292 грн 80 коп.

Також, відповідно до пункту 2.2. договору в редакції додаткової угоди позичальник зобов`язується повернути позику в строк до 09.12.2013.

Відповідно до норм статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Як вбачається з акту приймання-передачі товару від 17.10.2013 за договором позики, позичальник прийняв, а позикодавець передав товар загальною кількістю фарби - 1590,30 кг, розчинник - 189,2 кг, змивка авіаційна - 200 кг., а саме: фарба WG-Weleflex 10 л, розчинник Jotun Thinner № 10, змивка APS-А на суму 423 955 грн 76 коп.

Також, в матеріалах справи наявна видаткова накладна від 17.10.2013 № ПС-0000200 на суму 423 955 грн 76 коп., підписана між сторонами.

03.12.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Промснабресурс-ХХІ" (постачальник за договором) та Публічним акціонерним товариством "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" (покупець за договором) укладено договір поставки № 1041 (далі - договір поставки), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується передати у визначений договором строк у власність покупцю товар, зазначений у специфікації № 1, яка є невід`ємним додатком до договору, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах, визначених даним договором.

Відповідно до пункту 2.1. договору товар постачається постачальником на умовах DDP - база ПТОиК, АР Крим, Сакський район, село Каменоломня, вул. Київська, 7.

Згідно з пунктом 2.2. договору поставка товару здійснюється протягом 15 днів з моменту отримання постачальником письмової заявки покупця.

Пунктом 2.4. договору визначено. що кількість товару, який не до поставлено постачальником в установлений строк, виконується в строк, який сторони узгоджують додатково.

У пункті 2.5. договору погоджено, що приймання товару по кількості та якості проводиться покупцем за адресою: база ПТОиК, АР Крим, Сакський район, село Каменоломня, вул. Київська, 7.

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами 1 та 2 статті 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У відповідності до норм частини 1 статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

На виконання укладеного сторонами договору поставки покупець прийняв, а продавець передав товар на суму 171 924 грн 42 коп., що підтверджується підписаним між сторонами актом приймання-передачі товару від 04.02.2014 за договором поставки.

19.12.2013 сторони уклали угоду № 1102 (далі - угода) про зарахування зустрічних однорідних вимог.

В угоді сторони зазначили про наявність спільних зустрічних зобов`язань.

Зокрема, зобов`язання Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Промснабресурс-ХХІ" засновані на договорі позики № 924 від 11.10.2013 і становлять обов`язок повернути товар на суму 407 782 грн 14 коп., строк виконання якого настав 09.12.2013. Зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Промснабресурс-ХХІ" перед Публічним акціонерним товариством "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" засновані на договорі поставки № 1041 від 03.12.2013 і полягають в обов`язку поставити товар на суму 407 782 грн 14 коп. згідно з заявкою № 04/2.1-1090/1 від 03.12.2013, строк виконання якого настав 18.12.2013.

Відповідно до угоди сторони домовились вважати товар на суму 407 782 грн 14 коп., що передало Товариство з обмеженою відповідальністю "Промснабресурс-ХХІ" Публічному акціонерному товариству "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" за договором позики № 924 від 11.10.2013, товаром за договором поставки № 1041 від 03.12.2013.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.09.2019 у справі № 910/820/19 за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промснабресурс-ХХІ" до Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" про стягнення 99 056,99 грн та за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промснабресурс-ХХІ" про визнання недійсним з моменту укладення договору позики № 924 від 11.10.2013, визнання недійсною з моменту укладення угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 19.12.2013 № 1102 відмовлено у задоволенні первісного позову; задоволено повністю зустрічний позов; визнано недійсним договір позики № 924 від 11.10.2013 (із змінами та доповненнями); визнано недійсною угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог від 19.12.2013 № 1102.

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Позивач зазначає, що у зв`язку із визнанням недійсним договору позики від 11.10.2013 № 924 та угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 19.12.2013 № 1102, відповідач зобов`язаний повернути позивачу товар, переданий позивачем відповідачу на підставі акта приймання-передачі товару за договором позики, а саме: фарба WG-Weleflex 10 л; розчинник Jotun Thinner № 10; змивка APS-S за ціною 423 955 грн 76 коп.

10.04.2020 позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення майна, що перебуває у протиправному володінні від 09.04.2020 № 1004 юр/20.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що умовами договору позики передбачено передачу продукції в АР Крим, тоді як по акту приймання-передачі продукція була передана у м. Запоріжжі. Таким чином, відповідач заперечує факт передачі продукції позивачем відповідачу.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 216 Цивільного кодексу України визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно з частино1 статті 236 Цивільного кодексу України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

За змістом частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з частиною 1 статті 532 Цивільного кодексу України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі.

Так, у пункті 2.1. договору позики зазначено, що товар передається позикодавцем за адресою: база ПТОиК, АР Крим, Сакський район, село Каменоломня, вул. Київська, 7.

Разом з тим, актом приймання-передачі товару від 17.10.2013 підтверджується передача товару у м. Запоріжжя.

У свою чергу відповідач заперечує факт отримання товару за договором позики.

Таким чином, акт приймання-передачі товару від 17.10.2013 не є належним доказом в підтвердження факту передачі товару за договором позики.

Більше того, у пункті 2.1. вказано, що продукція передається позичальнику партіями згідно письмових заявок позичальника протягом 5 днів з моменту отримання такої заявки.

При передачі продукції на підставі товаротранспортних документів сторонами складаються акти приймання-передачі продукції.

Однак, в матеріалах справи відсутні письмові заявки та товаротранспортні документи в підтвердження факту передачі товару позичальнику, зокрема, товарно-транспортні накладні.

До того ж, обов`язок транспортування товару відповідачу взяв на себе позивач, що вказано у пункті 2.1. договору.

Перевезення небезпечних, великовагових, великогабаритних вантажів, пошти та перевезення вантажів у міжнародному сполученні, оскільки такі перевезення мають свої особливості, що стосуються виконання комплексу вимог при вантажно-розвантажувальних роботах, власне процесу перевезення та його документального оформлення, а також узгодження таких правил із відповідними компетентними установами регламентуються Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97 № 363 (далі - Правила).

Пунктом 11.1. Правил визначено, що основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

У статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Частинами 1 та 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України:

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 75 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи вищевикладене, а також з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження факту передачі товару за договором позики, а саме: письмових заявок та товарно-транспортних документів, суд вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявності підстав для повернення товару, отриманого за договором позики від 11.10.2013 № 924 та в подальшому зарахованого як однорідні вимоги на підставі угоди від 19.12.2013 № 1102, а саме: фарба WG-Weleflex 10 л; розчинник Jotun Thinner № 10; змивка APS-А на суму 423 955 грн 76 коп.

Таким чином, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог та відмову у задоволенні позову.

Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, статтею 123, статтею 129, статтями 232-233, статтями 237- 238, статтею 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Промснабресурс-ХХІ" з вимогами до Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" про повернення безпідставно набутого майна відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст рішення складено: 17.02.2021

Суддя Н.Б.Плотницька