РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.02.2021Справа № 910/16038/20
За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "ГАЗТРІМ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВКФ ЮКРЕЙН ЕНЕРДЖІ ГРУП"

про стягнення 1 103 525,44 грн.

суддя Мельник В.І.

за участю секретаря судового засідання Федорової О.В.

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання

Суть спору:

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "ГАЗТРІМ" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВКФ ЮКРЕЙН ЕНЕРДЖІ ГРУП" про стягнення 1103525,44 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано порушенням прав позивача в зв`язку із невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором №50100-МО від 22.03.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.10.2020 відкрито провадження у справі № 910/16038/20 та призначено підготовче засідання на 23.11.2020.

Ухвалою суду від 23.11.2020 відкладено розгляд справи на 18.01.2021.

В підготовче судове засіданні 18.01.2021 представник позивача з?явився, надав свої усні пояснення.

В підготовче судове засіданні 18.01.2021 представник відповідача не з?явився.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.01.2021 закінчено підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 19.02.2021.

В судове засідання 19.02.2021 представник позивача з`явився, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання 19.02.2021 представник відповідача не з`явився, причини неявки суду не повідомив, вмотивованих заяв та клопотань до суду не направив.

В судовому засіданні 19.02.2021 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом з`ясовано наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ГАЗТРІМ», як постачальником та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВКФ ЮКРЕЙН ЕНЕРДЖІ ГРУП», як покупцем був укладений договір №50100-М0 поставки нафтопродуктів від 22.03.2019р.

Згідно п.1.1 Договору постачальник зобов`язувався передати у власність покупця нафтопродукти: дизельне паливо, паливо для реактивних двигунів, бензини марки А-80, А-92, А-95, газ вуглеводневий скраплений масла та інше (надалі - Товар), а покупець зобов`язувався прийняти Товар та сплатити за нього, відповідно до умов цього Договору.

Відповідно до п.п.1.2 Договору товар за цим Договором буде постачатися окремими партіями, протягом строку дії цього Договору.

Згідно п.3.2.1 Договору, постачання за цим Договором здійснюється окремими партіями, на підставі даних заявки Покупця.

Пунктом 3.2.4 Договору передбачено, що постачальник у разі підтвердження готовності виконати заявку на поставку товару на вказаних у ній умовах надає покупцю рахунок-фактуру.

Пунктом 3.2.5 Договору передбачено, що предмет поставки, асортимент, кількість Товару та ціна й умови поставки партії товару є остаточно погодженими на підставі даних, вказаних у заявці покупця та рахунку-фактурі постачальника: якщо поставка здійснюється на умовах передоплати (п.5.2 Договору) - у разі оплати Покупцем товару; якщо поставка здійснюється на умовах відстрочки платежу (п.5.3 Договору) - у разі підписання покупцем (перевізником/експедитором) товарно-транспортної накладної та/або видаткової накладної про отримання товару.

Згідно п.п.3.4.1, 3.4.2 Договору, датою поставки товару вважається: при базисі постачання FСА. СРТ - дата, зазначена у видатковій накладній на товар та/або в товарно-транспортній накладній на товар. При базисі постачання EXW - дата, зазначена у видатковій накладній на товар та/або в акті приймання-передачі товару.

Відповідно до п.3.5 Договору, товар вважається поставленим постачальником і прийнятим покупцем по кількості і якості, а право власності на товар, ризики втрати та порчі товару є такими, що перейшли від постачальника до покупця з дати поставки, передбаченої п.3.4 цього Договору.

Пунктом 4.4 Договору передбачено, що наявність підписів уповноважених представників Сторін на видаткових накладних та/або товарно-транспортних накладних, актах приймання-передачі товару, свідчить про те, що всі відомості зазначені в них є вірними, погодженими та прийнятими сторонами без претензій щодо предмету поставки, асортименту, кількості, якості, ціни товару.

Відповідно до п.5.2 Договору, покупець здійснює 100% передоплату за товар шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника до моменту поставки товару згідно рахунку-фактури постачальника.

Згідно п.5.3 Договору, постачальник має право відвантажити покупцю товар без передоплати. Сторони домовилися, що у такому випадку покупець зобов`язується сплатити за поставлений товар на підставі Договору протягом 3 (трьох) банківських днів з дати поставки товару, визначеної п.3.4 цього Договору.

На виконання зобов`язань по Договору, позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 23 969 398,98 грн., що підтверджується видатковими накладними: №586 від 25.03.2019р., №1710 від 18.06.2019р., №1928 від 24.06.2019р., №2892 від 18.07.2019р., №3046 від 22.07.2019р., №3112 від 22.07.2019р., №3301 від 26.07.2019р., №3437 від 30.07.2019р., №3472 від 31.07.2019р., №3751 та №3752 від 08.08.2019р., №3976 від 14.08.2019р., №4104 від 19.08.2019р., №4183 від 21.08.2019р., №4406 та №4407 від 27.08.2019р., №4470 від 28.08.2019р., №4728 від 02.09.2019р., №4969 від 06.09.2019р., №5050 від 09.09.2019р., №5158 від 11.09.2019р., №5358 від 16.09.2019р., №5436 від 17.09.2019р., №5607 та №5641 від 20.09.2019р., №5657 від 23.09.2019р., №5722 від 24.09.2019р., №5770 від 25.09.2019р., №6216 від 08.10.2019р., №6238 від 09.10.2019р., №6351 від 11.10.2019р., №6734, №6735 та №6736 від 22.10.2019р., №6866 від 24.10.2019р„ №6988 та №6989 від 28.10.2019р., №7393 від 06.11.2019р., №7520 від 11.11.2019р., №7656 від 14.11.2019р., №7705 від 15.11.2019р., №8562 від 16.12.2019р., №8640 від 18.12.2019р., №8833 та №8834 від 27.12.2019р., №8852 від 28.12.2019р., №23 від 03.01.2020р., №50 від 08.01.2020р., №71 та №72 від 09.01.2020р., №120 від 10.01.2020р., №1119 від 27.02.2020р., №1211 та №1212 від 02.03.2020р., №1307 від 05.03.2020р., №1420 від 11.03.2020р., №1515 від 16.03.2020р., №1911 від 02.04.2020р., №1972 від 06.04.2020р., №2026 від 08.04.2020р., №2119 від 13.04.2020р., №2800 та №2801 від 07.05.2020р., №3072 від 15.05.2020р„ №3189 від 20.05.2020р. та №3425 від 29.05.2020р. та актами прийому-передачі до цих накладних.

Позивач зазначає, відповідач порушив взяті на себе зобов`язання по Договору, оплативши поставлений йому товар не у повному обсязі, а лише на суму 23 318 358,54 грн. У результаті цього у відповідача утворилася заборгованість перед позивачем за поставлений, але не оплачений товар, в сумі 651 040,44 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню , враховуючи наступне.

Як визначено частинами 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. 2 статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні -покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Частиною 2 ст. 712 ЦК України також передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (526 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання, в силу ст. 525 ЦК України, не допускається.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, господарський суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню в розмірі 651040,41 грн.

Крім суми основної заборгованості позивач просить стягнути із відповідача в зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань пеню в розмірі 159844,00 грн. та 28 % річних в розмірі 292641,00 грн.

Згідно п.6.4 Договору, у разі несплати або несвоєчасної оплати вартості отриманого товару, Покупець сплачує постачальнику пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який стягується пеня від вартості несплаченого або несвоєчасно сплаченого товару.

Пунктом 9.17 Договору сторони передбачили, що строк позовної давності щодо вимог про стягнення пені та штрафних санкцій за цим Договором складає три роки. Також при нарахування пені за цим Договором не застосовуються положення ч.6ст.232 ГК України.

Приписами ст. 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з частинами 1, 3 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно розрахунку позивача сума пені складає 459844,00. Розрахунок пені відповідає матеріалам справи та умовам договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що дії відповідача є порушенням грошового зобов`язання, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Пунктом 6.6 Договору сторони узгодили, що у разі порушення строків оплати за Договором - покупець сплачує постачальнику відсотки за користування чужими грошовими коштами з розрахунку 28% річних за кожен день прострочки.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України).

Перевіривши розрахунок 28% річних з простроченої суми, суд вважає його обґрунтованим, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача28% річних в розмірі 292641,00. підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 126, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,-

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити позовні вимоги.

2. Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ ЮКРЕЙН ЕНЕРДЖІ ГРУП» (04211, м. Київ, просп. Героїв Сталінграда, буд. 2-Д, прим. 706/2, ідентифікаційний код 39464535) основну заборгованість в розмірі 651040 (шістсот п`ятдесят одну тисячу сорок) грн. 44 коп., 28 % річних в розмірі 292 641 (двісті дев`яносто дві тисячі шістсот сорок одну) грн., пеню в розмірі 159 844 (сто п`ятдесят дев`ять тисяч вісімсот сорок чотири) грн., судовий збір в розмірі 16553 (шістнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят три) грн.

3. Видати наказ.

Це рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 23.02.2021.

Суддя В.І. Мельник