РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.02.2021Справа № 910/15588/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н.І., при секретарі судового засідання Гарашко Т.В., розглянувши у судовому засіданні матеріали господарської справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД" (вул. Івана Федорова, буд. 32, літ. А, 3-й поверх, м. Київ 03038, ) до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Єжи Ґедройця (Тверська) 5, м. Київ, 03150, ) про стягнення 19 482, 48 грн

Представники сторін згідно протоколу судового засідання

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 19 482, 48 грн.

Позовні вимоги мотивовані безакцептним списанням відповідачем з особового рахунку позивача грошових коштів у сумі 19 482, 48 грн згідно відомості плати за користування вагонами №07010006 без погодження на те позивача, що суперечить умовам укладеного між сторонами договору №07153/ПЗ-2018 від 07.02.2018 про надання послуг та встановленого чинним законодавством порядку складання та направлення таких відомостей.

У зв`язку з тим, що суддя Господарського суду міста Києва Ягічева Н.І. перебувала у відпустці, розгляд позовної заяви здійснюється після виходу судді з відпустки. Ухвалою від 28.10.2020 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. При цьому, з огляду на характер спірних правовідносин, заявлені позивачем вимоги та предмет доказування, суд дійшов висновку про можливість здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного провадження на підставі частини 2 статті 247 Господарського процесуального кодексу України. Визначено сторонам строк для надання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та доказів в обґрунтування своєї позиції.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу. Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, так позивач ухвалу суду від 28.10.2020 отримав - 17.11.2020, відповідач - 12.11.2020. 12.11.2020 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) представник позивача подав клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням та викликом сторін, з огляду на важливість та складність справи та необхідності надання усних пояснень по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва 07.12.2020 року клопотання ТОВ «ГРЕЙНСВАРД» про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін задоволено та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Розгляд справи призначено на 17.12.2020.

17.12.2020 року у судове засідання з`явились представники сторін та надали усні пояснення по справі.

Позивач позовні вимоги підтримував, просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував та вважав позов таким, яким не підлягає задоволенню у зв`язку з його необґрунтованістю та безпідставністю. Відповідно до повідомлення про оголошення перерви у судовому засіданні оголошено перерву до 06.01.2021.

Відповідач, у строк, визначений законом, відзиву не надав, його позиція щодо заявлених вимог суду невідома.

21.12.2020 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) відповідачем подано відзив та заяву про поновлення процесуального строку для подання до суду відзиву на позов.

У відзиві представник АТ «Українська залізниця» у задоволенні позовних вимог заперечує, з огляду на ненаведення позивачем правового обґрунтування та посилання на відповідну норму матеріального права, в обґрунтування неправомірності стягнення спірної суми. Крім того, відповідач наголосив на тому, що ним у відповідності до норм чинного законодавства складено всі документи на підставі яких і відбулося списання коштів.

Таким чином, нарахування та стягнення плати за користування вагонами №№ 58566969, 95544078, 95755542 за доводами відповідача, проводилась у повній відповідності до норм чинного законодавства, а кошти були списані з особового рахунку позивача правомірно, без порушень умов договору і вимог законодавства, так як працівниками станції в телефонному режимі 07.01.2020 року було повідомлено менеджера ТОВ "ГРЕЙНСВАРД" про те, що була сформована відомість плати за користування вагонами, яка не була підписана вантажовласником, у зв`язку з його відмовою. Даний факт був засвідчений складеним актом загальної форми № 16 від 07.01.2021 року у відповідності до Правил складання актів, копія якого додавалась до матеріалів справи.

В обґрунтування своїх заперечень, що вказані у відзиві на позовну заяву, відповідач надав суду: заяву про поновлення процесуального строку з додатками; копію договору про подачу та збирання вагонів №Л/ДН-3/15/1093/м/п від 28.09.2015; копію договору про подачу та збирання вагонів №Л/ДН-3/16/430/м/п/ від 29.03.2016; копію письмової заявки № 5 представника ТОВ "ГРЕЙНСВАРД" на подачу під навантаження 04.01.2020 року 4-х вагонів № 58566969, 95314415, 95544078, 95755542 на під`їзну колію філії "ДПЗКУ Володимир-Волинський КХП"; пам`ятку форми ГУ-45 № 1 від 04.01.2020 про подавання вагонів; копію гарантійного листа ТОВ "ГРЕЙНСВАРД" про оплату всіх належних платежів; повідомлення про закінчення вантажних операцій від 04.01.2020; пам`ятку про забирання вагонів №1 від 04.01.2020; повідомлення про закінчення вантажних операцій від 04.01.2020, копію відомості плати за користування вагонами № 07010006 р.; копію акту загальної форми № 16 від 07.01.2021 про відмову від підпису.

04.01.2021 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) позивачем подано відповідь на відзив. В яких позивач спростовує позицію відповідача з огляду на те, що:

1) відповідачем жодним чином не доведено факту безакцептного списання грошових коштів з особового рахунка позивача № 2829531; 2) відповідач не надає доказів та пояснень із зазначенням причин та виключних підстав для складення Відомості № 07010006 р в "напівручному" режимі при запровадженні повного електронного документообігу та при складанні попередньої та наступної Відомостей цією ж станцією в електронній формі;

3) відповідачем не надано доказів щодо повідомлення позивача чи його менеджера про сам факт складання Відомості № 07010006 р.

Внаслідок чого, позивач у своїй відповіді на відзив стверджує, що відзив на позовну заяву є необґрунтованим та жодним чином не спростовує доводи, які були наведені в позовній заяві, а долучені відповідачем докази до відзиву на позовну заяву лише додатково підтверджують обґрунтовану позицію позивача.

06.01.2021 року у судове засідання з`явився представник відповідача, позивач у судове засідання не прибув, проте 05.01.2021 року через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з неможливістю забезпечити явку представника у судове засідання. Свої позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.01.2021 року розгляд справи у порядку спрощеного провадження з викликом сторін відкладено до 27.01.2021.

Відповідно до повідомлення про оголошення перерви від 27.01.2021 року у судовому засіданні оголошено перерву до 10.02.2021 року.

09.02.2021 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив.

Наразі, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи. Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 10.02.2021 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст. 240 ГПК України. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд-

ВСТАНОВИВ:

07.02.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ГРЕЙНСВАРД» (далі-Позивач) та ПАТ «Українська залізниця» (далі-Відповідач) укладено Договір № 07153/ПЗ-2018 про надання послуг, предметом якого є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги. Відповідно до п. 1.3 Договору, вказано, що надання послуг за цим договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами. Згідно із п. 4.1. Договору, розрахунки за цим договором здійснюються через філію "Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень" ПАТ "Укрзалізниця". Відповідно до п. 4.2 Договору оплата послуг відповідно до договору здійснюється в національній валюті України на умовах попередньої оплатиш шляхом перерахування коштів на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання перевізника, вказаний у п. 14.2 Розділу 14 договору.

На виконання п. 2.3.3 Договору для проведення розрахунків і обліку сплачених сум для позивача було відкрито особовий рахунок з наданням коду платника № 2829531.

Пунктом 4.5 Договору передбачено, що по мірі виконання перевезень та надання послуг, перевізником відображається в особовому рахунку використання замовником коштів за добу для оплати:

- вартості послуг за перевезення, зазначеної в накладній;

- додаткових зборів (плату за користування вагонами (контейнерами), подавання, забирання вагонів, маневрову роботу, зберігання вантажів, інших додаткових послуг); - додаткових послуг за вільними тарифами; - плати за користування вагонами за межами України, наведеній у зведеній відомості, що формується на підставі інформаційних повідомлень;

- штрафів та пені на підставі відповідних перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами (контейнерами).

Згідно з п. 2.3.4. Договору відповідач зобов`язаний вести облік попередньої оплати, нарахованих і сплачених сум за здійснені перевезення і надані послуги, пов`язані з перевезенням вантажу та надавати позивачеві відповідні розрахункові документи в електронному вигляді, а у разі відсутності електронного зв`язку в паперовому вигляді через (448709) Полтава-ПІВ.

Пункт. 2.3.5 Договору відповідач зобов`язаний складати документи щодо нарахування сум платежів, що передбачені п. 1.3 Договору.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що за Договором між вантажовласником та залізницею всі документи можуть оформлятися і надаватися в електронному вигляді.

Відповідно до п. 4.6. Договору вказано, що щодобово протягом періоду виконання Договору, Перевізник надає Замовнику в електронному вигляді переліки перевізних документів на електронну адресу: , а у разі відсутності електронного зв`язку - у паперовому вигляді.

Крім того, згідно з п. 8.1. Договору сторони домовились про використання електронного документообігу.

Згідно з п. 8.2.2 можливість оформлення наступних документів з накладанням електронного цифрового підпису:

- відомість плати за користування вагонами форми ГУ-46;

- відомість плати за подавання і забирання вагонів та маневрову роботу форми ГУ

- повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами;

- накопичувальна картка зборів за роботи (послуги) та штрафів форми ФДУ-92

- відомість плати за користування контейнерами форми ГУ-46к;

- пам`ятка про видачу/приймання контейнерів;

- повідомлення про прибуття вантажу;

- повідомлення про подавання вагонів;

- заява про переадресування вантажу;

- облікова картка;

- зведена відомість;

- договір про надання послуг і додатки до нього.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що 08.01.2020 року відповідачем було сформовано та направлено позивачеві на електронну адресу та через АС Клієнт УЗ, Перелік № 20200107 від 07.01.2020 року. Ознайомившись з яким, позивачем було встановлено, що залізницею було списано грошові кошти з особового рахунку позивача у розмірі 19 482, 48 грн. з ПДВ, однак сама відомість ТОВ «ГРЕЙНСВВАРД» не надавалася та про її складання як вантажовласнику не було повідомлено, що порушило умови Договору № 07153/ПЗ-2018 про надання послуг від 07.02.2018 року.

Відповідач факт безпідставного списання коштів у розмірі 19 482, 48 грн. з ПДВ не визнає, зазначаючи про правомірність його нарахування. Адже подача вагонів на під`їзну колію філії «ДПЗКУ Володимир-Волинський КХП» була проведена згідно з письмовою заявкою позивача. Тому, вагони №№ 95755542, 58566969, 95755542, було передислоковано на письмову вимогу вантажовласника ТОВ «ГРЕЙНСВАРД» від 04.01.2020 року з під`їзної колії № 15 на під`їзну колію № 27, внаслідок чого на підставі пам`яток про подавання та збирання вагонів у відповідності до п.п.3, 4, 8, 12 Правил користування вагонами і контейнерами та ст. 119 Статуту залізниць України, станцією було дораховано та стягнено плату у розмірі 16 235, 40 грн (19 482, 48 грн з ПДВ) за користування вищевказаними вагонами за відомостями плати № 07010006 р.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч.ч 1,2 ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Згідно з ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до ст. 2 Статуту залізниць України він визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Відповідно до ст. 7 Статуту залізниць України залізниці здійснюють перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти між станціями, відкритими для виконання відповідних операцій. Станції здійснюють операції, пов`язані з перевезенням пасажирів, багажу і вантажобагажу з прийняттям видачею вантажів вагонними, дрібними відправками та в контейнерах, а за договорами з відправниками та одержувачами - їх навантаження і вивантаження. Станції можуть відкриватися для проведення усіх або окремих операцій.

Відповідно до ст. 17 Статуту залізниць України перевезення вантажів залізничним транспортом організовуються на договірних засадах. Форма договору про організацію перевезень вантажів встановлюється Правилами. Для забезпечення виконання договірних зобов`язань здійснюється місячне планування перевезень. Умови та порядок організації перевезення в усіх видах сполучення визначаються Правилами. Порядок розроблення, термін подання заявок, затвердження планів та облік виконання перевезень вантажів встановлюються Правилами.

Порядок визначення плати за користування вагонами і контейнерами визначений Правилами користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113, зокрема п. 3 Правил визначено, що облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними проводиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, яка складається на підставі Пам`яток про подавання/збирання вагонів форми ГУ-45, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, Актів про затримку вагонів форми ГУ-23 а, Актів загальної форми ГУ-23.

Приписами абзацу 1-4 п. 4 Правил № 113 встановлено, що Відомості плати за користування вагонами, контейнерами складаються на вагони, контейнери, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів, контейнерів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами , контейнерами.

Відомості плати за користування вагонами (контейнерами) мають підписуватись працівником станції і вантажовідправником.

Згідно абзацу 5, 6 п. 4 Правил № 113, час користування вагонами обчислюється з моменту їх передачі вантажовласникові до моменту їх фактичного прийняття від вантажовласника .

За твердженнями позивача, залізницею не надані відомості плати за користування вагонами , як це передбачено п. 4 Правил користування вагонами, таку відомість позивач не підписував, а залізницею позивачу вона не надавалася. Зі свого боку, представник позивача не погоджуючись із безпідставно списаними з особового рахунку коштів, прибув на станцію складання вказаної відомості та вимагав надати її, в чому йому було відмовлено.

08.01.2021 року ТОВ «ГРЕЙНСВАРД» подано Лист-заперечення до Відомості № 07010006 р, в якій менеджером ТОВ "ГРЕЙНСВАРД" було вказано, що оскільки відомість від 07.01.2020 року за № 07010006 р, в порушення п. 2.6. Правил розрахунків за перевезення вантажів не надсилалась для узгодження засобами електронного зв`язку та не надавалась в паперовому вигляді на підпис відповідальному менеджеру ТОВ "ГРЕЙНСВАРД", вантажовласник заперечує сплачувати кошти в розмірі 16 235, 40 грн без ПДВ, що були нараховані по відомості від 07.01.2020 за № 07010006 р.

Згодом 09.01.2021 року було подано Лист-скаргу до Виробничо-структурного підрозділу «Рівненська дирекція залізничних перевезень» РФ «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця», якому безпосередньо підпорядкована станція складання вищевказаної Відомості. Позивач просив відповідача роз`яснити причини відмови начальника станції Володимир-Волинський (353208) прийяти вищевказаний лист.

За результатами розгляду скарги Листом № ДН-3-03/48 від 15.01.2020 (копія якого міститься в матеріалах справи) відповідач вказав, що подача вагонів на/з під`їзної колії № 15 ПАТ ДПЗКУ "Володимир-Волинський КХП" проводилось згідно письмової заявки від 27.12.2019 ТОВ "ГРЕЙНСВАРД" на умовах Договору про подачу та забирання № Л/ДН-3/1093/м/п від 28.09.2015. Однак, паритетні умови було порушено на прохання ТОВ "ГРЕЙНСВАРД" зазначеного у листі № 10 від 04.01.2020 та яким було гарантовано оплату всіх належних залізниці платежів, працівниками станції було донараховано плату за користування вагонами №№ 95755542, 58566969, 95544078 в сумі 162 53, 40 грн без ПДВ. Тому, було сформовано відомість плати за користування вагонами форми ГУ-46, № 07010006 р по АРМ ПЗ через довідки скориговано на півручну, яку неможливо відправити на узгодження вантажовідправнику через програмне забезпечення на АС Клієнт. Працівником станції в телефонному режимі 07.01.2020 року було повідомлено менеджера ТОВ "ГРЕЙНСВАРД" ОСОБА_1 про те, що сформована напівручна відомість, яку необхідно підписати. ОСОБА_1 відмовився від підпису, про що залізниця. складено акт загальної форми № 16 від 07.01.2020.

Відповідно до абз. 20 п. 4 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 року №113, плата за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу нараховується за Відомостями плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, які оформляються на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів. Відомості плати за користування вагонами, контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, Пам`ятки про подавання/забирання вагонів, Пам`ятки про видачу/приймання контейнерів, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами оформляються в електронному або паперовому вигляді. На вимогу вантажовласника йому надається копія Пам`ятки про подавання/забирання вагонів, Пам`ятки про видачу/приймання контейнерів.

Таким чином, первинними документами, які підтверджують надання послуг за подавання й забирання вагонів та маневрову роботу є Пам`ятки про подавання/забирання вагонів, на підставі яких оформляються Відомості плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу.

Відповідно до пункту 4 розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами Відомості плати за користування вагонами складаються на вагони, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами. У разі непогодження даних, зазначених у Відомості плати за користування вагонами, представник вантажовласника зобов`язаний підписати відомість із зауваженнями; час користування вагонами обчислюється з моменту їх передачі вантажовласникові до моменту їх фактичного прийняття від вантажовласника; час передання вагонів залізницею вантажовласнику, а також вантажовласником залізниці зазначається у Пам`ятці про подавання/забирання вагонів, яка оформляється після закінчення приймально-здавальних операцій; пам`ятка підписується відповідальною особою станції і вантажовласника.

Приписами абз. 3 п. 2.6 Правил № 644 один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надається вантажовласнику.

Як вбачається з матеріалів справи, Відомість № 07010006 р позивачеві не надавалася, про її складання позивача, як вантажовласника не було повідомлено, а в АС Клієнт УЗ зміст відомості не відображався.

Відповідач у свою чергу зазначає, що 07.01.2020 року працівником станції в телефонному режимі було повідомлено менеджера ТОВ "ГРЕЙНСВАРД" ОСОБА_1 про те, що була сформована напівручна відомість, яку необхідно підписати. Інші докази повідомлення позивача, як вантажовласника у відповідача відсутні.

Доказів щодо повідомлення позивача телефонограмою від 07.01.2021 року відповідачем, матеріали справи не містять.

Відповідно до п. 5.1 Роз`яснення Президії Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» №04-5/601 від 29.05.2002 року, якщо платник підписує відомості плати за користування вагонами і контейнерами, накопичувальні картки тощо із запереченнями, зауваженнями чи застереженням, залізниця не має права списувати спірні суми із попередньої оплати, в такому разі спір має врегульовуватись платником безпосередньо зі станціями, які нарахували платежі, і ТехПД, що провадить розрахунки. У разі недосягнення домовленості стягнення коштів вирішується в претензійно-позовному порядку за позовом залізниці.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Таким чином, відповідачем було порушено встановлений чинним законодавством порядок складання та направлення Відомості № 07010006 р, у зв`язку з чим позивача було позбавлено права ознайомитись із Відомістю, підписати відомість із запереченнями щодо неправомірного та безакцептного списання грошових коштів.

Поданий позивачем від 08.01.2021 року Лист-заперечення до Відомості № 07010006р начальник залізниці відмовився приймати.

Отже, вирішення питання щодо повернення суми коштів в повному обсязі на особовий рахунок № 2829531 ТОВ "ГРЕЙНСВАРД", у претензійно-позовному порядку не відбувалось.

Згідно положень ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В той же час, суд зазначає, що у розумінні приписів ст. 15, ст. 16 ЦК України, ст. 20 ГК України, спосіб захисту повинен бути таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

У п. 145 рішення від 15.11.1996 р. у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним".

Таким чином, "ефективний засіб правого захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Визначений позивачем предмет позову в повній мірі має забезпечувати захист його порушеного права.

З огляду на викладені вище обставини, враховуючи надані докази до матеріалів справи, пояснення сторін, оцінюючи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про неправомірність списання відповідачем АТ «Українська залізниця» з особового рахунку позивача ТОВ «ГРЕЙНСВАРД» суму грошових коштів у розмірі 19 482, 48 грн з ПДВ, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Приймаючи до уваги висновки суду про задоволення позовних вимог, судовий збір за розгляд даної справи в розмірі 2 102, 00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 86, 232, 233, 237, 238, 240 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРЕЙНСВАРД» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (вул. Єжи Ґедройця (Тверська) 5, м. Київ, 03150, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРЕЙНСВАРД» (вул. Івана Федорова, буд. 32, літ. А, 3-й поверх, м. Київ, 03038, ) суму списаних коштів у розмірі 19 482 (дев`ятнадцять тисяч чотириста вісімдесят дві) грн 48 коп. та 2 102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 16.02.2021.

Суддя Н.І. Ягічева