ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2021 р. Справа№ 910/1205/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Чорногуза М.Г.

Агрикової О.В.

при секретарі судового засідання Найченко А.М.,

розглянувши матеріали апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю «Тек Інжиніринг» та Акціонерного товариства «Укргазвидобування»

на рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2020

у справі № 910/1205/20 (суддя Баранов Д.О.)

за первісним позовом Акціонерного товариства «Укргазвидобування»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тек Інжиніринг»

про стягнення 85 946,19 грн.

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тек Інжиніринг»

до Акціонерного товариства «Укргазвидобування»

про стягнення 177 026,96 грн,

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Укргазвидобування» (далі - АТ «Укргазвидобування», позивач за первісним позовом) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тек Інжиніринг» (далі - ТОВ «Тек Інжиніринг», відповідач за первісним позовом) про стягнення пені в розмірі 85 946,19 грн у зв`язку з порушення строків поставки за договором на поставку товару з супутніми послугами № 13/24т-2019 від 21.01.2019.

10.03.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла зустрічна позовна заява ТОВ «Тек Інжиніринг» про стягнення з Акціонерного товариства «Укргазвидобування» заборгованості у розмірі 177 026, 96 грн, яка складається з пені - 10 171,47 грн, 3 % річних - 83 601,11 грн та інфляційних втрат у розмірі 83 254,38 грн, яка обґрунтована неналежним виконанням зобов`язань за договором № 13/24т-2019 від 21.01.2019 в частині проведення розрахунків за поставлений товар.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 07.10.2020 у справі № 910/1205/20 первісний позов АТ «Укргазвидобування» задоволено. Стягнуто з ТОВ «Тек Інжиніринг» на користь АТ «Укргазвидобування» пеню в сумі 85 946,19 грн та 1 921,00 грн витрат по сплаті судового збору. Зустрічний позов задоволено частково, стягнуто з АТ «Укргазвидобування» на користь ТОВ «Тек Інжиніринг» 10 171,47 грн пені, 83 601,11 грн - 3% річних, 34 937,88 грн інфляційних втрат, 1 930,66 грн витрат по сплаті судового збору та 14 360,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. В іншій частині зустрічного позову та витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

Задовольняючи первісний позов у повному обсязі, суд виходив з доведеності позивачем за первісним позовом поставки відповідачем товару з порушенням строків, обумовлених договором, що є підставою для застосування п.7.10 договору та стягнення пені у розмірі 0,1% від вартості несвоєчасно поставленого товару, а наданий останнім Сертифікат Київської Торгово-промислової палати (далі - Київської ТПП) про форс-мажорні обставини в обґрунтування об`єктивної неможливості вчасної поставки товару, не врахував як належний доказ.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення зустрічного позову, суд визнав вимоги правомірними, а заперечення АТ «Укргазвидобування» про те, що несплата за товар не є порушенням строку оплати в розумінні п.4.2 договору через ненадання постачальником належно оформлених рахунків на оплату, відхилив як необґрунтовані, зважаючи на переписку сторін, в ході якої замовник пов`язував причину затримки погашення боргу іншими обставинами, а саме, кон`юнктурою ринку збуту продукції АТ «Укргазвидобування», в тому числі і зниженням ціни на газ; водночас судом з`ясовано, що позивачем за зустрічним позовом нарахування інфляційних втрат за прострочення оплати товару частково було здійснено за неповні місяці, у зв`язку з чим дійшов висновку, що стягнення інфляційних втрат підлягає частковому задоволенню; також суд дійшов висновку, що витрати за отриману ТОВ «Тек Інжиніринг» професійну правничу допомогу в розмірі 39 500,00 грн підлягають зменшенню, враховуючи надані відповідачем за зустрічним позовом заперечення.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, ТОВ «Тек Інжиніринг» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, та вказуючи на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просило скасувати оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог за первісним позовом, і ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні первісного позову повністю, а в іншій частині рішення залишити без змін.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд помилково не застосував до спірних правовідносин положення статті 538 ЦК України, на чому в ході розгляду справи наголошувало ТОВ «Тек Інжиніринг» та не врахував висновку Верховного суду, викладеного у постанові від 31.10.2019 у справі № 904/5340/18 та правового висновку ВГСУ, висловленого у постанові від 24.06.2015 у справі № 910/24860/14, які є аналогічними та в яких АТ «Укргазвидобування» виступало учасником справи, чим допустив порушення частини 4 статті 236 ГПК України, що, в свою чергу, призвело до ухвалення неправильного рішення; судом безпідставно не було враховано Сертифікату Київської ТПП про форс-мажорні обставини №3000-19-0326 від 22.10.2019, через які ТОВ «Тек Інжиніринг» було позбавлене об`єктивної можливості вчасно виконати перед АТ «Укргазвидобування» зобов`язання з поставки двох одиниць лабораторного обладнання у термін 20.07.2019, адже вказані форс-мажорні обставини мали місце в період з 10.07.2019 по 04.08.2019; крім того судом було невірно розподілено судові витрати в частині зменшення витрат ТОВ «Тек Інжиніринг» на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою також звернулось АТ «Укргазвидобування» та, вказуючи на порушення судом під час ухвалення рішення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просило рішення Господарського суду м. Києва від 07.10.2020 у справі № 910/1205/20 в частині часткового задоволення зустрічного позову скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити ТОВ «Тек Інжиніринг» у задоволенні зустрічного позову повністю, а в іншій частині рішення залишити без змін.

В обґрунтування доводів скарги апелянт зазначає про неврахування судом умови п.4.1 договору, у відповідності до якого несплата за товар не є порушенням зобов`язання у разі ненадання постачальником рахунку на оплату чи його неналежного оформлення (п.4.2 договору); при цьому суд не врахував, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів пред`явлення АТ «Укргазвидобування» рахунків на оплату; оскільки питання про пред`явлення покупцеві рахунків на оплату судом залишилося нез`ясованим, визначення судом дати виникнення прострочення з оплати товару, періоду нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних є помилковим.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.12.2020 відкрито спільне апеляційне провадження за апеляційними скаргами ТОВ «Тек Інжиніринг» та АТ «Укргазвидобування» на рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2020 у справі № 910/1205/20, спільний розгляд апеляційних скарг призначено на 03.02.2021, учасникам судового процесу встановлено строк для подання відзивів на апеляційні скарги протягом 5 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

30.12.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача за первісним позовом надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить суд залишити апеляційну скаргу АТ «Укргазвидобування» без задоволення, а судове рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2020 у справі № 910/1205/20 в частині стягнення з АТ «Укргазвидобування» на користь ТОВ «Тек Інжиніринг» неустойки, 3% річних та інфляційних втрат без змін.

Відзив на скаргу обґрунтований тим, що твердження АТ «Укргазвидобування» про ненастання у нього обов`язку по оплаті поставленого товару є необґрунтованим, враховуючи вчинення останнім на актах наданих послуг та на видаткових накладних підписів, що засвідчує факт його обізнаності зі змістом документів, на підставі яких вони складені та реквізити, зазначені в тексті, а саме - рахунків на оплату та договору №13/24т-2019 від 21.01.2019, при цьому вказав, що АТ «Укргазвидобування» жодних зауважень щодо форми, змісту актів наданих послуг, видаткових накладних чи рахунків на оплату не заявляло, як це передбачено п.5.9 договору. У зв`язку з цим вважає, що господарський суд дійшов правильного висновку щодо прострочення виконання грошового зобов`язання з боку АТ «Укргазвидобування» перед ТОВ «Тек Інжиніринг», відтак рішення в частині стягнення з «Укргазвидобування» на користь ТОВ «Тек Інжиніринг» неустойки, 3% річних та інфляційних втрат є правильним та законним.

31.12.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача за первісним позовом надійшов відзив на апеляційну скаргу ТОВ «Тек Інжиніринг», в якому АТ «Укргазвидобування» просить рішення Господарського суду м. Києва від 07.10.2020 у справі № 910/1205/20 в частині задоволення зустрічного позову скасувати та постановити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову, в іншій частині рішення залишити без змін, апеляційну скаргу ТОВ «Тек Інжиніринг» - без задоволення.

У відзиві позивач за первісним позовом зазначає, що посилання ТОВ «Тек Інжиніринг» на реалізоване ним право на зупинення поставки товару на підставі ч. 3 статті 538 ЦК України є безпідставними, оскільки такого виду забезпечення виконання зобов`язання договір не передбачав; суд правомірно відхилив доводи відповідача за первісним позовом про те, що затримка поставки товару була зумовлена форс-мажорними обставинами, зауваживши, що Сертифікат Київської ТПП №3000-19-0326 від 22.10.2019 не містить жодних ідентифікуючих ознак зобов`язання, якого стосуються форс-мажорні обставини; крім того, заявлені відповідачем за первісним позовом витрати у сумі 39 500,00 грн є об`єктивно завищеними та такими, що не відповідають критерію розумності та співрозмірності витрат, відтак суд правомірно зменшив розмір витрат на правову допомогу.

Через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду 16.01.2021 від АТ «Укргазвидобування» надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням системи відеоконференц зв`язку EASYCON.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2021 в задоволенні заяви АТ «Укргазвидобування» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у справі № 910/1205/20 відмовлено.

Через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду 02.02.2021 від відповідача за первісним позовом надійшли пояснення на відзив позивача за первісним позовом.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.02.2021 оголошено у розгляді справи № 910/1205/20 перерву на 10.02.2021.

У судовому засіданні 10.02.2021 представник АТ «Укргазвидобування» підтримав апеляційну скаргу, подану останнім, просив вимоги скарги задовольнити та зазначив, що вимоги апеляційної скарги ТОВ «Тек Інежиніринг» не визнає, доводи, на яких вона ґрунтується вважає безпідставними, а тому просить суд залишити її без задоволення.

Представник ТОВ «Тек Інежиніринг» підтримав апеляційну скаргу, подану останнім, просив вимоги скарги задовольнити та зазначив, що вимоги апеляційної скарги АТ «Укргазвидобування» не визнає, доводи, на яких вона ґрунтується вважає безпідставними, у зв`язку з чим просив залишити апеляційну скаргу - без задоволення.

10.02.2021 у судовому засіданні колегією суддів було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи 21.01.2019 між ТОВ «Тек Інжиніринг» (далі - постачальник) та АТ «Укргазвидобування» (далі - покупець) був укладений договір на поставку товару з супутніми послугами № 13/24т-2019, відповідно до п.1.1. якого постачальник зобов`язується поставити покупцеві обладнання для лабораторії тампонажних розчинів (далі - товар) та надати послуги по встановленню, підключенню, пусконалагоджувальним роботам лабораторного обладнання, навчанню персоналу покупця роботі на обладнанні (далі - послуги), зазначені у специфікації, що додається до договору і є його невід`ємною частиною, а покупець прийняти і оплатити такий товар і послуги.

Згідно з п.4.1 договору, розрахунки проводяться шляхом оплати покупцем після пред`явлення постачальником рахунку на оплату (інвойсу) та підписаного сторонами акту приймання-передачі товару/послуг або видаткової накладної , шляхом перерахування на рахунок постачальника, на умовах зазначених у специфікації або з урахуванням умов, передбачених п.3.4 цього договору.

Покупець не здійснює оплату за поставлений товар, та така несплата не є порушенням строку оплати зі сторони покупця у випадку ненадання постачальником рахунку на оплату (інвойсу) чи його неналежного оформлення (п.4.2 договору).

Відповідно до п.5.1 договору, строк поставки/надання, умови та місце поставки/надання товару/послуг, інформація про вантажовідправників і вантажоотримувачів вказується в специфікації до цього договору.

Згідно п.5.2 договору обсяг поставки товару (кожної партії товару) визначається в рознарядках або з погодження покупця узгоджується до поставки товару. Відвантаження товару без рознарядки чи погодження покупця забороняється. Рознарядка чи погодження постачальнику може направлятись покупцем в електронному вигляді на електронну адресу постачальника вказану в розділі 14 даного договору;

За умовами п.5.3 договору датою поставки товару є дата підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі товару, форма якого (для нерезидентів) наведена у додатку №3 до цього договору, який є його невід`ємною частиною або дата видаткової накладної. Право власності на товар переходить від постачальника до покупця з дати підписання акту приймання-передачі товару або видаткової накладної (при наявності двох дат, датою підписання акту приймання-передачі товару або видаткової накладної вважається дата підписання покупцем).

Передача та отримання товару проводиться шляхом підписання уповноваженими представниками сторін акту/актів приймання-передачі товару або видаткових/видаткової накладних/накладної. У випадку виявлення недоліків товару або товаросупровідної документації, покупець має право не підписувати акт/акти приймання-передачі товару або видаткову/видаткові накладну/накладні до усунення виявлених недоліків, а постачальник зобов`язаний усунути недоліки та оплатити документально-підтверджені витрати покупця, спричинені такими недоліками (п.5.9 договору).

У разі невиконання постачальником взятих на себе зобов`язань з поставки товару та/або надання послуг у строки, зазначені у цьому договорі, останній сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару або від вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково сплачує штраф у розмірі 7 % від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару та/або від вартості послуг, з яких допущено прострочення надання (п. 7.10 договору).

Пунктом 7.11 договору сторони передбачили, що за порушення строків оплати покупець сплачує на користь постачальника пеню у розмірі 0,001% від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня. На вимогу постачальника, покупець зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми.

При цьому, за умовами п.8.1 договору, сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладення договору та виникли поза волею сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна, постанова уряду, НБУ, органів влади тощо).

Сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше 7 днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі. Наслідком не повідомлення чи порушення строку повідомлення про обставини непереборної сили є втрата права такої сторони посилатись на дії обставин непереборної сили, як причину невиконання чи порушення строків виконання зобов`язань (п.8.2 договору).

Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються Торгово-промисловою палатою України або іншим уповноваженим на це органом України та або країни, у якій виникли такі обставини (п.8.3 договору).

Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін (за наявності), за умови надання постачальником забезпечення виконання своїх зобов`язань по договору, які відповідають вимогам, вказаним у п.10.2 договору і діє до повного виконання сторонами зобов`язань (п.10.1 договору).

У відповідності до специфікації № 1, що є додатком № 1 до договору, ТОВ «Тек Інжиніринг» прийняло на себе обов`язок з поставки АТ «Укргазвидобування» товару та надання послуг загальною вартістю 16 000 000,00 грн, зокрема, вартість товару складає до 15 991 000,00 грн, у т.ч. ПДВ 2 665 166,67 грн, вартість послуг складає до: 9 000,00 грн, у т.ч. ПДВ 1500,00 грн.

Пунктом 3 специфікації № 1 від 21.01.2019 сторони дійшли згоди, що строк поставки товару складає 180 календарних днів після укладення договору.

Місцевим господарським судом вірно встановлено, що 25.07.2019 відповідачем за первісним позовом поставлено прилад дисперсійного аналізу ПСХ-10а на суму 231 450,00 грн згідно видаткової накладної № 619 від 25.07.2019, а 07.08.2019 поставлено консистометр високого тиску високої температури Model 422-NDI в комплекті на суму 5 328 240,00 грн відповідно до видаткової накладної № 659 від 07.08.2019.

При цьому, судом першої інстанції встановлено підписання видаткових накладних № 619 від 25.07.2019 та № 659 від 07.08.2019 повноважними представниками сторін.

З наявного в матеріалах справи листа від 03.07.2019 вих. № 0203 вбачається, що ТОВ «Тек Інжиніринг» повідомляло АТ «Укргазвидобування» про затримку поставки лабораторного обладнання з посиланням на статтю 616 ЦК України та статті 219, 220 ГК України, у зв`язку з чим просило погодити подовження строку поставки обладнання по договору до 15.09.2019.

Посилаючись на несвоєчасне виконання відповідачем за первісним позовом своїх обов`язків за договором в частині поставки товару та послуг у строк встановлений договором, позивач за первісним позовом звернувся з даним позовом до суду з вимогою про стягнення з відповідача пені, що виникла у вказаний період.

Предметом первісного позову є вимога АТ «Укргазвидобування» про стягнення з ТОВ «Тек Інжиніринг» пені у сумі 85 946,19 грн, у зв`язку із невчасною поставкою товару за договором № 13/24т-2019 від 21.01.2019.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з рішенням суду першої інстанції про задоволення первісного позову повністю, а апеляційні доводи ТОВ «Тек Інжиніринг» вважає безпідставними та необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Положеннями п. 1 статті 6 Господарського кодексу України передбачено, що загальними принципами господарювання в Україні, зокрема є свобода підприємницької діяльності у межах, визначених законом.

Відповідно до частини 1 статті 184 Господарського кодексу України при укладенні господарського договору на основі вільного волевиявлення сторін проект договору може бути розроблений за ініціативою будь-якої із сторін у строки, погоджені самими сторонами.

Свобода договору означає право суб`єктів господарювання вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини, а також можливість за взаємною згодою визначати умови договору чи змінювати їх за взаємною згодою або утримуватись від пропозицій про їх зміну.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини 2 статті 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

За правовим змістом відносини сторін є змішаним договором поставки з елементами надання послуг (монтаж та запуск обладнання).

Згідно з частиною 1 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 ЦК України).

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно п. 1.2. договору найменування, асортимент товару та послуг, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю товару/послуг та загальна ціна договору вказується у -специфікації, яка є додатком № 1 до договору та є його невід`ємною частиною.

Відповідно до специфікації № 1, що є додатком № 1 до договору - ТОВ «Тек Інжиніринг» взяло на себе обов`язок з поставки АТ «Укргазвидобування» товару на надання послуг загальною вартістю 16 000 000,00 грн, зокрема, вартість товару складає до 15 991 000,00 грн, у т.ч. ПДВ 2 665 166,67 грн, вартість послуг складає до: 9 000,00 грн, у т.ч. ПДВ 1 500,00 грн.

За умовами п. 5.1. договору, строк поставки/надання, умови та місце поставки/надання товару/послуг, інформація про вантажовідправників і вантажоотримувачів вказується в специфікації до цього договору.

В абз. 1 п. 5.3. договору сторони погодили, що датою поставки товару є дата підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі товару, форма якого (для неризидентів) наведена у додатку №3 до цього договору, який є його невід`ємною частиною або дата видаткової накладної. Право власності на товар переходить від постачальника до покупця з дати підписання сторонами акту приймання-передачі товару або видаткової накладної (при наявності двох дат, датою підписання акту приймання-передачі товару або видаткової накладної вважається дата підписання покупцем).

Підпунктом 6.3.1. п. 6.3. договору сторонами визначено, що постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару та надати послуги у строки, встановлені цим договором.

Сторони погодили строк поставки товару: протягом 180 календарних днів з дати укладення договору (п. 3 специфікації №1 від 21.01.2019), і умови та строки оплати: оплата за поставлений товар здійснюється протягом 30 календарних днів з дати підписання акту приймання-передачі товару або видаткової накладної (п. 4 специфікації № 1).

Відтак, строк поставки товару поставлено у залежність від календарної дати укладення договору, а строк оплати товару обумовлено вказівкою на подію, яка має неминуче настати - дата підписання видаткової накладної (факт поставки товару).

Таким чином, укладаючи договір, сторони спільно узгодили усі його істотні умови, а ТОВ «Тек Інжиніринг» як постачальником було схвалено умови і строки поставки товару, підтверджено спроможність їх дотримання без будь-яких застережень, при цьому замовник і постачальник погодились із умовами настання та розміром відповідальності їх відповідальності.

Укладаючи договір, ТОВ «Тек Інжиніринг» гарантувало, що товар, який є предметом договору, належить йому на праві власності або іншому речовому праві, що надає йому право розпоряджатися товаром, є новим і не був у використанні, не перебуває під забороною відчуження, арештом, не є предметом застави та іншим засобом забезпечення виконання зобов`язання перед будь-якими фізичними та юридичними особами, державними органами і державою, а також не є предметом будь-якого іншого обтяження чи обмеження, передбаченого чинним законодавством України (п. 1.3 договору).

Як вже зазначалось вище, 25.07.2019 відповідачем за первісним позовом поставлено позивачеві прилад дисперсійного аналізу ПСХ-10а на суму 231 450,00 грн за видатковою накладною № 619 від 25.07.2019, а 07.08.2019 - консистометр високого тиску високої температури Model 422-NDI в комплекті на суму 5 328 40,00 грн згідно видаткової накладної № 659 від 07.08.2019, які підписані уповноваженими представниками сторін.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що фактичною датою поставки товару є 25.07.2019 та 07.08.2019, тоді як за умовами, погодженими сторонами в п. 3 специфікації № 1 від 21.01.2019 граничним строком поставки товару є дата - 20.07.2019.

Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку, що мало місце прострочення поставки товару за видатковою накладною № 619 від 25.07.2019 на суму 231 450,00 грн - 3 календарних дні, а за видатковою накладною № 659 від 07.08.2019 на суму 5 328 240,00 грн - 16 календарних днів.

Водночас, колегія суддів зауважує на тому, що ТОВ «Тек Інжиніринг», підписуючи договір поставки та погоджуючись з його умовами, повинно було усвідомлювати всю повноту негативних наслідків, що можуть настати у зв`язку з порушенням договірних зобов`язань.

В матеріалах справи наявний лист від 03.07.2019 вих. № 0203, з якого вбачається, що ТОВ «Тек Інжиніринг» повідомляло АТ «Укргазвидобування» про затримку поставок лабораторного обладнання за графіком поставок, посилаючись на статтю 616 ЦК України та статті 219, 220 ГК України, а також просило погодити подовження строку поставки обладнання по договору до 15.09.2019.

Колегія суддів звертає увагу на п. 11.1. договору, яким сторони передбачили можливість зміни чи розірвання договору за згодою сторін, крім випадків, встановлених цим договором та чинним законодавством України.

Зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором (ч.1 статті188 ГК України).

Відтак, суд першої інстанції вірно вказав, що ані умовами договору, ані положеннями чинного законодавства постачальник не наділений правом односторонньої зміни умов договору щодо строків поставки товару.

Разом з тим, доказів, що свідчили б про погодження продовження строку поставки обладнання до 15.09.2019 матеріали справи не містять.

Крім того, колегія суддів зазначає, що зобов`язання постачальника щодо поставки товару в обумовлений строк, не поставлено у залежність від обов`язку покупця щодо оплати поставленого товару.

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 611 цього Кодексу, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частиною 1 статті 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до статті 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 статті 230 ГК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Згідно з абз. 1 частини 2 статті 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, перевіривши наданий позивачем за первісним позовом розрахунок пені, судом першої інстанції вірно встановлено, що він здійснений арифметично вірно та у відповідності з положеннями п. 7.10. договору.

З огляду на викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що вимоги АТ «Укргазвидобування» про стягнення з ТОВ «Тек Інжиніринг» пені за прострочення поставки товару в розмірі 85 946,19 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Апеляційні доводи ТОВ «Тек Інжиніринг» щодо поставки товару із затримкою через обставини непереборної сили, які суд першої інстанції безпідставно не врахував при ухваленні оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на наступне.

Відповідно до 4.2 статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в України», форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, аварія, протиправні дії третіх осіб, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, інші стихійні лиха тощо.

В розділі 6 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) в новій редакції, затвердженій Рішенням Президії ТПП України від 18.12.2014 № 44(5), із змінами та доповненнями, внесеними Рішенням Президії ТПП України від 26.04.2016 № 11 (6), (далі - Регламент), визначено порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Відповідно до п. 6.1 Регламенту підставою для засвідчення форс-мажорних обставин є одна або більше форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), перелічених у ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» в редакції від 02.09.2014, а також визначених сторонами за договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими, відомчими та/чи іншими нормативними актами, які вплинули на зобов`язання таким чином, що унеможливили його виконання у термін, передбачений відповідно договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими та/чи іншими нормативними актами.

Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з мовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин (п. 6.2 Регламенту).

В силу вимог п. 6.12 Регламенту в сертифікаті вказуються дані заявника, сторони за договором (контрактом, угодою тощо), дата його укладення, зобов`язання, що за ним настало чи настане найближчим часом для виконання, його обсяг, термін виконання, місце, час, період настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які унеможливили його виконання, докази настання таких обставин.

На доказ виникнення та дії форс-мажорних обставин ТОВ «Тек Інжиніринг» надано копію Сертифікату Київської ТПП про форс-мажорні обставини № 3000-19-0326 від 22.10.2019, у якому наведено форс-мажорні обставини: оголошення надзвичайного стану через ураган та тропічний шторм Баррі.

При цьому, в означеному документі наявне посилання на Декларацію Виконавчого Департаменту штату Луїзіана (США, м. Батон-Руж), на зовнішньоекономічний договір ТОВ «Тек Інжиніринг» з контрагентом, коносамент, митну декларацію від 07.08.2019, та авіанакладну від 05.08.2019, проте перелічені документи не були подані під час розгляду справи у суді першої інстанції.

У Сертифікаті зазначено про його видання щодо зобов`язання постачання двох одиниць лабораторного обладнання, втім, у такому не конкретизовано їх найменування, виробника, опису, тощо.

З огляду на це, суд першої інстанції правомірно зазначив, що в Сертифікаті не відображено жодних ідентифікуючих ознак зобов`язання, якого стосуються форс-мажорні обставини, що позбавило суд можливості дійти однозначного висновку стовно якого саме товару було видано цей Сертифікат.

Як вірно встановлено судом першої інстанції постачальником було затримано поставку товару по 1 та 13 позиціях специфікації № 1. Так, по 1 позиції специфікації - товар виробництва Fann Instruments Company - США, а по 13 позиції специфікації - прилад дисперсійного аналізу ПСХ-10а виробництва Лабнаучприбор - Російська Федерація).

Таким чином, Сертифікат не охоплює зазначену 13 позицію товару Специфікації № 1, оскільки відомостей щодо форс-мажорних обставин у Російській Федерації у період з 10.07.2019 по 04.08.2019 вказаний документ не містить.

У Сертифікаті лише перелічено назви документів, однак, відсутній опис зв`язку між договором та подіями, що сталися не в Україні, не зазначено причино-наслідкового зв`язку між обставиною/подією і неможливістю виконання постачальником своїх конкретних зобов`язань за договором з АТ «Укргазвидобування».

Фактично з Сертифікату слідує, що ТОВ «Тріас Петросервіс» не змогло виконати зобов`язання перед ТОВ «Тек Інжиніринг» за зовнішньоекономічним договором.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наданий відповідачем за первісним позовом Сертифікат Київської ТПП про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) № 3000-19-0326 від 22.10.2019 не підтверджує наявність форс-мажорних обставин з постачання товару за договором № 13/24т-2019 від 21.01.2019 згідно специфікації № 1 до договору, а саме позицій 1 - консистометр високого тиску високої температури Model 422-NDI та позиції 13 - прилад дисперсійного аналізу ПСХ-10а.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що наданий відповідачем Сертифікат не підтверджує надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливили виконання ним зобов`язань перед АТ «Укргазвидобування», передбачених умовами договору, настання істотної зміни обставин.

Щодо тверджень ТОВ «Тек Інжиніринг» з приводу наявності у товариства права зупинити поставку решти товару на підставі ч. 3 статті 538 ЦК України, колегія суддів вважає зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 538 ЦК України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту.

За договором поставки, зобов`язанням постачальника було поставити товар, у кількості та у строки, що зазначені у специфікації № 1 до договору (протягом 180 календарних днів з дати укладення договору), а зобов`язанням позивача - прийняти та оплатити такий товар на умовах, що встановлені у специфікації № 1 до договору (протягом 30 календарних днів з дати підписання видаткової накладної).

Відповідно до частини 3 вищевказаної статті, у разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або з повному обсязі.

Згідно частини 1 статті 548 ЦК України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Втім, договором, укладеним між сторонами, не передбачений такий вид забезпечення виконання зобов`язання як зупинення (притримання) поставки товару.

Разом з тим, частиною 1 статті 595 ЦК України передбачено, що кредитор, який притримує річ у себе, зобов`язаний негайно повідомити про це боржника.

В силу даної норми, у будь-якому разі одна сторона повинна своєчасно повідомити другу сторону про притримання речі у себе, яку він зобов`язаний передати.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, у листі від 03.07.2019 вих. № 0203, в якому постачальник, зокрема, просив замовника погодити подовження строку поставки обладнання по договору до 15.09.2019, одночасно повідомляючи покупця про несвоєчасну оплату поставленого товару, не йшла мова про те, що у випадку нездійснення покупцем оплати поставленого товару постачальником буде зупинено (притримано) поставку товару, а тому такі твердження ТОВ «Тек Інжиніринг» є безпідставними.

Колегія суддів звертає увагу, що матеріали справи №910/1205/20 не містять доказів надсилання постачальнику рознарядки або погодження покупця до поставки товару, на виконання вимог п.5.2 договору. Водночас, ТОВ «Тек Інжиніринг» прострочення строків поставки товару не обґрунтовує відсутністю рознарядки чи попереднього погодження покупця.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення первісних позовних вимог у повному обсязі.

Посилаючись на несвоєчасне виконання відповідачем за зустрічним позовом своїх обов`язків за договором в частині оплати вартості поставленого товару та послуг, позивач за зустрічними позовними вимогами звернувся з даним позовом до суду про стягнення з відповідача за зустрічними позовними вимогами пені, інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих на заборгованість, що виникла у вказаний період.

Предметом зустрічного позову є вимога ТОВ «Тек Інжиніринг» про стягнення з АТ «Укргазвидобування» пені у сумі 10 171,47 грн, 3% річних у сумі 83 601,11 грн та інфляційних втрат в розмірі 83 254,38 грн, у зв`язку з несвоєчасною оплатою поставленого товару/послуг за договором № 13/24т-2019 від 21.01.2019.

Положенням п. 4.1. договору сторони погодили, що розрахунки провадяться шляхом оплати покупцем після пред`явлення постачальником рахунку на оплату (інвойсу) та підписаного сторонами акту приймання-передачі товару/послуг або видаткової накладної, шляхом перерахування на рахунок постачальника, на умовах зазначених у специфікації або з урахуванням умов передбачених п. 3.4. цього договору.

Відповідно до п. 4.2. договору покупець не здійснює оплату за поставлений товар, і така несплата не є порушенням строку оплати зі сторони покупця у випадку ненадання постачальником рахунку на оплату (інвойсу) чи його неналежного оформлення.

Як встановлено колегією суддів, обумовлені договірні зобов`язання постачальником були виконані з порушенням строку їх виконання, а саме, щодо видаткової накладної № 619 від 25.07.2019 на суму 231 450,00 грн - 3 календарних дні, щодо видаткової накладної № 659 від 07.08.2019 на суму 5 328 240,00 грн - 16 календарних днів. При цьому, уповноваженими представниками сторін були підписані видаткові накладні № 619 від 25.07.2019 та № 659 від 07.08.2019.

Згідно пп. 6.1.1. п. 6.1. договору покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений товар та надані послуги.

Так, в п. 4 специфікації № 1, що є додатком № 1 до договору, сторонами передбачено умови та строки оплати, зокрема: оплата за поставлений товар здійснюється протягом 30 календарних днів з дати підписання акту приймання-передачі товару або видаткової накладної. Оплата за надані послуги здійснюється протягом 30 календарних днів з дати підписання акту приймання-передачі виконаних наданих послуг.

Як встановлено, обумовленні договірні зобов`язання щодо поставки товару постачальником виконані в повному обсязі.

Водночас, судом першої інстанції було вірно встановлено, що відповідачем за зустрічним позовом було здійснено оплату товару та наданих послуг з порушенням строків, а саме:

- за видатковою накладною № 76 від 07.02.2019, вартість товару 71 311,00 грн., дата поставки 07.02.2019, дата оплати 11.03.2019, дата фактичної оплати 20.03.2019, прострочення становить 8 днів;

- за видатковою накладною № 179 від 12.03.2019, вартість товару 157 500,00 грн., дата поставки 12.03.2019, дата оплати 11.04.2019, дата фактичної оплати 18.04.2019, прострочення становить 6 днів;

- за видатковою накладною № 243 від 27.03.2019, вартість товару 44 640,00 грн., дата поставки 27.03.2019, дата оплати 26.04.2019, дата фактичної оплати 10.05.2019, прострочення становить 13 днів;

- за видатковою накладною № 329 від 23.04.2019, вартість товару 1 238 340,00 грн., дата поставки 23.04.2019, дата оплати 23.05.2019, дата фактичної оплати 13.06.2019, прострочення становить 20 днів;

- за видатковою накладною № 355 від 02.05.2019, вартість товару 2 451 399,00 грн., дата поставки 02.05.2019, дата оплати 03.06.2019, дата фактичної оплати 05.07.2019, прострочення становить 31 день;

- за видатковою накладною № 561 від 09.07.2019, вартість товару 5 627 760,00 грн., дата поставки 09.07.2019, дата оплати 08.08.2019, дата фактичної оплати 05.09.2019, прострочення становить 27 днів;

- за видатковою накладною № 563 від 10.07.2019, вартість товару 840 360,00 грн., дата поставки 10.07.2019, дата оплати 09.08.2019, дата фактичної оплати 05.09.2019, прострочення становить 26 днів;

- за видатковою накладною № 619 від 25.07.2019, вартість товару 231 450,00 грн., дата поставки 25.07.2019, дата оплати 26.08.2019, дата фактичної оплати 18.12.2019, прострочення становить 113 днів;

- за видатковою накладною № 659 від 07.08.2019, вартість товару 5 328 240,00 грн., дата поставки 07.08.2019, дата оплати 06.09.2019, дата фактичної оплати 21.01.2020, прострочення становить 138 днів;

- за актом надання послуг № 820 від 26.09.2019, вартість товару 3 000,00 грн., дата поставки 26.09.2019, дата оплати 28.10.2019, дата фактичної оплати 18.12.2019, прострочення становить 50 днів;

- за актом надання послуг № 880 від 17.10.2019, вартість товару 6 000,00 грн., дата поставки 17.10.2019, дата оплати 18.11.2019, дата фактичної оплати 23.12.2019, прострочення становить 34 дні.

В якості доказів порушення відповідачем за зустрічним позовом строків здійснення розрахунків позивачем за зустрічним позовом надано виписки по його особовим банківським рахункам.

Факт прострочення виконання договірних зобов`язань щодо оплати товару/послуг АТ «Укргазвидобування» не заперечується, водночас, обставини, на які посилається АТ «Укргазвидобування», як на такі, що зумовили прострочення виконання договірних зобов`язань щодо оплати товару/послуг є ненадання постачальником належно оформленого рахунку на оплату (інвойсу).

Втім, з такими твердженнями колегія суддів не погоджується.

Так, пунктом 5.9. договору сторони погодили, що передача та отримання товару проводиться шляхом підписання уповноваженими представниками сторін акту/актів приймання-передачі товару або видаткової/видаткових накладної/накладних. У випадку виявлення недоліків товару або товаросупровідної документації, покупець має право не підписувати акт/акти приймання-передачі товару або видаткову/видаткові накладну/накладні до усунення виявлених недоліків, а постачальник зобов`язаний усунути недоліки та оплатити документально-підтверджені витрати покупця спричинені такими недоліками.

Згідно з пп. 5.3.5. договору супровідні документи, що стосуються цього договору: інвойси, пакувальні листи, відвантажувальні документи, технічна документація повинні бути надані постачальником англійською та українською мовами - (для нерезидентів), українською - (для резидентів).

Колегія суддів звертає увагу на те, що ТОВ «Тек Інжиніринг» на підтвердження обставин, що доводять поставку товару (обладнання) за договором № 13/24т-2019 від 21.01.2019 на адресу АТ «Укргазвидобування», а також надання послуг з передачею рахунків на оплату надано наступні докази:

- видаткову накладну № 76 від 07.02.2019 в тексті якої вказано, що вона складена на підставі: рахунку на оплату покупцю № 94 від 05.02.2019 та договору № 13/24т-2019 від 21.01.2019 - відправлено разом з товаром перевізником (кур`єром ) ІН-ТАЙМ декларація № від 07.02.2019;

- видаткову накладну № 179 від 12.03.2019 в тексті якої вказано, що вона складена на підставі: рахунку на оплату покупцю № 213 від 11.03.2019 та договору № 13/24т-2019 від 21.01.2019 - відправлено Новою Поштою окремим листом на ім`я менеджера відділу МТЗ Кудь Д.Я., Експрес-накладна № 5144 від 12.03.2019;

- видаткову накладну № 243 від 27.03.2019 в тексті якої вказано, що вона складена на підставі: рахунку на оплату покупцю № 282 від 27.03.2019 та договору № 13/24т-2019 від 21.01.2019 - відправлено разом з товаром перевізником (кур`єром ) ІН-ТАЙМ декларація № від 27.03.2019;

- видаткову накладну № 329 від 23.04.2019 в тексті якої вказано, що вона складена на підставі: рахунку на оплату покупцю № 375 від 22.04.2019 та договору № 13/24т-2019 від 21.01.2019 - відправлено разом з товаром перевізником (кур`єром) ТММ Експрес Накладна № від 22.04.2019;

- видаткову накладну № 355 від 02.05.2019 в тексті якої вказано, що вона складена на підставі: рахунку на оплату покупцю № 397 від 02.05.2019 та договору № 13/24т-2019 від 21.01.2019 - відправлено разом з товаром перевізником (кур`єром) ІН-ТАЙМ декларація № від 02.05.2019;

- видаткову накладну № 561 від 09.07.2019 в тексті якої вказано, що вона складена на підставі: рахунку на оплату покупцю № 656 від 08.07.2019 та договору № 13/24т-2019 від 21.01.2019 - відправлено разом з товаром перевізником (кур`єром ) ІН-ТАЙМ декларація № від 10.07.2019;

- видаткову накладну № 563 від 10.07.2019 в тексті якої вказано, що вона складена на підставі: рахунку на оплату покупцю № 661 від 10.07.2019 та договору № 13/24т-2019 від 21.01.2019 - відправлено разом з товаром перевізником (кур`єром ) ІН-ТАЙМ декларація № від 11.07.2019;

- видаткову накладну № 619 від 25.07.2019 в тексті якої вказано, що вона складена на підставі: рахунку на оплату покупцю № 711 від 24.07.2019 та договору № 13/24т-2019 від 21.01.2019 - відправлено Новою Поштою разом з товаром, Експрес-накладна № 5547 від 25.07.2019;

- видаткову накладну № 659 від 07.08.2019 в тексті якої вказано, що вона складена на підставі: рахунку на оплату покупцю № 743 від 02.08.2019 та договору № 13/24т-2019 від 21.01.2019 - відправлено Новою Поштою окремим листом, Експрес-накладна № 0596 від 08.08.2019;

- акт надання послуг № 820 від 26.09.2019 в тексті якого вказано, що він складений на підставі: рахунку на оплату покупцю № 915 від 26.09.2019 та договору №13/24т-2019 від 21.01.2019 - відправлено Новою Поштою окремим листом на ім`я зав.лабораторією Гордієвського P.O., Експрес-накладна № 8871 від 07.10.2019;

- акт надання послуг № 880 від 17.10.2019 в тексті якого вказано, що він складений на підставі: рахунку на оплату покупцю № 1001 від 17.10.2019 та договору № 13/24т-2019 від 21.01.2019 - відправлено Новою Поштою окремим листом на ім`я зав.лабораторією Гордієвського P.O., Експрес-накладна № 2473 від 17.10.2019.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що підписуючи вищевказані акти наданих послуг та видаткові накладні, відповідач за зустрічним позовом тим самим засвідчив факт того, що обізнаний зі змістом документів, на підставі яких вони складені, зокрема, вказаних вище рахунків на оплату та договору поставки № 13/24т-2019 від 21.01.2019.

Разом з тим, це також підтверджується і тим, що будь яких зауважень/недоліків щодо форми, змісту чи відсутності актів наданих послуг, видаткових накладних чи рахунків на оплату з боку відповідача за зустрічним позовом заявлено не було, як того вимагає п. 5.9. договору.

Крім того, всі необхідні для оплати документи (в тому числі рахунки) були в наявності у відповідача за зустрічним позовом про що свідчить відповідь АТ «Укргазвидобування» № 41-7285 від 25.10.2019 (копія якої міститься в матеріалах справи) на лист ТОВ «Тек Інжиніринг» за № 2410 від 24.10.2019, про те, що затримка у погашенні боргу зумовлена лише зі зміною кон`юнктури ринку збуту продукції АТ «Укргазвидобування», в т.ч. і зниженням ціни на газ.

З аналогічним листом-вимогою ТОВ «Тек Інжиніринг» зверталось до АТ «Укргазвидобування» 19.11.2019, в якому просило погасити наявну заборгованість за договором № 13/24т-2019 від 21.01.2019, на який надано відповідь (копія листа № 1911 від 19.11.2019 також міститься в матеріалах справи) аналогічного змісту.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

З огляду на те, що відповідачем за зустрічним позовом, хоча із запізненням, проте здійснено розрахунки з ТОВ «Тек Інжиніринг» за поставлений ним товар, за таких обставин, судом відхиляються доводи АТ «Укргазвидобування» щодо ненадання постачальником належно оформлених рахунків на оплату.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи вищевикладене, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку, що відповідачем за зустрічним позовом неналежним чином були виконані договірні зобов`язання в частині проведення розрахунків, чим допущено порушення пп. 6.1.1. договору, п. 4 специфікації № 1, що є додатком № 1 до договору та його невід`ємною частиною.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками першої інстанції про те, що вимоги позивача за зустрічним позовом щодо застосування до АТ «Укргазвидобування» пені, 3% річних та інфляційних втрат є правомірними.

Разом з тим, пунктом 7.11. договору встановлено, що за порушення строків оплати покупець сплачує на користь постачальника пеню в розмірі 0,001% від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня. На вимогу постачальника, покупець зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Щодо нарахувань інфляційних втрат, колегія суддів зазначає, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (пп. 3.2 п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» у наступному місяці.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України, у вигляді стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Наведене підтверджується висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 24.04.2019 у справі № 910/5625/18, від 13.02.2019 у справі № 924/312/18, від 05.07.2019 у справі № 905/600/18.

Відтак, з огляду на викладене вище, перевіривши правильність здійсненого судом першої інстанції розрахунку пені та 3% річних, колегією суддів встановлено, що місцевий господарський суд дійшов правильного висновку, що такі розрахунки виконані арифметично вірно, а отже, є обґрунтованими, у зв`язку з чим, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що вимоги позивача за зустрічним позовом щодо стягнення з АТ «Укргазвидобування» пені в розмірі 10 171,47 грн. та 3 % річних в розмірі 83 601,11 грн. підлягають задоволенню.

Водночас, судом першої інстанції вірно встановлено, що при здійсненні нарахування інфляційних втрат ТОВ «Тек Інжиніринг» в порушення викладеного вище було здійснено таке нарахування не за повні місяці.

Таким чином, суд першої інстанції, здійснивши нарахування інфляційних втрат за повні місяці, а саме, суми 231 450, 00 грн за період з 01.09.2019 по 30.11.2019 та суми 5 328 240,00 грн за період з 01.10.2019 по 31.12.2019, дійшов правильного висновку, що правильною сумою, що підлягає до стягнення з АТ «Укргазвидобування» в якості інфляційних втрат є 34 937,88 грн. Відтак, вимоги ТОВ «Тек Інжиніринг» за зустрічним позовом щодо стягнення інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню.

Щодо доводів апелянта ТОВ «Тек Інжиніринг» про те, що судом першої інстанції невірно було розподілено судові витрати в частині зменшення витрат ТОВ «Тек Інжиніринг» на професійну правничу допомогу та необхідності, в порядку ч. 14 ст. 129 ГПК України, змінити розподіл судових витрат, стягнувши їх з АТ «Укргазвидобування» на користь відповідача за первісним позовом у повному обсязі, колегія суддів зазначає наступне.

ТОВ «Тек Інжиніринг» заявило суду першої інстанції стягнути з АТ «Укргазвидобування» за результатами розгляду зустрічної позовної заяви витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 39 500,00 грн.

Згідно статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема витрати на професійну правничу допомогу;

Відповідно до статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ТОВ «Тек Інжиніринг» на підтвердження понесення ним витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 39 500, 00 грн було надано наступні докази: договір № 05в-03/2020 від 11.03.2020 про надання професійної правничої допомоги та додаток № 1 від 11.03.2020 (тарифи (прайс-лист)) до договору про надання професійної правничої допомоги № 05в-03/2020 від 11.03.2020, а також додаток № 2-910/1205/20 від 03.06.2020 до договору про надання професійної правничої допомоги № 05в-03/2020 від 11.03.2020, в якому сторони дійшли згоди щодо вартості в сумі 39 500, 00 грн., акт здачі-приймання № 2-910/1205/20 від 04.06.2020, а також платіжне доручення № 2351 від 03.06.2020.

Втім, АТ «Укргазвидобування» подано 13.08.2020 клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, яке обґрунтоване тим, що заявлена сума витрат на професійну правничу допомогу є істотно завищеною, а крім того, заявником включено витрати на професійну правничу допомогу до 11.03.2020 за відсутності договору про надання правової допомоги.

Таким чином, АТ «Укргазвидобування» просило відмовити у покладенні на нього витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 24 300, 00 грн, зменшивши їх розмір на 90%.

В п. 6.1. постанови Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 закріплено, що за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Об`єднана палата зазначає, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Із п. 7.1. договору № 05в-03/2020 від 11.03.2020 про надання професійної правничої допомоги вбачається, що цей договір укладено на строк по 31.12.2021 включно. Разом з тим, сторони взаємно погодили, що відповідно до ст. 631 ЦК України та ст. 180 ГК України умови цього договору застосовуються до відносин сторін, що виникли, починаючи з 01.01.2020.

На підтвердження факту та обсягів наданих адвокатом послуг професійної правничої допомоги, ТОВ «Тек Інжиніринг» надано акт здачі-приймання № 2-910/1205/20 від 04.06.2020.

Колегією суддів встановлено, що даний акт підписаний уповноваженими представниками сторін, а відтак, підтверджує факт виконання адвокатським бюро умов договору № 05в-03/2020 від 11.03.2020.

Колегія суддів, дослідивши безпосередньо зміст акту та обсяг послуг, що були надані адвокатом, зазначає наступне.

Адвокатом визначено складання відзиву на позов у справі - 1 год., винагорода - 2 700,00 грн, складання заперечень на відповідь на відзив - 1 год., винагорода - 2 700,00 грн, а також, складання зустрічної позовної заяви - 1 год., винагорода - 2 700, 00 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що за своїм змістом та суттю, вказані процесуальні документи є однотипними, оскільки, містять опис фактично одних і тих же обставин та доказів.

А тому, зважаючи на викладене, суд першої інстанції правомірно зазначив, що для складання трьох фактично однотипних документів, зокрема, відзиву на позов у справі, заперечень на відповідь на відзив та зустрічної позовної заяви, зважаючи на проведені консультації та ознайомлення з позовом та документами, обґрунтованим є час - 1 год. та відповідна винагорода за їх оформлення - 2 700, 00 грн.

Також, суд вказує, що адвокатом визначено проведення зустрічей з клієнтом та консультацій в рамках зустрічі щодо даної справи - 2 год. - вартість 5 400,00 грн, ознайомлення з позовом 1 год. - вартість 2 700,00 грн, ознайомлення з наданими клієнтом документами (174 аркушів) 1,5 год. - вартість 4 050,00 грн.

Водночас, судом першої інстанції вірно зауважено, що Господарським судом міста Києва вже розглядалася однотипна справа між тими ж сторонами, а саме № 910/1088/20, зокрема в якій послуги надавалися тим же Адвокатським бюро «Володимир Підвисоцький та Партнери» а саме, представниками Товариства з обмеженою відповідальністю «Тек Інжиніринг» Підвисоцьким В.І. та Харламовим О.В., то за таких підстав, суд першої інстанції вірно зазначив, що адекватним та розумним часом для ознайомлення з наданими клієнтом документами (174 аркушів) є 0,5 год. - вартість 1 350, 00 грн.

Крім того, адвокатом також визначено винагороду за надання послуг оформлення відзиву, оформлення зустрічного позову та підготування інформації для сплати судового збору у даній справі, оформлення відповіді на відзив на зустрічну позовну заяву та заперечень на відповідь на відзив - тривалість 1,5 год. сума винагороди - 4 050, 00 грн.

Втім, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що витрачений час ніяким чином не обґрунтований, відповідно сума послуг є завищеною.

Колегія суддів поділяє думку місцевого господарського суду про те, що в даному випадку для надання вказаних вище послуг розумним є час - 0,5 год., а адекватною винагородою - 1 350,00 грн.

Враховуючи ту обставину, що адвокатом було включено винагороду зокрема, за складання ним заперечень на відповідь на відзив, та визначено винагороду за надання послуг зі складання таких заперечень на відповідь тривалістю - 1 год. та сумою винагороди - 2 700,00 грн., суд першої інстанції правомірно визнав нерозумним покладення на АТ «Укргазвидобування» таких витрат в зазначеному розмірі.

Представництво клієнта в Господарському суді (участь в судових засіданнях) полягало у наданні послуги пакетом без обмежень в часі - з винагородою у розмірі 7 100,00 грн.

Враховуючи кількість судових засідань, їх тривалість та з огляду на складність справи, результат розгляду справи - задоволення позовних вимог АТ «Укргазвидобування» за первісним позовом, колегія погоджується з судом першої інстанції про те, що винагорода є обґрунтованою в сумі 3 550,00 грн.

Крім того, як зазначалось вище, в Господарському суді міста Києва перебувала на розгляді однотипна справа між тими ж сторонами, а саме справа № 910/1088/20, в якій послуги надавалися тим же Адвокатським бюро «Володимир Підвисоцький та Партнери», представниками ТОВ «Тек Інжиніринг» Підвисоцьким В.І. та Харламовим О.В., а тому, зважаючи на ціну позову, та ті обставини, що вирішення даного спору жодним чином не вплинуло на репутацію сторони, дана справа не має публічного інтересу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що є нерозумним покладення на АТ «Укргазвидобування» визначеної адвокатом винагороди за надання послуг зі складання інших процесуальних документів для подачі до суду (заяв/клопотань/пояснень). Послуга надається пакетом обсягом до 7-ми процесуальних документів - вартість 2 700,00 грн.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що правомірний та обґрунтований розмір винагороди на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню з АТ «Укргазвидобування» на користь ТОВ «Тек Інжиніринг» (з урахуванням часткового задоволення позовних вимог) становить 14 360,00 грн.

Таким чином, оскаржуване судове рішення про часткове задоволення зустрічного позову ТОВ «Тек Інжиніринг» в частині стягнення з АТ «Укргазвидобування» пені в сумі 10 171,47 грн, 3% річних в сумі 83 601,11 грн, інфляційних втрат в сумі 34 937,88 грн, витрат по сплаті судового збору в сумі 1 930,66 грн та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 14 360,00 грн є правильним та вмотивованим.

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно зі статтею 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2020 у справі № 910/1205/20 прийнято з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг обґрунтованих висновків суду не спростовують, у зв`язку з чим оскаржуване рішення має бути залишеним без змін, а апеляційні скарги ТОВ «Тек Інжиніринг» та АТ «Укргазвидобування» - без задоволення.

Судовий збір за розгляд апеляційних скарг у зв`язку з відмовою в їх задоволенні на підставі статті 129 ГПК України покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 253-254, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Тек Інжиніринг» та Акціонерного товариства «Укргазвидобування» на рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2020 у справі № 910/1205/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2020 у справі № 910/1205/20 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/1205/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено 19.02.2021.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді М.Г. Чорногуз

О.В. Агрикова