Господарський суд Рівненської області
"22" лютого 2021 р. м. Рівне Справа № 918/1118/20
Господарський суд Рівненської області у складі судді Андрійчук О., при секретарі судового засідання Рижому Б., розглянувши заяву представника акціонера Приватного акціонерного товариства "Експериментальне проектно - конструкторське бюро "Будпластик" ОСОБА_2 від 08.02.2021 про ухвалення додаткового рішення у справі
за позовом акціонера Приватного акціонерного товариства "Експериментальне проектно - конструкторське бюро "Будпластик" ОСОБА_2
до відповідача Приватного акціонерного товариства "Експериментальне проектно - конструкторське бюро "Будпластик",
треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_1 та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінаста»,
про визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів,
за участю представників учасників:
від позивача:не з`явився,
від відповідача: не з`явився,
від третьої особи ( ОСОБА_1 ): не з`явився,
від третьої особи (Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінаста»): не з`явився,
У листопаді 2020 року акціонер ПрАТ"Експериментальне проектно - конструкторське бюро "Будпластик" ОСОБА_2 звернулася до Господарського суду Рівненської області із позовом до ПрАТ "Експериментальне проектно - конструкторське бюро "Будпластик" про визнання недійсними рішення позачергових загальних зборів акціонерів ПрАТ «Експериментальне проектно-конструкторське технологічне бюро «Будпластик» від 16.11.2020.
Рішенням Господарського суду Рівненської області від 01.02.2021 позов ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства "Експериментальне проектно - конструкторське бюро "Будпластик" про визнання недійсними рішення позачергових загальних зборів акціонерів Приватного акціонерного товариства «Експериментальне проектно-конструкторське технологічне бюро «Будпластик», оформлених протоколом від 16.11.2020, задоволено, визнано недійними рішення позачергових загальних зборів акціонерів Приватного акціонерного товариства «Експериментальне проектно-конструкторське технологічне бюро «Будпластик», оформлених протоколом від 16.11.2020.

08.02.2021 на електронну адресу суду від представника ОСОБА_2 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій останній просить суд стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 2 102,00 грн та витрати, пов`язані із правничою допомогою адвоката в розмірі 7 500,00 грн, усього - 9 602,00 грн.

Ухвалою суду від 09.02.2021 розгляд заяви представника акціонера Приватного акціонерного товариства "Експериментальне проектно - конструкторське бюро "Будпластик" ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі № 918/1118/20 призначено на 22.02.2021.

У судове засідання представники учасників не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, 12.02.2021 та 18.02.2021 від представника позивачки та третьої особи - ОСОБА_1 надійшли заяви про розгляд заяви без його участі.

Суд, розглянувши питання про розподіл судових витрат в частині судового збору, вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному ч. 2 цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 244 цього Кодексу.

Частинами 1, 2 ст. 244 ГПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Як зазначалося, рішенням суду від 01.02.2021 позов ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства "Експериментальне проектно - конструкторське бюро "Будпластик" про визнання недійсними рішення позачергових загальних зборів акціонерів Приватного акціонерного товариства «Експериментальне проектно-конструкторське технологічне бюро «Будпластик», оформлених протоколом від 16.11.2020, задоволено.

У мотивувальній частині рішення суду вказано, що у позовній заяві позивачкою зазначено попередній розрахунок судових витрат в сумі 5 752,00 грн, що складаються, зокрема із судового збору в розмірі 2 102,00 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи, що позов задоволено, отже, судовий збір в розмірі 2 102,00 грн покладається на відповідача.

Однак у резолютивній частині рішення суду відсутній установлений судом порядок розподілу судового збору, отже, вимога представника позивачки в частині ухвалення додаткового рішення про розподіл судового збору є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, то суд установив таке.

Одночасно із поданням позовної заяви позивачкою подано попередній розрахунок судових витрат, розмір яких становив 9 752,00 грн, а саме: судовий збір - 2 102,00 грн, витрати на виготовлення копій та поштові відправлення позову та його копій - 150,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу по складанню процесуального документа - позовної заяви - 3 500,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу адвоката по представництву у суді першої інстанції та витрати на виготовлення копій та поштові відправлення - 4 000,00 грн.

У порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України представником позивача до закінчення судових дебатів зроблена заява про подання доказів, пов`язаних із витратами на професійну правничу допомогу, після ухвалення рішення суду.

08.02.2021 представником позивача надані документи в обґрунтування витрат на професійну правничу допомогу.

20.11.2020 між позивачем (клієнт) та Свиридовським О. (адвокат) укладено договір про представництво в суді, надання юридичної й правової допомоги, за п. 1.1., 1.2. якого адвокат зобов`язався надати правничу допомогу, у тому числі за окремими дорученнями клієнта. Адвокат приймає на себе обов`язки представляти права і законні інтереси клієнта в суді та здійснювати професійну діяльність адвоката згідно з умовами цього договору з усіма правами представника, які передбачені ГПК України.

Згідно з п. 4.1.-4.3. договору на визнання розміру гонорару впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень клієнта. Обсяг правової допомоги враховується при визначенні обґрунтованості розміру гонорару. Всього гонорар адвоката становить 7 500,00 грн. За прийняття доручення до виконання адвокату виплачується аванс, який становить 50% від суми гонорару.

20.11.2020 позивачкою передано адвокату 3 500,00 грн (як передоплата за надання послуг), що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 7.

Якщо протягом 10-ти днів після відправлення звіту про виконання доручення на адресу клієнта або на іншу адресу, вказану клієнтом, не одержані мотивовані заперечення у прийнятті виконаного доручення, останнє вважається виконаним та підлягає оплаті згідно з умовами цього договору.

05.02.2021 адвокатом підготовлений звіт виконаного доручення, який цією ж датою вручений позивачці, відповідно до якого загальна вартість витрат, понесених адвокатом, становила 10 293,30 грн.

Доказів оплати вартості наданої правничої допомоги у розмірі, визначеному у звіті, у матеріалах справи станом на дату ухвалення додаткового рішення немає.

Із фактичних обставин справи судом установлено, що позивачка понесла витрати, пов`язані із поштовими відправленнями, в розмірі 130,01 грн, витрати, пов`язані із отримання відомостей з ЄДРЮОФОПГФ в розмірі 465,00 грн, а також витрати, пов`язані із оплатою вартості професійної правничої допомоги в розмірі 3 500,00 грн, всього на суму 4 095,01 грн.

Стосовно інших витрат, відображених у звіті виконаного доручення (виготовлення копій документів, сума добових на відрядження, витрати на пальне тощо), то первинних документів у підтвердження їхньої реальності (доказів у підтвердження їх фактичного понесення: фіскальних чеків, квитанцій, платіжних доручень тощо) суду не надано.

За змістом ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону).

Згідно зі ст. 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 ГПК України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами: подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).

За ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 126 ГПК України).

Частиною 3 ст. 126 ГПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас за змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог вказаної частини суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

У розумінні положень ч. 5 ст. 126 цього Кодексу зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 року у справі № 910/906/18.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, пов`язані із наданням професійної правничої допомоги, та докази, надані в їх обґрунтування, суд вважає за необхідне зазначити таке.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

У свою чергу, у кожній окремій справі суд виходить з конкретних особливих обставин, з доказів, поданих заявником клопотання про розподіл судових витрат, які можуть свідчити про підставність різних сум коштів, що потрачені заявником на правничу допомогу. Кожна справа має різну кількість судових засідань, як і різну кількість розглянутих клопотань, а отже, і кількість виконаного адвокатом обсягу робіт з огляду на кількість вчинених процесуальних дій.

У вказаній справі проведено 3 судових засідання, представником позивачки підготовлена одна заява по суті справи - позовна заява; решта документів, підготовлених представником позивачки, стосувалася проведення судових засідань у режимі відеоконференції та розподілу судових витрат тощо.

Суд враховує, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України"). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Надавши оцінку усім доданим до заяви доказам з урахуванням усіх аспектів і складності цієї справи, її важливості для позивачки, врахувавши критерії співмірності розміру заявлених витрат на правничу допомогу, визначені ч. 4 ст. 126 ГПК України, суд дійшов висновку про те, що документально підтвердженими, справедливими та співмірними є витрати позивачки на професійну правничу допомогу в розмірі 4 095,01 грн.

У ст. 126 ГПК України установлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Зважаючи, що позовом задоволено, отже, судові витрати, пов`язані із наданням професійної правничої допомоги покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 123, 126, 129, 221, 244, суд

ВИРІШИВ:

Заяву представника ОСОБА_2 про розподіл судових витрат задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Експериментальне проектно - конструкторське бюро "Будпластик" (вул. Данила Галицького, 19, прим. 817, м. Рівне, 33027, ідентифікаційний код 05524883) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 2 102,00 грн судового збору.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Експериментальне проектно - конструкторське бюро "Будпластик" (вул. Данила Галицького, 19, прим. 817, м. Рівне, 33027, ідентифікаційний код 05524883) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 4 095,01 грн витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги.

У решті витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, відмовити.

Позивач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Відповідач: Приватне акціонерне товариство "Експериментальне проектно - конструкторське бюро "Будпластик" (вул. Данила Галицького, 19, прим. 817, м. Рівне, 33027, ідентифікаційний код 05524883).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повне додаткове судове рішення складене та підписане 22.02.2021.

Суддя О. Андрійчук