СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2021 р. Справа № 905/1096/20

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Пуль О.А., суддя Тарасова І.В.

за участю секретаря судового засідання Діденко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз (вх. № 3328 Д/2) та апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Донбасенерго (вх. № 3403 Д/2) на рішення Господарського суду Донецької області від 03.11.2020 у справі №905/1096/20 (прийняте у приміщенні Господарського суду Донецької області суддею Боковою Ю.В., повний текст рішення складено 13.11.2020)

за позовом Публічного акціонерного товариства Донбасенерго, м.Київ,

до Публічного акціонерного товариства По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз, м.Краматорськ, Донецька область,

про тлумачення умов договору № 040-СЛ від 04.01.2016 та визнання відсутності права вимоги вартості перевищення в травні та червні 2020 величини замовленої річної потужності на період 01.01.2020-31.12.2020,

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2016 року Публічне акціонерне товариство Донбасенерго звернулося до Господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз про тлумачення умов договору № 040-СЛ від 04.01.2016 та визнання відсутності права вимоги вартості перевищення в травні 2020 величини замовленої річної потужності на період 01.01.2020-31.12.2020.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 03.11.2020 позовні вимоги задоволено частково.

Протлумачено зміст двостороннього правочину, вчиненого ПАТ "Донбасенерго" та ПАТ "Донецькоблгаз" шляхом підписання додатку від 31.10.2019 до Заяви- приєднання до умов договору розподілу природного газу № 040-СЛ від 04.01.2016 таким чином:

Умову:

Інформаційна довідка про фактичне споживання природного газу по Слов`янська теплова електрична станція Структурна одиниця ПАТ "Донбасенерго" за попередній газовий рік (з 01.10.2018 30.09.2019)

Період Факт споживання, м. куб.
01.10.2018-30.09.201913 635 506,00

- тлумачити як виконання зобов`язання ПАТ "Донецькоблгаз", передбаченого п.2 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, по інформуванню ПАТ "Донбасенерго" про величину фактичного споживання газу об`єктами ПАТ "Донбасенерго" в період 01.10.2018 - 30.09.2019;

Умову:

Заява споживача на річну потужність

Період Заявлена річна потужність, м. куб.
01.01.2020-31.12.201913 635 506,00

- тлумачити як згоду ПАТ "Донбасенерго" на величину річної замовленої потужності для об`єктів ПАТ "Донбасенерго" на період 01.01.2020 - 31.12.2020 в розмірі 13 635 506, 00 м. куб., визначену ПАТ "Донецькоблгаз" згідно з абз.1 п.2 глави 6 розділу VI Кодексу газрозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2494.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз на користь Публічного акціонерного товариства Донбасенерго судовий збір в сумі 2102,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Публічне акціонерне товариство По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз з рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Донецької області від 03.11.2020 у справі №905/1096/20 в частині задоволення позовної вимоги про тлумачення умов договору №040-СЛ від 04.01.2016 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції в порушення ст.77 ГПК України не мав процесуальних підстав приймати до уваги лист НКРЕКП від 07.07.2020 №6955/16.2/7-20 та акт перевірки НКРЕКП від 19.08.2020 №322, як допустимі докази, оскільки вказані документи не можуть юридично містити в собі офіційні роз`яснення НКРЕКП стосовно змісту правочину (договору між сторонами), тобто не можуть виступати доказами на підтвердження змісту двостороннього правочину між сторонами.

Зазначає, що суд першої інстанції помилково зробив висновок, що «Аналіз змісту двостороннього правочину, вчиненого ПАТ «Донбасенерго» та ПАТ «Донецькоблгаз» шляхом підписання додатку №4 від 31.10.2019 до заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу №040-СЛ від 04.01.2016 свідчить, що правила встановлені ст.213 ЦК України не дозволяють визначити зміст відповідної угоди щодо визначення замовленої позивачем річної потужності на 2020 рік». За своєю формою і внутрішнім змістом «Заява споживача на річну потужність» є нічим іншим, як одностороннім правочином споживача, в якому він власноручно заповнив величину замовленої позивачем річної потужності на 2020 рік, та поставив підпис і печатку.

Публічне акціонерне товариство Донбасенерго з рішенням суду першої інстанції також не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Донецької області від 03.11.2020 у справі №905/1096/20 в частині вимог позивача щодо визнання відсутності у ПАТ "Донецькоблгаз" права вимоги до ПАТ Донбасенерго про оплату вартості перевищення річної замовленої потужності на 2020 рік скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, а саме визнати відсутність у ПАТ "Донецькоблгаз" права вимоги до ПАТ Донбасенерго оплатити на користь ПАТ "Донецькоблгаз" вартість перевищення ПАТ Донбасенерго в травні та червні 2020 року величини замовленої річної потужності на період 01.01.2020-31.12.2020.

Скарга обґрунтована тим, що в оскаржуваному рішенні суд не з`ясував і не визначив, яке саме право та інтерес захищає позивач у даній справі. В даному конкретному випадку позовна вимога про визнання відсутності у відповідача права вимоги не спрямована на встановлення існування права або інтересу позивача, за захистом якого позивач може звернутися до суду (в майбутньому). Зазначена позовна вимога є самостійною та кінцевою метою правового захисту інтересів позивача як споживача природного газу.

04.01.2021 до суду від ПАТ «Донбасенерго» надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача (вх.№16), в якому позивач проти апеляційної скарги ПАТ "Донецькоблгаз" заперечує, посилаючись на те, що правовою метою подання споживачем газу оператору ГРМ уточненої заяви замовленої річної потужності є зміна величини замовленої річної потужності об`єктів споживача на наступний рік у порівнянні з попереднім роком. При цьому, спірний правочин не змінив замовлену річну потужність об`єктів позивача у порівнянні з попереднім роком. Кодексом ГРМ встановлений строк подання споживачами газу уточнених заявок на 2020 рік до 01 листопада 2019 року. При цьому, спірний правочин фактично вчинений за пропозицією відповідача від 14.11.2019 за межами встановленого строку. Отже, є очевидним, що спірний правочин вчинявся не з метою зміни величини замовленої річної потужності об`єктів позивача, і тому не може тлумачитися як уточнена заявка річної замовленої потужності.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив суд її задовольнити. Проти апеляційної скарги відповідача заперечував.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив суд її задовольнити. Проти апеляційної скарги позивача заперечував.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила.

Між Публічним акціонерним товариством Донбасенерго та Публічним акціонерним товариством Донецькоблгаз було укладено договір розподілу природного газу шляхом направлення на адресу Публічного акціонерного товариства Донецькоблгаз заяви-приєднання № 40 від 29.12.2016 до умов типового договору розподілу природного газу, який є публічним та затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498.

Відповідно до п. 1.1. договору цей типовий договір розподілу природного газу є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Згідно з п.1.3 договору цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк.

Пунктом 2.1. передбачено, що за цим договором оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Умовами п.2.3. договору визначено, що при вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватися Законом України Про ринок природного газу та Кодексом газорозподільних систем. Оператор ГРМ зобов`язується вносити зміни та оновлювати інформацію, що розміщена на його сайті, зокрема, чинну редакцію тексту цього договору та Кодексу газорозподільних систем.

Згідно з п.3.2. договору за наявності підтвердженого обсягу природного газу споживача та відсутності простроченої заборгованості за цим договором оператор ГРМ забезпечує розподіл природного газу, що належить споживачу, до межі балансової належності його об`єкта з дотриманням належного рівня надійності, безпеки, якості та величини тиску природного газу.

Приймання-передача обсягу газу, належного споживачу, а також перехід експлуатаційної відповідальності за стан газових мереж від оператора ГРМ до споживача відбуваються на межі балансової належності об`єкта споживача.

Відповідно до п.3.3. договору споживач, що не є побутовим, зобов`язаний самостійно контролювати власне газоспоживання для недопущення перевищення підтвердженого обсягу природного газу здійснити разом зі своїм постачальником заходи з коригування в установленому порядку підтвердженого обсягу або заходи із самостійного та завчасного обмеження (припинення) власного газоспоживання.

Якщо за підсумками місяця фактичний об`єм споживання природного газу споживача буде перевищувати підтверджений обсяг природного газу, врегулювання небалансу (дефіциту) природного газу буде здійснюватися його постачальником у встановленому законодавством порядку та відповідно до умов договору постачання природного газу.

Згідно з п.5.2. договору визначення об`єму розподілу та споживання природного газу по споживачу здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ та Споживачем на підставі даних комерційного вузла обліку (лічильника газу), визначеного в заяві-приєднанні, та з урахуванням регламентних процедур, передбачених Кодексом газорозподільних систем та цим договором.

За розрахункову одиницю розподіленого та спожитого природного газу береться один кубічний метр (м куб.) природного газу, приведений до стандартних умов визначених в Кодексі газорозподільних систем (п.5.3. договору).

Пунктом 5.4. договору унормовано, що порядок визначення об`єму розподіленого споживачу і спожитого ним природного газу та надання звітності щодо спожитих об`ємів газу за розрахунковий період визначається відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем та з урахуванням вимог цього договору.

Після запровадження особистого кабінету на сайті оператора ГРМ Споживач має можливість скористатися ним для формування звітності (передачі показань лічильника газу) та рахунків за надані послуги, а також ознайомлення з визначеними об`ємами та обсягами розподіленого та спожитого природного газу за розрахунковий період.

Згідно з п.5.5. договору споживач, що є побутовим, який за умовами цього договору розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти календарних днів (до 05 числа включно) надавати їх оператору ГРМ в один із таких способів:

1) через особистий кабінет на сайті оператора ГРМ;

2) за телефоном 2-60-90;

3) шляхом зазначення показань у сплаченому рахунку (квитанції абонентської книжки) оператора ГРМ;

4) на електронну адресу.

У разі неотримання до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по споживачу за розрахунковий період визначається оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання споживача та його середньорічного об`єму споживача природного газу за останні три роки. Якщо за підсумками наступного місяця споживач своєчасно надасть показання лічильника газу, формування об`єму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця, здійснюється з урахуванням наданих показань.

Оператор ГРМ має право здійснювати контрольні зняття показань лічильника природного газу споживача.

Оператор ГРМ зобов`язується не рідше одного разу на шість місяців здійснювати контрольне зняття показань лічильника газу та формувати об`єм розподілу та споживання природного газу по споживачу за розрахунковий місяць, в якому було здійснено контрольне зняття показань лічильника газу, з урахуванням його фактичних показань.

Відповідно до п.5.6. договору за наявності розбіжностей у частині визначення об`єму та/або обсягу розподіленого та спожитого природного газу вони підлягають урегулюванню відповідно до умов цього договору або в судовому порядку. До вирішення цього питання величина об`єму та обсягу розподіленого та спожитого газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.

Згідно з п.6.1. договору оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, а саме 352,80 грн і ПДВ 70,56 грн. Разом до сплати 423,36 грн за 1000 м.куб., що сплачується як плата за потужність (абонентська плата), з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Умовами п.6.2. договору визначено, що тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1. цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою регулятора щодо його встановлення.

Пунктом 6.6. договору визначено, що надання Оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між сторонами актом надання послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Згідно з п.7.1. договору оператор ГРМ зобов`язується, зокрема:

-розміщувати на сайті чинні тарифи за послуги з розподілу природного газу та поточну редакцію тексту цього договору і Кодексу газорозподільних систем, а у разі внесення до цього договору в установленому законодавством порядку відповідних змін своєчасно їх публікувати в офіційних друкованих виданнях, які публікуються на території його ліцензованої діяльності.

- забезпечити належний рівень комерційного обліку природного газу по споживачу, у тому числі формування загального об`єму та обсягу розподілу (споживання) природного газу споживачу за відповідний період.

Відповідно до п.7.2. договору Оператор ГРМ має право, зокрема не здійснювати фактичний розподіл природного газу споживачу або обмежити його чи припинити у порядку та на підставах, передбачених цим договором.

Пунктом 12.1. договору передбачено, що цей договір укладається на невизначений термін.

04.01.2016 на підставі вищезазначеного типового договору між Публічним акціонерним товариством Донбасенерго та Публічним акціонерним товариством Донецькоблгаз було укладено договір розподілу природного газу № 040-СЛ.

21.10.2019 на засіданні правління ПАТ Донбасенерго було прийнято рішення, оформлене протоколом № 2019/10-02, яким було вирішено не направляти на адресу ПАТ Донецькоблгаз уточнену заявку на величину річної потужності на 2020 розрахунковий рік.

Зі змісту вказаного протоколу вбачається, що газовий рік, що передує календарному 2020 року, визначений з 01.10.2018-30.09.2019. За зазначений період фактичний обсяг споживання товариством природного газу склав 13 635 506 куб.м. Отже, на 2020 рік оператор ГРМ встановить для товариства величину річної замовленої потужності також у розмірі 13 635 506 куб.м. у разі, якщо товариство не подасть до 01.11.2019 до оператора ГРМ уточнену заявку на величину річної замовленої потужності. Відповідно до прогнозної структури палива для ТЕС ПАТ Донбасенерго на 2020 рік, розробленої товариством, обсяг споживання природного газу прогнозується на рівні 10,670 млн.м.куб.

ПАТ Донецькоблгаз в особі Слов`янського управління по газопостачанню та газифікації листом № 2398/11 від 14.11.2019 направив ПАТ Донбасенерго два екземпляри додатку до заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу № 040-СЛ від 04.01.2016 у зв`язку з набранням чинності Постановою НКРЕКП №2080 від 07.10.2019 про величину річної замовленої потужності на 2020 календарний рік. Також повідомлено про необхідність в термін до 20.11.2019 заповнити, підписати та повернути один екземпляр на адресу Слов`янського УГГ. До вказаного листа було додано підписаний з боку ПАТ Донецькоблгаз додаток від 31.10.2019 (інформаційну довідку про фактичне споживання природного газу по Слов`янській тепловій електричній станції Структурна одиниця ПАТ Донбасенерго за попередній газовий рік (з 01.10.2018 30.09.2019).

У вказаному додатку ПАТ Донецькоблгаз зазначено інформацію про фактичне споживання газу у попередньому періоді (01.10.2018-30.09.2019) в розмірі 13 635 506,00 м.куб.

У відповідь ПАТ Донбасенерго повернуло оператору ГРМ довідку, в якій заповнило заяву на річну потужність на період з 01.01.2020-31.12.2020 в розмірі 13 635 506,00 м.куб.

05.06.2020 ПАТ Донбасенерго було отримано лист-вимогу ПАТ Донецькоблгаз № 1141/11 від 02.06.2020 про підписання актів та про оплату рахунків, а саме: рахунок № 249/5 від 31.05.2020 місячної вартості послуги розподілу природного газу за травень 2020 на суму 954 485,42 грн з ПДВ, акт № 249/12 від 31.05.2020 місячної вартості послуги розподілу природного газу за травень 2020 року на суму 954 485,42 грн з ПДВ, рахунок № 249/4-С від 31.05.2020 по сплаті вартості перевищення річної замовленої потужності за травень 2020 на суму 13 610 477,32 грн з ПДВ, акт-розрахунок № 249/8 від 31.05.2020 перевищення річної замовленої потужності за травень 2020 на суму 13 610 477,32 грн з ПДВ, акт приймання-передачі послуги розподілу природного газу від 01.06.2020 за травень 2020 із зазначенням фактичного обсягу послуги 19 352 801,02 куб.м.

Строк оплати рахунку № 249/4-с від 31.05.2020 було встановлено протягом 10 робочих днів з дня його отримання. Також у вказаній вимозі повідомлено, що у разі неотримання платежів, ПАТ Донецькоблгаз в особі Слов`янського УГГ буде вимушене припинити постачання природного газу у встановлений законодавством термін керуючись Кодексом ГРМ розділ VІ, глава 7 п. 1.

Листом № 01-1.1/00954 від 09.06.2020 позивач повідомив відповідача про те, що вважає відсутнім у ПАТ Донецькоблгаз права вимоги до ПАТ Донбасенерго про оплату за перевищення річної замовленої потужності в травні 2020 року, та повернув без підписання акти за травень 2020. Також у вказаному листі позивач зазначив про те, що акт приймання-передачі послуги розподілу природного газу не містить інформації про встановлену річну потужність для об`єктів ПАТ Донбасенерго на 2020 рік.

01.07.2020 ПАТ Донецькоблгаз було припинено розподіл природного газу на Слов`янську ТЕС ПАТ Донбасенерго.

06.07.2020 ПАТ Донбасенерго було отримано лист-вимогу ПАТ Донецькоблгаз №1361/11 від 03.07.2020 про підписання актів та про оплату, а саме: рахунок № 249/11 від 30.06.2020 місячної вартості послуги розподілу природного газу за червень 2020 на суму 90210 117,53 грн з ПДВ, акт № 249/29 від 30.06.2020 місячної вартості послуги розподілу природного газу за червень 2020 року, рахунок № 249/15-С від 30.06.2020 по сплаті вартості перевищення річної замовленої потужності за червень 2020, акт-розрахунок № 249/30 від 30.06.2020 перевищення річної замовленої потужності за червень 2020. У вказаному листі було запропоновано позивачу подати заявку на уточнення величини річної замовленої потужності на 2020 рік відповідно до розділу VІ, глава 7 п.3 Кодексу газорозподільних систем.

В липні 2020 року позивачем до суду подано заяву про зміну (доповнення) предмету позову, в якій позивач просив протлумачити зміст двостороннього правочину, вчиненого ПАТ "Донбасенерго" та ПАТ "Донецькоблгаз" шляхом підписання додатку від 31.10.2019 до заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу №040-СЛ від 04.01.2016 таким чином:

- умову: Інформаційна довідка про фактичне споживання природного газу по Слов`янська теплова електрична станція Структурна одиниця ПАТ "Донбасенерго" за попередній газовий рік (з 01.10.2018 30.09.2019)

період Факт споживання, м. куб.
01.10.2018-30.09.201913 635 506,00

тлумачити як виконання зобов`язання ПАТ "Донецькоблгаз", передбаченого п.2 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, по інформуванню ПАТ "Донбасенерго" про величину фактичного споживання газу об`єктами ПАТ "Донбасенерго" в період 01.10.2018 - 30.09.2019;

-умову: Заява споживача на річну потужність

Період Заявлена річна потужність, м. куб.
01.01.2020-31.12.201913 635 506,00

тлумачити як згоду ПАТ "Донбасенерго" на величину річної замовленої потужності для об`єктів ПАТ "Донбасенерго" на період 01.01.2020 - 31.12.2020 в розмірі 13 635 506, 00 м. куб., визначену ПАТ "Донецькоблгаз" згідно з абз. 1 п. 2 глави 6 розділу VI Кодексу газрозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2494.

Визнати відсутність у ПАТ "Донецькоблгаз" права вимоги до ПАТ "Донбасенерго" оплатити на користь ПАТ "Донецькоблгаз" вартість перевищення ПАТ "Донбасенерго" в травні та червні 2020 року величини замовленої річної потужності на період 01.01.2020-31.12.2020.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційних скарг, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права в межах доводів та вимог апеляційних скарг, приходить до висновку про відмову у задоволенні апеляційних скарг виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 626 цього Кодексу).

Частиною 1 статті 634 ЦК України унормовано, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом частини 1 статті 637 Цивільного кодексу України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 цього Кодексу. У разі тлумачення умов договору можуть враховуватися також типові умови (типові договори), навіть якщо в договорі немає посилання на ці умови.

Згідно з частинами 1, 2 статті 213 Цивільного кодексу України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину.

Частиною 3 даної статті передбачено, що при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

Якщо за правилами, встановленими частиною 3 цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення (частина 4 статті 213 ЦК України).

У розумінні наведених положень законодавства тлумаченням правочину є встановлення його змісту відповідно до волевиявлення сторін при його укладенні, усунення неясностей та суперечностей у трактуванні його положень.

Підставою для тлумачення судом угоди є наявність спору між сторонами угоди щодо її змісту, невизначеність і незрозумілість буквального значення слів, понять і термінів тексту всієї угоди або її частини, що не дає змоги з`ясувати дійсний зміст угоди або її частини, а волевиявлення сторони правочину не дозволяє однозначно встановити її намір, тлумачення не може створювати, а лише роз`яснює наявні умови угоди.

Оскільки метою тлумачення правочину є з`ясування змісту його окремих частин, який становить права та обов`язки сторін, тлумачення потрібно розуміти як спосіб можливості виконання сторонами умов правочину.

Статтею 40 Закону України "Про ринок природного газу" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Договір розподілу природного газу є публічним.

Кодексом газорозподільних систем, затвердженим Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2494, визначаються взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем.

Постановою НКРЕКП №2080 від 07.10.2019 було затверджено зміни до Кодексу газорозподільних систем, яка набрала чинності з 12.10.2019, зокрема, щодо порядку визначення замовленої річної потужності об`єкта споживача на 2020 рік.

Відповідно до пункту 2 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем (в редакції чинній на момент підписання додатку № 4 від 31.10.2019 до договору розподілу природного газу № 040-СЛ від 04.01.2016) річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу.

З 01 січня 2021 року річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу.

Оператор ГРМ зобов`язаний до 12 жовтня щорічно за підсумками газового року проінформувати споживача про фактичний обсяг споживання природного газу об`єктом (об`єктами) споживача за попередній газовий рік, величину планованої місячної плати за послуги розподілу із зазначенням її складових (визначається Оператором ГРМ відповідно до абзацу першого цього пункту). Така інформація може бути надана споживачеві шляхом розміщення її в особистих кабінетах споживача (за наявності), актах приймання-передачі природного газу (для споживачів, що не є побутовими), платіжних документах тощо.

Споживач, що не є побутовим, має право не пізніше ніж до 20 жовтня календарного року, що передує розрахунковому (крім замовлення потужності на 2020 рік, яке здійснюється до 01 листопада), подати Оператору ГРМ уточнену заявку на величину річної замовленої потужності сумарно по всіх його об`єктах у газорозподільній зоні відповідного Оператора ГРМ на розрахунковий календарний рік. У такому разі, якщо фактичний обсяг використання потужності (протягом календарного року) буде перевищувати замовлену споживачем річну потужність, величина перевищення має бути сплачена споживачем за двократною вартістю тарифу на розподіл природного газу на користь Оператора ГРМ відповідно до договору розподілу природного газу.

Фактичний обсяг використання потужності визначається виходячи із фактичного обсягу споживання природного газу наростаючим підсумком протягом відповідного календарного року.

У випадку якщо річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, нарахування Оператором ГРМ вартості перевищення замовленої потужності не здійснюється.

На період до кінця 2019 року Оператор ГРМ визначає річну замовлену потужність об`єкта споживача виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за період з 01 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року.

Позивач в обґрунтування заявленого позову зазначає, що сторони по різному розуміють умови підписаного 31.10.2019 додатку № 4 до договору розподілу природного газу № 040-СЛ від 04.01.2016 у контексті п. 2 глави 6 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем (в редакції, затвердженій постановою НКРЕКП № 2080 від 07.10.2019, яка діяла на момент його підписання).

Позивач тлумачить зміст даного правочину як виконання зобов`язання ПАТ "Донецькоблгаз", передбаченого п.2 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, по інформуванню ПАТ "Донбасенерго" про величину фактичного споживання газу об`єктами ПАТ "Донбасенерго" в період 01.10.2018 - 30.09.2019; щодо заяви споживача на річну потужність- як згоду ПАТ "Донбасенерго" на величину річної замовленої потужності для об`єктів ПАТ "Донбасенерго" на період 01.01.2020 - 31.12.2020 в розмірі 13 635 506, 00 м. куб. відповідно до абз.1 п.2 глави 6 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем.

Відповідач тлумачить даний правочин, як подання позивачем уточненої заявки відповідно до абз.7 п.2 глави 6 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем на величину річної замовленої потужності "Донбасенерго" на розрахунковий календарний рік (2020).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в порушення вимог абз.6 пункту 2 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем в строк до 12.10.2019 не проінформував споживача про фактичний обсяг споживання природного газу за попередній газовий рік в порядку встановленому Кодексом.

Інформаційна довідка про фактичне споживання природного газу по Слов`янській тепловій електричній станції Структурна одиниця ПАТ "Донбасенерго" за попередній газовий рік (з 01.10.2018 30.09.2019) фактично була включена оператором ГРМ у зміст проекту додатку від 31.10.2019 до заяви про приєднання до умов договору розподілу природного газу №040-СЛ від 04.01.2016, який був наданий споживачу - ПАТ Донбасенерго з листом від 14.11.2019 №2398/11, і відповідачем дані обставини не спростовані належними та допустимими доказами.

В свою чергу позивачем в строк встановлений абз.7 пункту 2 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем до 01.11.2019 не була надана відповідачу, як оператору ГРМ, уточнена заявка на величину річної замовленої потужності на розрахунковий (2020) календарний рік.

Дані обставини свідчать про те, що за умови відсутності уточненої заявки споживача на величину річної замовленої потужності на розрахунковий календарний рік станом на 01.11.2019, відповідач був зобов`язаний визначити річну замовлену потужність об`єкта позивача на розрахунковий календарний рік виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, згідно вимог абз.1 пункту 2 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем.

Як зазначає позивач, підписання додатку від 31.10.2019 є волевиявленням ПАТ Донбасенерго не змінювати замовлену річну потужність на період 01.01.2020-31.12.2020 відносно попереднього розрахункового періоду, про що свідчить також рішення правління ПАТ Донбасенерго від 21.10.2019.

Колегія суддів вважає обґрунтованими дані доводи ПАТ Донбасенерго з огляду на те, що згідно змісту правочину, якому просить надати тлумачення позивач в період 01.10.2018-30.09.2019, ним спожито 13 635 506,00 м.куб. природного газу, та зазначення заявленої річної потужності в період з 01.01.2020-31.12.2020 у тому ж об`ємі 13 635 506,00 м.куб. за умови відсутності поданої ним уточненої заявки у встановлений Кодексом період до 01.11.2019 беззаперечно свідчить про погодження ним річної замовленої потужності на 2020 рік виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу за попередній газовий рік.

Судом першої інстанції при наданні оцінки позовним вимогам в цій частині помилково зазначено, що правила встановлені ст.213 ЦК України не дозволяють визначити зміст відповідної угоди та покладено в основу оскаржуваного рішення докази подані позивачем після подання позовної заяви, а саме: лист Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 6955/16.2/7-20 від 07.07.2020, акт Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 19.08.2020 № 322, постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 16.09.2020 № 1736 про накладення штрафу на ПАТ Донецькоблгаз за порушення Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, з огляду на те, що тлумачення змісту правочину необхідно здійснювати з урахуванням обставин і норм діючого законодавства, які послугували підставою для його підписання, а не з урахуванням обставин, які є його наслідками.

Однак, наведені обставини не призвели до прийняття неправильного рішення в цій частині позовних вимог.

За таких обставин висновок місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог в частині тлумачення змісту двостороннього правочину в редакції визначеній позивачем, слід залишити без змін, однак з підстав викладених в постанові суду апеляційної інстанції, в зв`язку з чим апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення.

Стосовно вимоги щодо визнання відсутності у ПАТ Донецькоблгаз права вимоги до ПАТ Донбасенерго оплатити на користь ПАТ Донецькоблгаз вартість перевищення ПАТ Донбасенерго в травні та червні 2020 року величини замовленої річної потужності на період 01.01.2020-31.12.2020, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 ГК України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Вирішуючи господарський спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити.

Дана позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.06.2019 у справі №910/6642/18.

За таких обставин, як вірно зазначено судом першої інстанції, вимога позивача про визнання відсутності у ПАТ Донецькоблгаз права вимоги до ПАТ Донбасенерго оплатити на користь ПАТ Донецькоблгаз вартість перевищення ПАТ Донбасенерго в травні та червні 2020 року величини замовленої річної потужності на період 01.01.2020-31.12.2020 не є способом захисту прав і законних інтересів суб`єктів господарювання (не є способом захисту особою свого особистого немайнового або майнового права та інтересу), який передбачений положеннями Господарського кодексу України або Цивільного кодексу України, не визначена відповідна вимога як такий спосіб і іншими законами України. Водночас, вимога щодо встановлення певних фактів не може бути самостійним предметом розгляду в господарському суді, оскільки до повноважень останнього не належить встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Така правова позиція викладена в постанові Великої палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі №905/1926/16.

Як правильно зазначено судом першої інстанції, вищезазначена вимога є вимогою про встановлення факту, який має юридичне значення, та спрямована на встановлення підстав існування права або законного інтересу, за захистом якого особа може звернутись, однак сама по собі ефективним способом захисту не є. Встановлення судом такого факту може мати місце лише при розгляді іншого господарського спору, а саме в межах розгляду справи №905/1177/20 за позовом Публічного акціонерного товариства По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз в особі відокремленого структурного підрозділу Слов`янського управління по газопостачанню та газифікації до Публічного акціонерного товариства Донбасенерго про стягнення заборгованості в сумі 13 610 477,32 грн, яка нарахована за перевищення річної замовленої потужності за травень 2020 року.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, саме в межах даної справи суд повинен надати оцінку наявності або відсутності у ПАТ Донецькоблгаз права вимоги до ПАТ Донбасенерго оплатити вартість перевищення ПАТ Донбасенерго в травні 2020 року величини замовленої річної потужності на період 01.01.2020-31.12.2020.

За таких обставин, позивачем у даному випадку обрано неналежний спосіб захисту, у зв`язку з чим судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні позовних вимог в цій частині, і доводи апеляційної скарги позивача не спростовують даних висновків місцевого господарського суду.

Згідно зі ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційних скарг ПАТ По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз та ПАТ Донбасенерго без задоволення, а рішення Господарського суду Донецької області від 03.11.2020 у справі №905/1096/20 без змін, з урахуванням висновків наведених у постанові суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 269, 270, п.1 статті 275, статтями 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Донбасенерго залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької області від 03.11.2020 у справі №905/1096/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 18.02.2021.

Головуючий суддя Я.О. Білоусова

Суддя О.А. Пуль

Суддя І.В. Тарасова