ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2021 р. Справа№ 910/1261/16

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Руденко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Пересенчук Я.Д.

за участю представників сторін:

від стягувача: Лебеденко М.Б.;

від боржника: не з`явились;

від ДВС: не з`явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.12.2020 року (повний текст складено 09.12.2020) про відмову в задоволенні скарги на дії державного виконавця

у справі № 910/1261/16 (суддя Босий В.П.)

за скаргою Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд"

на дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції

у справі № 910/1261/16 (суддя Босий В.П.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд"

до Державного підприємства "Агрофонд"

про стягнення 97 850,87 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст обставин справи та хід розгляду справи

В провадженні судді Господарського суду міста Києва перебувала справа №910/1261/16 за позовом Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд" до Державного підприємства "Агрофонд" про стягнення 97 850,87 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.03.2016 позов задоволено повністю, стягнуто з Державного підприємства "Агрофонд" на користь Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд" 66 805,23 грн. основного боргу, 2 110,30 грн. три відсотки річних, 28 935,34 грн. інфляційних нарахувань та 1 467,09 грн.

04.04.2016 Господарським судом міста Києва на виконання вказаного рішення було видано відповідний наказ.

28.11.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла скарга Акціонерного товариства "Аграрний фонд" на дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у міста Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.12.2020 року в задоволенні скарги на дії державного виконавця відмовлено повністю.

В обґрунтування зазначеної ухвали місцевий господарський суд зазначив про те, що скаржником не доведено належним чином, що дії та бездіяльність державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Салеомона А.А. у виконавчому провадженні №61052940 є неправомірними, а постанова про повернення виконавчого документу стягувачу від 30.06.2020 у виконавчому провадженні №61052940 незаконною.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду першої інстанції, Публічне акціонерне товариство "Аграрний фонд" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.12.2020 року у справі №910/1261/16 та ухвалити нове, яким задовольнити скаргу у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції безпідставно прийняв до уваги матеріали виконавчого провадження, оскільки доказів надсилання вказаних документів апелянту матеріали справи не містять, а тому згідно з ч. 9 ст. 80 ГПК України не повинні були братись судом до уваги. Судом першої інстанції не було взято до уваги, що АТ «Аграрний фонд» у скарзі на постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 30.06.2020 навів чіткий перелік дій, які не вчинялись державним виконавцем у виконавчому провадженні та підтверджували факт бездіяльності старшого державного виконавця, результатом якої стало невиконання судового рішення.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/1261/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М. А. - головуюча суддя; судді - Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2021 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до розгляду на 17.02.2021.

Явка представників сторін

Представники боржника та державного виконавця у судове засідання 17.02.2021 не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча про дату, час і місце розгляду справи останні повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

Апеляційним судом враховано позицію Верховного Суду (постанови від 13.01.2020 у справі № 910/22873/17 та від 14.08.2020 у справі № 904/2584/19), відповідно до якої касаційний господарський суд, здійснивши аналіз ст.ст. 120, 242 ГПК України, п.п.11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, дійшов висновку, що у разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена ст. ст. 162, 165, 258, 263, 290, 295 ГПК України, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Оскільки сторони були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, явка сторін не визнавалася обов`язковою судом апеляційної інстанції, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, Північний апеляційний господарський суд дійшов до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті в судовому засіданні 17.02.2021 за відсутності представників боржника та державного виконавця.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.03.2016 позов задоволено повністю, стягнуто з Державного підприємства "Агрофонд" на користь Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд" 66 805,23 грн. основного боргу, 2 110,30 грн. три відсотки річних, 28 935,34 грн. інфляційних нарахувань та 1 467,09 грн.

04.04.2016 Господарським судом міста Києва на виконання вказаного рішення було видано відповідний наказ.

23.01.2020 ПАТ "Аграрний фонд" звернулося до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про примусове виконання рішення згідно наказу від 04.04.2016 у справі №910/1261/16.

Постановою від 04.02.2020 державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було відкрито виконавче провадження ВП№61052940 з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 04.04.2016 №910/1261/16.

Постановою від 10.02.2020 державним виконавцем було об`єднано виконавчі провадження №61052347, №61052462, №61052849 та №61052940 у зведене виконавче провадження №61214232.

30.06.2020 державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Скаржник вважає, що вказана постанова підлягає скасуванню, оскільки державним виконавцем не були вжиті відповідні заходи щодо розшуку майна та грошових коштів боржника в межах виконавчого провадження, у зв`язку з чим АТ "Аграрний фонд" просить суд:

- визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Салеомона А.А. у виконавчому провадженні №61052940;

- скасувати постанову про повернення виконавчого документу стягувачу від 30.06.2020 у виконавчому провадженні №61052940;

- визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Салеомона А.А. у виконавчому провадженні №61052940;

- зобов`язати Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відновити виконавче провадження №61052940;

- зобов`язати Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вжити невідкладні заходи щодо розшуку та стягнення грошових коштів з боржника, у тому числі шляхом звернення стягнення на виявлене майно боржника.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволені скарги, встановив, що скаржником не доведено належним чином, що дії та бездіяльність державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Салеомона А.А. у виконавчому провадженні №61052940 є неправомірними, а постанова про повернення виконавчого документу стягувачу від 30.06.2020 у виконавчому провадженні №61052940 незаконною.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно ст. 129-1 Конституції України та ст. 326 ГПК України рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Законом України «Про виконавче провадження» врегульовані питання, пов`язані з примусовим виконанням судових рішень і рішень інших органів.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно зі статтею 10 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Так, відповідно до наданих законом виконавцю повноважень під час здійснення виконавчого провадження останній має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну, безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; тощо.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Згідно з частиною восьмою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню регулюються Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2832/5).

Відповідно до пункту 6 Розділу І Інструкції, під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з пунктом 11 Розділу І Інструкції запит виконавця є письмовим документом, який є обов`язковим для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання виконавцю інформації, документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень.

Отримана інформація використовується органами державної виконавчої служби (приватним виконавцем) виключно із службовою метою.

Згідно з пунктом 11 Розділу ІІІ Інструкції перевірка інформації про наявність боржника, його майна, місця роботи або здійснення опису та арешту майна на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, здійснюється органом державної виконавчої служби, компетенція якого поширюється на територію вчинення таких дій, за дорученням державного виконавця.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, на підтвердження здійснення виконавчих дій згідно матеріалів виконавчого провадження державним виконавцем здійснено ряд заходів щодо розшуку майна боржника:

- зроблено запит до Державної фіскальної служби України щодо наявних рахунків боржника та отримано відповідь щодо наявності відкритих банківських рахунках у АБ «Укргазбанк» та АТ «Укрексімбанк»;

- постановою від 10.02.2020 накладено арешт на грошові кошти боржника;

- отримано відповідь від АБ «Укргазбанк» та АТ «Укрексімбанк» про відсутність на рахунках боржника коштів;

- зроблено запит до Міністерства внутрішніх справ України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів та отримано відповідь щодо відсутності реєстрації транспорту за боржником;

- перевірено інформацію щодо боржника про власників пакетів голосуючих акцій акціонерних товариств та встановлено відсутність такої інформації;

- постановою від 10.02.2020 накладено арешт на майно боржника.

Суд першої інстанції, дослідивши надані виконавцем документи, правомірно встановив, що органом державної виконавчої служби було вжито достатніх заходів для належного примусового виконання рішення місцевого господарського суду.

Більш того, за змістом частин 1, 8 статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" сторони виконавчого провадження (у тому числі і стягувач) мають право надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення. Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Однак, стягувачем з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій не було подано ані державному виконавцю, ані до суду документів на підтвердження наявності у боржника будь-якого майна, у тому числі грошових коштів, а також не повідомлено який саме обов`язок, встановлений імперативною нормою закону, не було виконано державним виконавцем, та яку норму закону порушено. Скаржником не доведено, що державним виконавцем було проігноровано будь-які відомості про майно боржника або необґрунтовано залишено без розгляду будь-які клопотання стягувача.

А тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що скаржником не доведено належним чином, що дії та бездіяльність державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Салеомона А.А. у виконавчому провадженні №61052940 є неправомірними, а постанова про повернення виконавчого документу стягувачу від 30.06.2020 у виконавчому провадженні №61052940 - незаконною.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції було безпідставно прийнято до розгляду надані державним виконавцем матеріали виконавчого провадження № 61052940, оскільки останні не містили доказів направлення таких документів на адресу скаржника з посиланням на норми статті 80 ГПК України, є безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 80 Господарського процесуального кодексу України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Колегія суддів зазначає, що стягувач, як сторона виконавчого провадження, яка заінтересована в його виконанні, та яка подає скаргу на дії та бездіяльність державного виконавця щодо не вчинення останнім виконавчих дій в повному обсязі, повинна була ознайомитись з матеріалами виконавчого провадження, тобто бути обізнаною про хід виконавчого провадження.

Відповідно до вимог ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, однак і стягувач повинен сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій, згідно ч.8 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження".

Стягувачем копій матеріалів виконавчого провадження до суду першої інстанції надано не було, в той час як вони є необхідними для розгляду поданої скарги на дії та бездіяльність державного виконавця.

Крім того, після подання відповідних доказів до суду, скаржник не був позбавлений можливості ознайомитись з поданими матеріалами виконавчого провадження.

А тому твердження апелянта щодо безпідставного прийняття судом матеріалів виконавчого провадження колегією суддів відхиляються.

Посилання апелянта на те, що в Автоматизованій системі виконавчого провадження не було зазначено всіх виконавчих дій/запитів/відповідей на запит, є необґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно з приписами ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження" реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України.

Відповідно до Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 2432/5 від 05.08.2016, автоматизована система виконавчого провадження - комп`ютерна програма, що забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру боржників та захист від несанкціонованого доступу.

Згідно п. 2 розділу VІ Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, з метою забезпечення доступу до інформації системи сторонам виконавчого провадження у постанові про відкриття виконавчого провадження роз`яснюється таке право, вказуються адреса відповідного веб-сайту в мережі Інтернет, а також ідентифікатор для доступу до інформації про виконавче провадження та порядок його використання.

Система забезпечує можливість формування сторонами виконавчого провадження узагальненої інформації про рішення (виконавчі дії), прийняті (вчинені) виконавцем, із зазначенням дати їх прийняття (вчинення) та з можливістю роздрукування такої інформації.

Таким чином, скаржник (стягувач у виконавчих провадженнях) може отримати з офіційного веб-сайту Автоматизованої системи виконавчого провадження тільки узагальнену інформацію про рішення (виконавчі дії), прийняті (вчинені) виконавцем.

В той же час, скаржником не було доведено, що він звертався до державного виконавця із заявою про надання інформації стосовно матеріалів виконавчого провадження (хід виконання) чи ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що скарга Акціонерного товариства "Аграрний фонд" на дії та бездіяльність державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Колегія суддів вважає за можливе повідомити апелянта, що повернення виконавчого документа стягувачеві не позбавляє останнього на повторне пред`явлення до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому ухвала Господарського суду міста Києва від 07.12.2020 року у справі № 910/1261/16 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для її скасування не вбачається.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.12.2020 у справі № 910/1261/16 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.12.2020 у справі № 910/1261/16 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи № 910/1261/16 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів у випадках, передбачених ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 22.02.2021

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді М.А. Руденко

Є.Ю. Пономаренко