УХВАЛА

23 лютого 2021 року

м. Київ

Справа № 910/15197/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Львова Б. Ю. (головуючий), Булгакової І. В. і Малашенкової Т. М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 )

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.09.2019

зі справи № 910/15197/18

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Луцьк Логістик» (далі - Товариство)

до публічного акціонерного товариства «Діамантбанк» (далі - Банк) в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Банку,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - фізична особа ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ),

про визнання зобов`язань такими, що виконані та припинені належним виконанням,

ВСТАНОВИВ:

04.02.2021 (згідно з відміткою канцелярії касаційного суду) ОСОБА_1 як особа, яка не брала участі у справі, однак вважає, що суд вирішив питання про його права, інтереси та обов`язки, звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою від 03.02.2021, в якій просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.09.2019, а рішення господарського суду міста Києва від 12.02.2019 залишити без змін.

За результатами розгляду матеріалів касаційної скарги Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Частиною першою статті 305 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що якщо касаційна скарга надійшла до суду касаційної інстанції після закінчення касаційного розгляду справи і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час касаційного розгляду справи, суд касаційної інстанції розглядає відповідну скаргу за правилами цієї глави.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 305 ГПК України суд касаційної інстанції розглядає скаргу, вказану в частині першій цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час касаційного розгляду справи за касаційною скаргою іншої особи; суд відмовляє у відкритті провадження за касаційною скаргою, поданою відповідно до частини першої цієї статті, якщо суд розглянув наведені у ній доводи під час касаційного розгляду справи за касаційною скаргою іншої особи.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що в результаті «поверхневого розгляду справи» суд апеляційної інстанції надав неправильну правову оцінку дійсним правовідносинам, які виникли між учасниками справи, що призвело до помилкової відмови в позові. Так, апеляційний суд не врахував синхронності дій ОСОБА_2 , Банку і Товариства в укладенні договорів строкового банківського вкладу, договорів застави майнових прав та договорів про надання кредитної лінії, внесення та видачі на їх виконання грошових коштів, тоді як аналіз поведінки учасників справи свідчить про відсутність самостійної економічної і правової мети у вчиненні кожного з удаваних правочинів. Також, на думку скаржника, скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції фактично не спростував висновків, які слугували підставою для задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 зі справи № 910/15197/18, суд встановив, що наведені у ній доводи є ідентичними до тих, які викладені у касаційній скарзі Товариства на постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.09.2019 зі справи № 910/15197/18 та вже були розглянуті і відхилені судом касаційної інстанції в межах касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства зі справи № 910/15197/18, за наслідком розгляду якої прийнято постанову Верховного Суду від 29.10.2019.

Додаткове посилання скаржника у касаційній скарзі, на підтвердження своїх доводів, на меморандум від 17.04.2015 (новий доказ, долучений скаржником до касаційної скарги, який не був предметом оцінки судів попередніх інстанцій та є таким, що не може бути прийнятий у суді касаційної інстанції з огляду на межі розгляду справи судом касаційної інстанції, встановлені статтею 300 ГПК України) не спростовує наведеного висновку про ідентичність саме доводів скаржника із доводами касаційної скарги Товариства, вже розглянутої Верховним Судом.

Верховний Суд вважає за необхідне окремо зазначити, що твердження скаржника про те, що він у грудні 2020 року став власником 100 % частки у статутному капіталі Товариства і ухвалені зі справи судові рішення впливають на його права, інтереси та обов`язки як учасника Товариства, в будь-якому випадку не можуть свідчити про прийняття судами рішень, які стосуються його прав, інтересів та(або) обов`язків, оскільки вони були прийняті ще до того, коли скаржник став учасником Товариства.

З урахуванням наведеного суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.09.2019 у справі № 910/15197/18, оскільки наведені в ній доводи вже були розглянуті під час касаційного розгляду справи за касаційною скаргою Товариства.

Керуючись статтею 234, 305 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною ОСОБА_1 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.09.2019 зі справи № 910/15197/18.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Б. Львов

Суддя І. Булгакова

Суддя Т. Малашенкова