ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 рокуСправа № 912/4217/20
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Коваленко Н.М.,

при секретарі судового засідання Пастуховій А.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу №912/4217/20 від 05.01.2021

за позовом: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях, код ЄДР 42767945, вул. Центральна, 6, м. Дніпро, 49000

до відповідача: Приватного підприємства "Лана-18" (далі - ПП "Лана-18"), код ЄДР 41945180, вул. Українська, 152/2, смт. Добровеличківка, Кіровоградська обл., 27000

про стягнення 5032,65 грн

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача - участі не брав;

від відповідача - участі не брав.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях до ПП "Лана-18" про стягнення до Державного бюджету України заборгованості у розмірі 5032,65 грн, з яких 4246,06 грн основного боргу з урахуванням індексації, нарахована інфляції 24,01 грн, 3% річних у сумі 35,28 грн, 10% штрафу від суми заборгованості 424,61 грн та 302,69 грн пені.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами Договору оренди індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності №34-34/19 (далі - Договір №34-34/19) в частині повної та своєчасної сплати орендних платежів.

При цьому, в позовній заяві позивачем помилково вказано, що наведений договір оренди укладено 18.07.2016, оскільки останній укладено 18.07.2019, що підтверджується належним чином засвідченою його копією, яка додана до позову.

Крім того, в позові невірно зазначено, що майно передано у користування з метою розміщення офісного приміщення по 16.10.2019, а орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу.

Насправді, відповідно до умов Договору №34-34/19 майно передано в оренду з метою риборозведення (п. 1.2) до 17.06.2022 включно (10.1), а орендна плата перераховується тільки до державного бюджету (п. 3.6).

Поміж тим, у позові вказано, що додатковою угодою від 16.09.2019 продовжено термін дії Договору №34-34/19 на два роки 11 місяців з 18.07.2019 до 17.06.2022.

Однак, дане твердження позивача також є помилковим, тому що строк чинності Договору №34-34/19 з 18.07.2019 до 17.06.2022 погоджено сторонами в пункті 10.1 цього договору.

Ухвалою від 05.01.2021 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі №912/4217/20 за правилами спрощеного позовного провадження. Судовий розгляд справи призначив на 02.02.2021 - 15:30, встановив сторонам строк для подання заяв по суті справи.

Копія ухвали від 05.01.2021 направлена на адресу відповідача, яка зазначена позивачем у позові та є адресою його місцезнаходження відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Поштовий конверт із вкладенням - копія ухвали від 05.01.2021, повернутий органом поштового зв`язку за закінченням терміну зберігання, поштовий штемпель містить дату 13.01.2021.

Крім того, з метою належного повідомлення відповідача про розгляд даної справи, суд скористався засобами телефонного зв`язку, однак номера, які зазначені в позовній заяві: НОМЕР_1 та НОМЕР_2 не обслуговуються (телефонограма від 20.01.2021 №4394).

Також, 20.01.2021 на сторінці суду на офіційному вебпорталі Судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою kr.arbitr.gov.ua розміщено оголошення, яким повідомлено ПП "Лана-18" про відкриття провадження у справі №912/4217/20 ухвалою суду від 05.01.2021, а також про дату, час та місце розгляду даної справи. Окрім цього, відповідача поінформовано, що останній має право у строк протягом 15 днів з дня опублікування даного оголошення (20.01.2021) подати відзив на позовну заяву, який має відповідати вимогам ст. 165 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) з доказами направлення його копії та додатків позивачу.

Отже, судом були вчинені всі належні дії для повідомлення відповідача про призначене судове засідання у справі №912/4217/20.

Поміж тим, згідно положень ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

Такі повідомлення до суду не надходили.

Згідно з ч. 4 ст. 122 ГПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Відтак, відповідач є таким, що повідомлений належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання.

Однак, відповідач в засіданні суду 02.02.2021 участі не брав.

Оскільки на день судового засідання не сплив строк для подання відзиву на позов, господарський суд оголосив перерву у судовому засіданні до 18.02.2021 - 15:00.

Поштовий конверт із вкладенням - копія ухвали від 02.02.2021, повернутий органом поштового зв`язку із відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою", поштовий штемпель містить дату 11.02.2021.

Також, 02.02.2021 на сторінці суду на офіційному вебпорталі Судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою kr.arbitr.gov.ua розміщено оголошення, яким повідомлено ПП "Лана-18" про оголошення перерви у судовому засіданні по розгляду справи №912/4217/20 до 18.02.2021 - 15:00.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, відповідач є таким, що належним чином повідомлений про час і місце судового засідання.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов а не повідомив суд про наявність у нього заперечень з приводу заявлених позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

В ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Дослідивши всі матеріали справи, господарський суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин сторін.

18.07.2019 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях (далі - Орендодавець) та ПП "Лана-18" (далі - Орендар) укладено договір оренди індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності №34-34/19 (а.с. 9-11).

Згідно п. 1.1 Договору №34-34/19 Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове, платне користування державне окреме індивідуально визначене майно: будівля блоку насосно-повітрядувочної станції загального площею 120,02 кв.м зі збірниками, що у процесі приватизації не увійшли до статутного капіталу ВАТ "Добровеличківський цукровий завод" та знаходиться за адресою: Кіровоградська обл., Добровеличківський р-н, с. Липняжка, Цукровий завод, та перебуває на балансі ПП "Лана-18" згідно договору про безоплатне зберігання індивідуально-визначеного майна, що належить до державної власності від 24.05.2018 (далі - Балансоутримувач), вартість якої визначена згідно з висновком про вартість на 31.03.2019 і становить за незалежною оцінкою - 68 430,00 грн без ПДВ.

Майно передається в оренду з метою риборозведення (п. 1.2 Договору №34-34/19).

Пунктом 2.1 Договору №34-34/19 передбачено, що Орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний в договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання - передавання майна.

В п. 3.1 Договору №34-34/19 встановлено, що орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786 (зі змінами), становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць, за який є інформація про індекс інфляції) - квітень 2019 року 575,95 грн.

Орендна плата за перший місяць оренди - липень 2019 визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за травень, червень, липень 2019 року.

Відповідно до п. 3.3 Договору №34-34/19 орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції розміщується на офіційному вебсайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики.

У разі користування Майном протягом неповного календарного місяця (першого та/або останнього місяців оренди) добова орендна плата за дні користування визначається згідно з чинною Методикою розрахунку на основі орендної плати за відповідні місяці пропорційно дням користування (п. 3.4 Договору №34-34/19).

В п. 3.6 Договору №34-34/19 сторонами погоджено, що орендна плата перераховується до державного бюджету 100% щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до пропорцій розподілу, установлених Методикою розрахунку і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Згідно п. 5.4 Договору №34-34/19, Орендар зобов`язаний своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету.

Цей Договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 18.07.2019 до 17.06.2022 включно (п. 10.1 Договору №34-34/19).

Договір №34-34/19 підписано сторонами та скріплено печатками.

18.07.2019 Орендодавець передав, а Орендар прийняв визначене в Договорі №34-34/19 майно згідно Акта приймання - передавання орендованого приміщення (а.с. 12).

У відповідності до розрахунку плати за базовий місяць оренди розмір орендної плати становить 575,95 грн.

26.02.2020 між Орендодавцем та Орендарем укладено додатковий договір про розірвання Договору №34-34/19 (а.с. 13).

За умовами зазначеного додаткового договору сторони дійшли взаємної згоди щодо розірвання Договору №34-34/19 з 26.02.2020.

Згідно акта приймання-передавання орендованого приміщення від 26.02.2020, Орендар передав через Орендодавця, а Балансоутримувач прийняв орендоване майно в задовільному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду (а.с. 14).

Позивач стверджує, що 17.03.2020 ним пред`явлено ПП "Лана-18" претензію №11/2-02-687, яка містить вимогу сплатити до державного бюджету заборгованість за Договором №34-34/19 по орендній платі та пені в сумі 5 032,65 грн (а.с. 15). На підтвердження направлення такої претензії позивач надає лише фіскальний чек від 19.03.2020, відповідно до якого направлявся лист рекомендований до ПП ЛАНА 28.

Оскільки, в порушення взятих на себе зобов`язань, відповідачем не сплачено орендну плату за Договором №34-34/19 у встановленому розмірі, заборгованість перед Орендодавцем згідно розрахунку позивача становить - 5032,65 грн, з яких 4246,06 грн основного боргу з урахуванням індексації, нарахована інфляції 24,01 грн, 3% річних у сумі 35,28 грн, 10% штрафу від суми заборгованості 424,61 грн та 302,69 грн пені.

Вказані обставини і стали підставою для звернення з позовом до суду.

Під час розгляду справи, господарський суд враховує такі положення законодавства.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

В силу вимог ст. 526 ЦК України і ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Матеріалами справи підтверджено, що правовідносини між сторонами виникли на підставі Договору оренди індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності від №34-34/19 від 18.07.2019.

За правовою природою, укладений між сторонами договір, є договором оренди.

Відповідно до ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Статтею 283 ГК України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Факт приймання-передачі майна в оренду підтверджується підписаним між сторонами актом приймання-передачі орендованого приміщення.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч. 1, 5 ст. 762 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Положеннями ч. 1 ст. 631 ЦК України визначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Частиною 1 ст. 763 ЦК України передбачено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до ч. 4 ст. 284 ГК України строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Сторони домовились, що Договір №34-34/19 укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 18.07.2019 до 17.06.2022 включно (п. 10.1).

З матеріалів справи випливає, що 26.02.2020 між Орендодавцем та Орендарем укладено додатковий договір про розірвання Договору №34-34/19 з 26.02.2020. Між Орендодавцем, Балансоутримувачем та Орендарем підписано акт від 26.02.2020 приймання-передавання орендованого приміщення.

Позивачем нарахована відповідачу заборгованість з орендної плати за Договором №34-34/19 за період з липня 2019 року по лютий 2020 року в сумі 4246,06 грн (розрахунок а.с. 17).

Тобто, орендна плата, щодо якої у відповідача існує заборгованість, нарахована позивачем у період дії договору оренди.

Відповідачем не заперечено здійснені позивачем нарахування орендної плати та наявність заявленої до стягнення заборгованості за спірний період за умовами Договору №34-34/19. Контррозрахунку відповідачем суду не подано.

Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Натомість, відповідач взяті на себе за договором зобов`язання із внесення у визначені строки орендної плати, належним чином не виконав. Належних доказів на підтвердження факту виконання зобов`язання та відсутності заборгованості чи спростування факту наявності заборгованості у розмірах, пред`явлених позивачем до стягнення, відповідач суду не надав.

Таким чином, перевіривши розрахунок позивача, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги в частині стягнення основного боргу за Договором №34-34/19 за період з липня 2019 року по лютий 2020 року в сумі 4246,06 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення за заборгованістю по Договору №34-34/19 інфляційні втрати в розмірі 24,01 грн та 3% річних в сумі 35,28 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Поряд з тим, позивачем при здійсненні нарахувань, не враховано вимоги ч. 5 ст. 254 ЦК України, відповідно до якої якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

За розрахунком суду, з урахуванням даних з розрахунку позивача (а.с. 17), 3% річних за заборгованістю по Договору №34-34/19 складають - 35,03 грн, виходячи з такого розрахунку:

- на суму 259,06 грн з 16.08.2019 по 17.03.2020 - 4,57 грн;

- на суму 571,9 грн з 17.09.2019 по 17.03.2020 - 8,59 грн;

- на суму 575,9 грн з 16.10.2019 по 17.03.2020 - 7,28 грн;

- на суму 579,93 грн з 16.11.2019 по 17.03.2020 - 5,85 грн;

- на суму 580,51 грн з 17.12.2019 по 17.03.2020 - 4,38 грн;

- на суму 579,35 грн з 16.01.2020 по 17.03.2020 - 2,94 грн;

- на суму 580,51 грн з 18.02.2020 по 17.03.2020 - 1,38 грн;

- на суму 518,9 грн за один день 17.03.2020 - 0,04 грн.

Таким чином, вимога про стягнення 3% річних за заборгованістю підлягає частковому задоволенню на суму 35,03 грн.

За розрахунком суду, з урахуванням даних з розрахунку позивача (а.с. 17), інфляційні втрати за заборгованістю по Договору №34-34/19 складають - 36,7 грн. Проте, приймаючи до уваги, що позивачем заявлено до стягнення меншу суму нарахування, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат в розмірі 24,01 грн в межах заявлених позовних вимог.

Також позивач просить стягнути з відповідача за прострочення платежу по орендній платі пеню в розмірі 302,69 грн за період з 18.09.2019 по 17.03.2020 та штрафу у розмірі 10% від суми заборгованості в розмірі 424,61 грн, з приводу чого суд зазначає таке.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 та ч. 1 ст. 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з ч. 2 ст. 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено ч. 3 ст. 549 ЦК України, ч. 6 ст. 231, ч. 6 ст. 232 ГК України та статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".

Відповідно до п. 3.7 Договору №34-34/19 орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, уключаючи день оплати.

Згідно розрахунку позивача пеня нарахована останнім за період з 18.09.2019 по 17.03.2020 на суму за кожний місяць оренди (а.с. 18).

За приписами ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Господарський суд враховує правову позицію, що неодноразово викладалася в постановах Верховного Суду, стосовно пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Враховуючи зазначене, позивач при розрахунку пені неправомірно змінив шестимісячний строк нарахування пені на суму за кожний місяць оренди відповідно до Договору №34-34/19.

Також, як і при розрахунку 3% річних, позивач не врахував вимоги ч. 5 ст. 254 ЦК України.

Господарським судом здійснено перерахунок пені:

- на суму 259,06 грн можливе нарахування з 16.08.2019 по 15.02.2020, позивач нарахував за період 18.09.2019-17.03.2020, не виходячи за межі періоду, вказаного позивачем та враховуючи допустимий шестимісячний термін господарський суд розрахував пеню на суму 259,06 грн за період 18.09.2019-15.02.2020 і її сума складає 31,31 грн;

- на суму 571,9 грн з 18.09.2019 по 17.03.2020 - 79,63 грн;

- на суму 575,9 грн з 16.10.2019 по 17.03.2020 - 65,61 грн;

- на суму 579,93 грн з 16.11.2019 по 17.03.2020 - 50,51 грн;

- на суму 580,51 грн з 17.12.2019 по 17.03.2020 - 35,53 грн;

- на суму 579,35 грн з 16.01.2020 по 17.03.2020 - 22,62 грн;

- на суму 580,51 грн з 18.02.2020 по 17.03.2020 - 9,96 грн;

- на суму 518,9 грн за один день 17.03.2020 - 0,28 грн.

Таким чином, вимога про стягнення пені підлягає частковому задоволенню на суму 295,45 грн.

В іншій частині розмір пені виходить за межі шестимісячного строку, встановленого ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України та є необґрунтованим, а тому господарський суд відмовляє у задоволенні позову про її стягнення.

Позивач також просить стягнути з відповідача 424,61 грн штрафу в розмірі 10% від суми заборгованості.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Щодо підстав нарахування зазначеного штрафу позивач посилається на п. 3.8 Договору №34-34/19, згідно якого, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж за три місяці, орендар сплачує штраф у розмірі 10% від суми заборгованості.

Однак, дане посилання позивача є невірним, так як із змісту Договору №34-34/19 вбачається, що останній взагалі не містить умов щодо сплати штрафу у разі прострочення платежів по орендній платі, а в п. 3.8 даного договору сторонами погоджено порядок заліку та повернення надміру сплачених коштів.

Відтак, вимоги позивача про стягнення з відповідача 424,61 грн штрафу в розмірі 10% від суми заборгованості не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, стягненню з ПП "Лана-18" підлягає заборгованість в сумі 4600,55 грн, з яких 4246,06 грн основного боргу з урахуванням індексації, нарахована інфляція в розмірі 24,01 грн, 3% річних у сумі 35,03 грн та 295,45 грн пені, а позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

В решті позовних вимог слід відмовити з підстав їх необґрунтованості.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 252, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства "Лана-18" (27000, Кіровоградська обл., смт. Добровеличківка, вул. Українська, 152/2, код ЄДР 41945180) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях (49000, м. Дніпро, вул. Центральна, 6, код ЄДР 42767945) 4600,55 грн, з яких 4246,06 грн основного боргу з урахуванням індексації, нарахована інфляції в розмірі 24,01 грн, 3% річних у сумі 35,03 грн та 295,45 грн пені, а також 1921,52 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Примірники рішення направити сторонам.

Повне рішення складено 19.02.2021.

Суддя Н.М. Коваленко

Повідомити учасників справи про відсутність у суду технічної можливості надавати інформацію про вебадресу судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, одночасно з врученням (надсиланням/видачі) копії повного або скороченого такого рішення до затвердження Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його вебадресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://court.gov.ua/fair/sud5013.