УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

24.02.2021Справа № 910/2506/21

Суддя Господарського суду міста Києва Літвінова М.Є., розглянувши заяву Комунальним підприємством «Київжитлоспецексплуатація» про видачу судового наказу до Громадської організації «Всеукраїнське об`єднання учасників бойових дій» про стягнення суми заборгованості у розмірі 14 614, 45 грн, з яких: 2 732, 40 грн компенсація витрат підприємства, 10 708, 65 грн компенсація витрат підприємства за користування земельною ділянкою, 591, 25 грн пеня, 171, 99 грн 3 % річних та 410, 16 грн інфляційні втрати.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Київжитлоспецексплуатація» (далі - заявник) звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Київжитлоспецексплуатація» (далі - боржник) суми заборгованості у розмірі 14 614, 45 грн, з яких: 2 732, 40 грн компенсація витрат підприємства, 10 708, 65 грн компенсація витрат підприємства за користування земельною ділянкою, 591, 25 грн пеня, 171, 99 грн 3 % річних та 410, 16 грн інфляційні втрати.

Розглянувши подану Комунальним підприємством «Київжитлоспецексплуатація» заяву про видачу судового наказу, суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні, враховуючи наступне.

Підстави та порядок видачі судового наказу врегульовано положеннями Розділу ІІ Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 1 статті 147 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 1 статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Наказне провадження - це самостійний, особливий, спрощений вид судового провадження під час розгляду господарських справ про стягнення грошової заборгованості за договором, спрямований на швидкий та ефективний захист прав заявника, в якому суд в установлених законом випадках за заявою особи без судового засідання і виклику сторін на підставі достатніх, допустимих і належних доказів видає судовий наказ, який одночасно є і судовим рішенням, і виконавчим документом.

За загальним правилом, при розгляді вимог в порядку наказного провадження суд не розглядає обґрунтованість вимог заявлених стягувачем по суті (пункт 7 частини 1 статті 155 Господарського процесуального кодексу України).

Вимоги щодо форми та змісту судового наказу встановлені статтею 150 Господарського процесуального кодексу України.

Пунктом 4 частини 3 статті 150 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Так, в обґрунтування заявлених вимог заявник зазначає про те, що між Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (орендодавець), Громадською організацією «Всеукраїнське об`єднання учасників бойових дій» (орендар) та Комунальним підприємством «Київжитлоспецексплуатація» (підприємство - балансоутримувач) було укладено Договір № 2299 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 02.12.2016.

Відповідно до пункту 5.2.2 Договору підприємство - балансоутримувач має право стягнути з орендаря заборгованість з орендної плати та компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою та інші збитки, заподіяні ним невиконанням своїх зобов`язань за Договором шляхом звернення на його кошти та майно в порядку, визначеному законодавством України

Договір є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з « 02» грудня 2016 року до моменту отримання орендарем повідомлення від орендодавця про приватизацію об`єкта, але не більше ніж до « 30» листопада 2019 року.

Однак, як вказує заявник, боржником не сплачено компенсацію витрат підприємства у розмірі 2 732, 40 грн і компенсацію витрат підприємства за користування земельною ділянкою у розмірі 10 708, 65 грн. у зв`язку з чим заявник просить суд стягнути вказану суму з боржника та нараховує пеню, 3% річних та інфляційні втрати.

В додатках до заяви про видачу судового наказу заявником в п.2 вказано - копія додаткового договору № 1 від 10.11.2017, проте вказаної копії додаткового договору матеріали заяви не містять, що підтверджується актом про відсутність вкладень від 17.02.2021.

Суд дійшов висновку, що заявником не надано документів, якими він обґрунтовує свої вимоги, чим порушено вимоги пункту 4 частини 3 статті 150 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вищезазначене, подана Комунальним підприємством «Київжитлоспецексплуатація» заява про видачу судового наказу не відповідає приписам, встановленим пунктом 4 частини 3 статті 150 Господарського процесуального кодексу України, а відтак суд дійшов висновку про необхідність відмовити у видачі судового наказу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (частини 2 статті 152 Господарського процесуального кодексу України).

Суд звертає увагу заявника, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини 1 статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (частина 1 статті 153 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статями 150, 152, 153, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Комунальному підприємству «Київжитлоспецексплуатація» у видачі судового наказу про стягнення суми заборгованості у розмірі 14 614, 45 грн.

2. Відповідно до частини 2 статті 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та згідно з положеннями статті 256 Господарського процесуального кодексу України та підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її складання.

Повний текст ухвали складено та підписано 24.02.2021.

Суддя М.Є. Літвінова