ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 року Справа № 915/1507/20

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом Приватного акціонерного товариства Миколаївська теплоелектроцентраль, Каботажний спуск, 18, м. Миколаїв, 54020 ()

до відповідача Миколаївської міської ради, вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54027 ()

про стягнення коштів в сумі 11 707, 76 грн.

без повідомлення (виклику) учасників

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Миколаївської області звернулось Приватне акціонерне товариство Миколаївська теплоелектроцентраль з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача Миколаївської міської ради основний борг за теплову енергію в сумі 11 707, 76 грн.

І. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 16.12.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами.

Заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами від сторін до суду не надходило.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ УЧАСНИКІВ ПРОЦЕСУ.

1. Правова позиція позивача.

Позивач зазначає, що предметом спору є вимога про стягнення грошової заборгованості (боргу за теплову енергію).

Підставою позову позивачем зазначено обставини щодо непроведення відповідачем Миколаївською міською радою, як власником нежитлового приміщення за адресою: м. Миколаїв, вул. Даля, 28, оплати за спожиту теплову енергію за період з 26.10.2017 по 09.04.2020. Позивач зазначає, що факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг не може слугувати підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг. Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст. 11, 322 ЦК України, ст. 1, 19, 24 Закону України Про теплопостачання, ст. 19, 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги та практикою Верховного Суду.

2. Правова позиція (заперечення) відповідача.

06.01.2021 року до господарського суду Миколаївської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 210/21), в якому відповідач просить суд в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування заперечень відповідач зазначає, що між сторонами відсутні договірні відносини у спірний період та позивачем не доведено факт отримання відповідачем послуг постачання теплової енергії.

Заперечення обґрунтовані положеннями ст. 13, 19, 20, 21, 32 Закону України Про житлово-комунальні послуги, судовою практикою.

У відповіді на відзив (вх. № 357/21 від 12.01.2021 року) позивач зазначає, що приміщення по вул. Даля, 28 знаходиться в системі житлового будинку з централізованою системою опалення, яка є єдиною з системою опалення приміщень по вулиці Даля, 28.

Факт підключення опалення до будинку по вулиці Даля, 28 є рішення ММР № 867 від 24.10.2017, 1053 від 05.11.2018, № 1161 від 30.10.2019 Про початок опалювального періоду у житловому фонді та інших об`єктах м. Миколаєва та наряд на підключення до централізованої системи опалення від 26.10.2017, 10.11.2018, 05.11.2019 саме цього будинку.

Обов`язок укладення договору законодавством покладено саме на споживача.

Відповідач не скористався наданим йому ст. 167 ГПК України правом на подання заперечень.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН З ПОСИЛАННЯМ НА ДОКАЗИ, НА ПІДСТАВІ ЯКИХ ВСТАНОВЛЕНІ ВІДПОВІДНІ ОБСТАВИНИ.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступне.

31.03.2017 року між Управлінням з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради та Заводським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області укладено договір про припинення договору позички від 28.05.2010 року № 20/07.01-13 на безоплатне використання нежитлового приміщення (напівпідвал) по вул. Даля, 28, площею 29,84 кв.м. (арк. 20).

Заводським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області передано, а Управлінням з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради прийнято нежитлові приміщення (напівпідвал) по вул. Даля, 28, що підтверджується Актом передачі нежитлового приміщення від 31.03.2017 року (арк. 20 на звороті).

21.07.2020 року позивач ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» звернулось до Управління комунального майна Миколаївської міської ради з листом № 10-01/1051, в якому просило надати інформацію про користувачів нежитловими приміщеннями, що розташовані на перших поверхах житлових будинків та знаходяться у власності територіальної громади міста Миколаєва в особі Управління комунального майна Миколаївської міської ради, зокрема, по вул. Даля, 28 у період з 27.02.2017 по 20.07.2020 (арк. 19).

Відповідно до інформації, наданої листом № 1484/10/01/08/20 від 20.08.2020 року, Управління комунального майна Миколаївської міської ради повідомило, що приміщення по вул. Даля, 28 з 31.03.2017 року і станом на дату надання відповіді є вільними (арк. 18).

Таким чином, з 31.03.2017 приміщення по вул. Даля, 28 вільне, в оренду не передавалось. Доказів зворотнього суду не подано.

Нежитлові приміщення знаходяться в житловому будинку.

Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 24.10.2017 № 367 "Про початок опалювального періоду 2017-2018 у житловому фонді та інших об`єктах м. Миколаєва" вирішено розпочати опалювальний сезон на всіх об`єктах житлового фонду, інших об`єктах, у тому числі для населення, яке користується природним газом або електричною енергією для потреб опалення, згідно з нормами та нормативами споживання з 24.10.2017 року. Підключення систем теплопостачання проводити на підставі нарядів, що надаються виконавцями послуг (арк. 22).

Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 03.04.2018 № 265 "Про закінчення опалювального сезону 2017-2018" вирішено закінчити опалювальний сезон з 03.04.2018 на всіх об`єктах, крім дошкільних закладів, лікарень, пологових будинків, амбулаторій (арк. 23).

Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 05.11.2018 № 1053 "Про початок опалювального періоду 2018-2019 рр. у житловому фонді та інших об`єктах м. Миколаєва" вирішено розпочати опалювальний сезон на всіх об`єктах житлового фонду, інших об`єктах, крім населення, яке користується природним газом або електричною енергією для потреб опалення, згідно з нормами та нормативами споживання з 05.11.2018 року. Підключення систем теплопостачання проводити на підставі нарядів, що надаються виконавцями послуг (арк. 24).

Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 05.04.2019 № 271 "Про закінчення опалювального сезону 2018-2019" вирішено закінчити опалювальний сезон з 06.04.2019 на всіх об`єктах, крім дошкільних закладів, лікарень, пологових будинків, амбулаторій (арк. 25).

Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 30.10.2019 № 1161 "Про початок опалювального періоду 2019-2020 рр. у житловому фонді та інших об`єктах м. Миколаєва" вирішено розпочати опалювальний сезон на всіх об`єктах житлового фонду, інших об`єктах, крім населення, яке користується природним газом або електричною енергією для потреб опалення, згідно з нормами та нормативами споживання з 31.10.2019 року. Підключення систем теплопостачання проводити на підставі нарядів, що надаються виконавцями послуг (арк. 26).

Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 08.04.2020 № 314 "Про закінчення опалювального сезону 2019-2020" вирішено закінчити опалювальний сезон з 08.04.2020 на всіх об`єктах, крім дошкільних закладів, лікарень, пологових будинків, амбулаторій (арк. 27).

В опалювальні періоди 2017-2018, 2018-2019 та 2019-2020 років позивачем поставлялась відповідачу теплова енергія в гарячій воді з метою теплозабезпечення приміщень за адресою: вул. Даля, 28, що підтверджується нарядами на підключення до централізованої системи опалення від 26.10.2017, від 10.11.2018 та від 05.11.2019 року (арк. 35-37).

Факт постачання теплової енергії в період з 26.10.2017 року по 09.04.2020 року підтверджується наявними в матеріалах справи відомостями обліку теплової енергії абонента по вул. Даля, 28 за період з жовтня 2017 по квітень 2020 (арк. 38-56).

Позивачем виставлено відповідачу рахунок № 4998/5 для проведення оплати за теплову енергію, спожиту за період з 26.10.2017 року по 09.06.2020 року на загальну суму 11 707, 76 грн. (арк. 14).

14.09.2020 року позивач звернувся до відповідача з вимогою № 10-03/1287 від 10.09.2020 року, в якій позивач, керуючись ч. 2 ст. 530 ЦК України, вимагав терміново вжити заходів щодо погашення заборгованості та перерахувати 11 707,76 грн., додавши відповідний розрахунок та рахунок для оплати (арк. 12-14).

Факт направлення вимоги з додатками підтверджується описом вкладення у лист, поштовою квитанцією та поштовою накладною (арк. 15, 16). Вимогу з додатками отримано відповідачем 13.09.2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (арк. 16).

Станом на дату розгляду справи суду не подано доказів оплати відповідачем грошових коштів за спожиту теплову енергію.

Нарахування відповідачу сум оплати за спожиту теплову енергію здійснювалось за тарифами, зазначеними у постановах Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (арк. 28-34).

Ухилення відповідача від проведення оплати за фактично отриману теплову енергію і стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

ІV. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність.

Відповідно до ч. 1, 3 с. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ч. 2 ст. 275 ГК України відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про теплопостачання (тут і далі в редакції від 02.08.2017) у цьому Законі основні терміни вживаються в такому значенні:

- балансоутримувач (будинку, групи будинків, житлового комплексу) - власник відповідного майна або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно і уклала договір купівлі-продажу теплової енергії з теплогенеруючою або теплопостачальною організацією, а також договори на надання житлово-комунальних послуг з кінцевими споживачами;

- споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону України Про теплопостачання теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України Про теплопостачання споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до ст. 24 Закону України Про теплопостачання основними обов`язками споживача теплової енергії є: своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Відповідно до п.п. 9 п. 3 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 № 1198 (тут і далі в редакції від 03.10.2007) споживач теплової енергії - фізична особа, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.

Відповідно до п. 4 Правил користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією (далі - договір), крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів. Форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.

Відповідно до п. 14 Правил споживач зобов`язаний укласти з теплопостачальною організацією договір до початку подачі теплоносія до системи теплоспоживання.

Таким чином, законодавством України передбачено, що постачання теплової енергії здійснюється за договором купівлі-продажу, обов`язок із своєчасного укладення якого покладено саме на споживача теплової енергії.

Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Тобто відсутність між сторонами договору не може слугувати підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг.

Відповідна правова позиція сформульована у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, у постановах Верховного Суду від 10.05.2018 у справі № 922/2790/17, від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц (провадження № 61-11107св18) та від 13 листопада 2019 року у справі № 686/14833/15-ц (провадження № 61-26205св18).

Відсутність договору про постачання теплової енергії при підтвердженні факту її постачання обставинами справи не звільняє осіб, які використовують теплову енергію без укладення договору на теплопостачання від обов`язку оплати за фактично спожиту теплову енергію.

Так, позов про стягнення вартості теплової енергії підлягає задоволенню, якщо підтверджено, що між сторонами склалися фактичні договірні відносини. Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.05.2018 у справі № 922/2790/17 та постанові від 21.05.2019 року у справі № 922/4239/16.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем склалися фактичні договірні відносини щодо постачання та споживання теплової енергії у нежитлових приміщеннях, розташованих за адресою: вул. Даля, 28, м. Миколаїв, які належать відповідачу.

Факт теплопостачання підтверджено нарядами на підключення будинку до теплових мереж на початку опалювальних сезонів та відповідними відомостями обліку теплової енергії. В опалювальні сезони 2017-2018, 2018-2019 та 2019-2020 років позивач поставив відповідачу теплову енергію на загальну суму 11 707, 76 грн.

Станом на день розгляду справи суду не подано доказів оплати заборгованості в розмірі 11 707, 76 грн., строк оплати якої настав, як і не спростовано факту наявності вказаної заборгованості.

Враховуючи вищевикладене, позовна вимога про стягнення боргу за спожиту теплову енергію в сумі 11 707, 76 грн. є обґрунтованою, підставною та підлягає задоволенню.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Судовий збір в розмірі 2 102, 00 грн. згідно ст. 129 ГПК України слід відшкодувати позивачу з відповідача.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Складення проекту місцевого бюджету, його попереднє схвалення належить до повноважень виконавчих органів місцевої ради та місцевих фінансових органів (ст. 28 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні ст. 75, 76 Бюджетного кодексу України). Розгляд та затвердження місцевого бюджету відноситься законодавством до виключної компетенції місцевих рад (ст. 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, ст. 76, 77 Бюджетного кодексу України). Виконання місцевих бюджетів покладено на виконавчі органи місцевих рад та місцеві фінансові органи (ст. 63, 64 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, ст. 43, 46-51, 78 Бюджетного кодексу України).

За таких обставин, фінансові ресурси на виконання статей видатків закріплюються за виконавчими органами відповідних органів місцевого самоврядування (розпорядники, головні розпорядники). Отже, у місцевих рад не має фінансових ресурсів. Таким чином, стягнення за наказом повинно здійснюватись з відповідного виконавчого органу - в спірному випадку виконавчого комітету Миколаївської міської ради.

Керуючись ст. 129, 233, 236-238, 240, 241, 254-259 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з відповідача Миколаївської міської ради, вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54027 () через виконавчий комітет Миколаївської міської ради, вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54027 () на користь позивача Приватного акціонерного товариства Миколаївська теплоелектроцентраль, Каботажний спуск, 18, м. Миколаїв, 54020 () на р/р НОМЕР_1 в АТ "Державний ощадний банк України", МФО 326461:

- 11 707, 76 грн. (одинадцять тисяч сімсот сім грн. 76 коп.) - основного боргу за теплову енергію.

3. Стягнути з відповідача Миколаївської міської ради, вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54027 () через виконавчий комітет Миколаївської міської ради, вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54027 () на користь позивача Приватного акціонерного товариства Миколаївська теплоелектроцентраль, Каботажний спуск, 18, м. Миколаїв, 54020 () на р/р НОМЕР_2 в ПАТ АБ Укргазбанк, МФО 320478:

- 2 102, 00 грн. (дві тисячі сто дві грн. 00 коп.) - витрат по сплаті судового збору.

4. Накази видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено 22.02.2021 року.

Суддя Е.М. Олейняш