СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2021 р. Справа № 922/2411/20

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Барбашова С.В., суддя Пушай В.І., суддя Радіонова О.О.

за участю секретаря судового засідання Полупан Ю.В.

за участю представників:

позивача не з`явився

відповідача не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Тепломережі», м. Кам`янське, Дніпропетровська область (вх. № 25 Х/3 від 04.01.2021) на рішення Господарського суду Харківської області від 05.10.2020 у справі № 922/2411/20 (суддя Жигалкін І.П.; повне рішення складено 08.10.2020)

за позовом Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Тепломережі», м. Кам`янське, Дніпропетровська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авєга», м. Харків

про стягнення 269726,84 грн

ВСТАНОВИЛА:

03 серпня 2020 року Комунальне підприємство Кам`янської міської ради «Тепломережі» звернулось до Господарського суду Харківської області із позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авєга» суми основного боргу в розмірі 250000,00 грн, 3% річних в сумі 9467,30 грн, інфляційних втрат в сумі 10259,54 грн. Також позивач просив суд стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору в розмірі 4045,90 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору на відпуск теплової енергії № 52с від 01.12.2018 в частині повної та своєчасної оплати наданих послуг з теплопостачання.

Ухвалою суду від 04.08.2020 позовну заяву Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Тепломережі» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авєга» про стягнення коштів було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 05.10.2020 у справі № 922/2411/20 в позові відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підтверджені необхідними доказами, оскільки:

-надані позивачем акти про постачання теплової енергії за період з 01.01.2019 по 30.04.2019 не підписані відповідачем, тому не можуть свідчити про реалізацію та отримання теплової енергії;

-рахунки-фактури від 12.03.2019, від 08.02.2019, від 10.04.2019 та від 02.07.2019 не є доказами надання послуг і не можуть бути оцінені, як докази виконання такої господарської операції, як послуга, а також не можуть свідчити про безспірність заявлених вимог;

-матеріали справи не містять доказів того, що сторони фактично виконували вимоги Договору, а споживач (Відповідач) взагалі звертався за наданням послуг до Постачальника після 19.11.2019 на виконання умов укладеного договору;

Комунальне підприємство Кам`янської міської ради «Тепломережі», м. Кам`янське із даним рішенням суду першої інстанції не погодилось, звернулось до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження зазначеного рішення суду першої інстанції, скасувати в повному обсязі рішення Господарського суду Харківської області від 05.10.2020 у справі № 922/2411/20 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити; судові витрати покласти на відповідача.

Позивач вважає, що суд першої інстанції помилково розглянув справу як малозначну в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, чим порушив процесуальні права позивача, гарантовані статтею 129 Конституції України. Крім того, судом першої інстанції була надана помилкова оцінка умовам укладеного між сторонами договору та фактичним обставинам справи, які свідчать про належне виконання позивачем договірних зобов`язань з поставки теплової енергії у період з 01.12.2018 по 30.04.2019 та порушення обов`язку відповідача з оплати її вартості у повному обсязі.

Автоматизованою системою документообігу суду для апеляційного розгляду справи № 922/2411/20 визначено колегію суддів у складі: Барбашова С.В. головуюча суддя (суддя-доповідач), судді Пушай В.І., Радіонова О.О., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.01.2021.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 11.01.2021 апеляційну скаргу Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Тепломережі», м. Кам`янське на рішення Господарського суду Харківської області від 05.10.2020 у справі № 922/2411/20 залишено без руху, у зв`язку із тим, що до скарги не додано доказів сплати судового збору в сумі 6068,85 грн.

У зв`язку із тим, що скаржником усунуто недоліки поданої ним апеляційної скарги у визначений судом строк, та за відсутності заперечень проти відкриття апеляційного провадження від іншого учасника справи, ухвалою суду від 01.02.2021 вирішено поновити позивачу пропущений строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у даній справі; відкрито апеляційне провадження у справі № 922/2411/20 та призначено її до розгляду на 23.02.2021 об 11:30 год. Відповідачу запропоновано у строк до 16.02.2021 подати до Східного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу. Участь сторін у судовому засіданні визнано необов`язковою.

Відповідач в установлений апеляційним господарським судом строк відзиву на апеляційну скаргу не надав, хоча ухвала про відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду була отримана відповідачем 04.02.2021 (том 1 аркуш справи 82).

19.02.2021 на електронну адресу суду надійшло клопотання (вх. № 2217), яке підписано електронним цифровим підписом уповноваженого представника КП КМР «Тепломережі» - ліквідатора Бахматського О.О., у якому повідомлено, що в зв`язку з відсутністю можливості забезпечити явку належного представника для участі у судовому засіданні 23.02.2021, позивач просить здійснити апеляційний розгляд справи № 922/2411/20 без участі представника скаржника. Вимоги апеляційної скарги позивач підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Частиною третьою статті 196 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання 23.02.2021 не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить відповідне повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення.

Відповідно до частин другої та третьої статей 120, 270 Господарського процесуального кодексу України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно частини дванадцятої статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що явка представників учасників справи судом обов`язковою не визнавалась, участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, беручи до уваги заявлене позивачем клопотання про розгляд справи за відсутності його представника, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про можливість розгляду справи у даному судовому засіданні 23.02.2021 за відсутності представників сторін, які належним чином повідомлені про судовий розгляд справи.

Апеляційним господарським судом, у відповідності до пункту 4 частини п`ятої статті 13 Господарського процесуального кодексу України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, у межах строку, встановленого статтею 273 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами частини другої цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі та пояснення учасників справи у відповідності до приписів частини першої статті 210 Господарського процесуального кодексу України.

Перевіривши та проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи, розглянувши справу в порядку статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги позивача.

Предметом спору у даній справі є питання про наявність чи відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 250000,00 грн за Договором № 52с від 01.12.2018 за надані послуги з постачання теплової енергії за період з 01.12.2018 по 30.04.2019 за даними показників приладу обліку, а також нарахованих у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання інфляційних втрат в сумі 10259,54 грн та 3 % річних в сумі 9467,30 грн за загальний період з 21.01.2019 по 31.05.2020.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду на відміну від суду першої інстанції вважає, що заявлені у цій справі позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з таких підстав.

Як свідчать матеріали справи та не оспорюється відповідачем, між позивачем - Комунальним підприємством Кам`янської міської ради «Тепломережі», м. Кам`янське (Постачальник) та відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Авєга», м. Харків (Споживач) укладено Договір № 52с на відпуск теплової енергії (далі - Договір), предметом якого є продаж Постачальником Споживачеві теплової енергії для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання в кількості, у строки та на інших умовах, що зазначені в цьому Договорі (пункт 1.1. Договору) (том 1 аркуші справи 10-13).

У пункті 2.2. Договору сторони обумовили, що Постачальник проводить відпуск теплової енергії (далі - т/е) для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання згідно з діючими ДСТУ Б.Д. по об`єктах Споживача, згідно адрес:

-пр. Конституції, 32 по приладу обліку. Джерело-ДніпроАзот.

Згідно пункту 2.3. Договору облік відпущеної т/е проводиться за приладами обліку.

У підпунктах г) та з) пункту 3.2. Договору сторони дійшли згоди, що Споживач зобов`язується вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов Договору та повідомляти Постачальника про своє бажання щодо припинення споживання теплової енергії відповідно до Договору.

Про припинення користування тепловою енергією Споживач повідомляє Постачальника за 30 календарних діб до орієнтовної дати припинення постачання теплової енергії.

Згідно підпунктів б) та в) пункту 3.9. Договору Постачальник зобов`язується:

-розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги Споживача і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання, або надання не в повному обсязі;

-надавати на вимогу Споживача інформацію про обсяги та якість постачання теплової енергії, тарифи (ціни), порядок оплати, методики і нормативи розрахунку, режими споживання на умовах, визначених Договором.

У пункті 5.1. Договору сторони погодили такі умови:

-розрахунки за т/е, що споживається проводяться в грошовій формі відповідно до тарифів, встановлених рішенням виконавчого комітету Кам`янської міської ради (Облдержадміністрацією), постановою Національної комісії регулювання ринку комунальних послуг України, постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України або в іншій формі згідно з чинним законодавством.

Рішення КМР від 24.10.18 р. № 305

Тариф за 1 Гкал складає 1778 грн 80 коп. без ПДВ (в т.ч. 1654,63 грн-виробництво; 120,15 грн-транспортування; 4,02 грн-постачання) діє з 16.11.18р.

Рішення КМР від 28.11.18 р. № 342

Тариф за 1 Гкал складає 1733 грн 06 коп. без ПДВ (в т.ч. 1574,41 грн-виробництво; 153,53 грн-транспортування; 5,12 грн-постачання) діє з 06.12.18р.

Тариф за 1 Гкал складає 2079 грн 67 коп. з ПДВ;

-інформація про зміну тарифів доводиться до Споживача через засоби масової інформації і не є підставою для переукладення договору. Постачальник має право застосувати нові узгоджені тарифи без додаткової згоди із Споживачем;

-розрахунковим періодом є календарний місяць. Споживач самостійно одержує платіжну вимогу та акт про постачання т/е у Постачальника після 10-го числа наступного за розрахунковим місяця. Споживач на протязі розрахункового періоду сплачує Постачальнику вартість зазначеної в договорі місячної кількості т/е, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця. Остаточний розрахунок проводиться до 20 числа наступного за розрахунковим місяця.

Згідно пункту 9.1. Договір цей Договір набуває чинності з дня його підписання обома сторонами та діє до 01.12.2019, в частині проведення розрахунків - до повного їх здійснення. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде заявлено однією із сторін.

В підтвердження виконання умов Договору у період з 01.12.2018 по 30.04.2019 та надання відповідачу послуг з теплопостачання у цей період на загальну суму 303989,60 грн позивач надав до позовної заяви:

-акт № 12-0000291 від 31.12.2018 про постачання теплової енергії за період з 01.12.2018 по 31.12.2018 на суму 44504,98 грн (том 1 аркуш справи 19);

-акт № 1-00000884 від 31.01.2019 про постачання теплової енергії за період з 01.01.2019 по 31.01.2019 на суму 151591,96 грн (том 1 аркуш справи 20);

-акт № 2-00000961 від 28.02.2019 про постачання теплової енергії за період з 01.02.2019 по 28.02.2019 на суму 92204,34 грн (том 1 аркуш справи 20);

-акт № 3-00001377 від 31.03.2019 про постачання теплової енергії за період з 01.03.2019 по 31.03.2019 на суму 14344,13 грн (том 1 аркуш справи 21);

-акт № 4-00000002 від 30.04.2019 про постачання теплової енергії за період з 01.04.2019 по 30.04.2019 на суму 1344,19 грн (том 1 аркуш справи 21).

Крім того, із матеріалів справи вбачається, що позивач сформував до сплати відповідачу рахунки-фактури, а саме:

-№ 12-0000292 від 22.01.2019 на оплату теплопостачання за грудень 2018 року згідно Договору №52с на суму 44504,98 грн (том 1 аркуш справи 19);

-№ 1-00000884 від 08.02.2019 на оплату теплопостачання за січень 2019 року згідно Договору №52с на суму 151591,96 грн (том 1 аркуш справи 22);

-№ 2-00000961 від 12.03.2019 на оплату теплопостачання за лютий 2019 року згідно Договору №52с на суму 92204,34 грн (том 1 аркуш справи 22);

-№ 3-00001377 від 10.04.2019 на оплату теплопостачання за березень 2019 року згідно Договору №52с на суму 14344,13 грн (том 1 аркуш справи 23);

-№ 4-00000002 від 02.07.2019 на оплату теплопостачання за квітень 2019 року згідно Договору №52с на суму 1344,19 грн (том 1 аркуш справи 23).

Як встановлено судом першої інстанції і підтверджується в ході апеляційного розгляду справи, вказані вище акти про постачання теплової енергії підписані лише зі сторони Постачальника, а зі сторони Споживача підписано лише акт № 12-0000291 від 31.12.2018 про постачання теплової енергії за період з 01.12.2018 по 31.12.2018 на суму 44504,98 грн.

Водночас пунктом 5.2. Договору сторони передбачили, що всі розрахунки за цим Договором виконуються на підставі платіжних вимог та двостороннього акту про постачання т/е, що виписує Постачальник Споживачу. Двосторонній акт про постачання т/е Споживач підписує і один екземпляр повертає Постачальнику в 5-ти денний термін. В разі неповернення акту в зазначений термін та відсутності мотивованої (письмової) відмови, кількість отриманої т/е вважається беззаперечною та прийнятою до сплати.

Відповідачем не надано доказів самостійного одержання платіжних вимог та актів про постачання т/е у Постачальника після 10-го числа наступного за розрахунковим місяця, як того вимагає пункт 5.1. Договору.

Натомість як свідчать матеріали справи 17.06.2020 позивач листом за вих. № 00.09.1194 від 01.06.2020 направив відповідачу - ТОВ "Авєга" (адреса: 61068, м. Харків, Набережна Сабурівська, 7) акти про постачання теплової енергії за період січень 2019 року на суму 151591,96 грн, за лютий 2019 року на суму 92204,34 грн, за березень 2019 року 14344,13 грн, квітень 2019 року на суму 1344,19 грн та акт звіряння взаємних розрахунків станом на 31.05.2020 на суму боргу в розмірі 250000,00 грн (з урахуванням проведених часткових оплат) (том 1 аркуш справи 7).

Однак відповідач ані в суді першої, ані в суді апеляційної інстанції не заперечив проти отримання цих актів і не надав доказів повернення підписаних актів позивачу, як передбачено пунктом 5.2. Договору.

Мотивованої (письмової) відмови щодо зазначених в актах обсягів та вартості отриманої теплової енергії відповідач позивачу не надав, тому ці акти колегія суддів апеляційної інстанції вважає належними доказами в підтвердження їх прийняття відповідачем та погодження в повному обсязі.

Крім того матеріали справи не містять і відповідачем не доведено, що він звертався до позивача із претензіями щодо невідповідності розміру плати за отримані послуги теплопостачання у період з 01.12.2018 по 30.04.2019, як і не звертався до позивача зі скаргами відносно ненадання послуг з відпуску теплової енергії у спірний період або щодо їх надання не в повному обсязі. Також відповідачем не ставилося питання щодо невідповідності відпущеної т/е зазначеним в актах даним.

Згідно пункту 5.1. Договору Споживач зобов`язаний щомісячно проводити звірку розрахунків за т/е в бухгалтерії постачальника. У разі невиконання звірки протягом кварталу сума боргу нараховується в безспірному порядку.

Проте відповідач не надав до суду доказів виконання цієї обов`язкової умови Договору в узгоджені сторонами строки. Направлений позивачем 17.06.2020 акт звіряння взаємних розрахунків станом на 31.05.2020 на суму 250000,00 грн залишений відповідачем без жодного реагування. Інше відповідачем не доведено.

Згідно з пп. а), д) п. 3.1. Договору Споживач має право вибирати теплопостачальну організацію, а також відмовитись від послуг теплопостачальної організації, про що попереджає письмово теплопостачальну організацію в строк, передбачений договором; у разі порушення теплопостачальною організацією умов договору викликати її представника для складання та підписання акта-претензії, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник повинен з`явитися на виклик не пізніше визначеного законодавством строку. Акт-претензія складається споживачем та представником постачальника і скріплюється їх підписами. У разі неприбуття представника постачальника в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається постачальнику, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензії.

Однак жодних доказів письмового звернення відповідача до позивача із претензіями, зауваженнями чи запереченнями стосовно кількості, якості поставленої теплової енергії чи її вартості у спірний період з 01.12.2018 по 30.04.2019, а також доказів виклику представника постачальника для складання та підписання акта-претензії, сторонами до матеріалів справи не надано.

Отже висновки суду першої інстанції про відсутність у справі доказів фактичного виконання сторонами умов Договору у спірний період не відповідають встановленим обставинам справи і спростовуються в ході її апеляційного розгляду.

Матеріали справи містять докази письмового звернення відповідача до позивача із вимогою за вих.№ 1/19/1/19 від 19.11.2019 про призупинення дії Договору № 52с від 01.12.2018, у зв`язку із завершенням будівельних робіт та передачею об`єкта власнику. Крім того, у цьому зверненні відповідач повідомив позивача про те, що він зобов`язується сплатити заборгованість за Договором найближчим часом.

Посилання суду першої інстанції на те, що Споживач не звертався за наданням послуг до Постачальника після 19.11.2019 на виконання умов укладеного Договору, є безпідставними, позаяк заявлена до стягнення сума боргу стосується правовідносин сторін у період з 01.12.2018 по 30.04.2019.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за Договором № 52с від 01.12.2018, який відповідачем не оспорюється, останній сплатив позивачу за надані послуги теплопостачання 04.02.2019 44504,98 грн та 15.08.2019 9484,62 грн, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 250000,00 грн (том 1 аркуш справи 7).

Відповідач жодним чином не спростував наявність заборгованості у заявленій до стягнення сумі і доказів її сплати до справи не надав.

Згідно пункту 5.1. Договору у разі прострочення виконання розрахунків за цим Договором Споживач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України.

На підставі пункту 5.1. Договору та положень статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача 3% річних в сумі 9467,30 грн та інфляційні втрати в сумі 10259,54 грн за загальний період з 21.01.2019 по 31.05.2020, що розраховані позивачем за кожним актом окремо.

Відповідно до статей 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, яка кореспондується із статтею 193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надані йому послуги в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 903 Цивільного кодексу України).

Згідно із статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу; виконавцем - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Згідно статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до частини першої статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

За змістом частини сьомої статті 276 Господарського кодексу України оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Також Законом визначений обов`язок споживача сплачувати за отриману теплову енергію саме теплопостачальній організації.

Згідно із частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріалами справи в їх сукупності підтверджується, що позивач належним чином виконав умови Договору №56с від 01 грудня 2018 року, поставивши відповідачу теплову енергію, проте оплата її вартості проведена відповідачем лише частково. Тим самим відповідач порушив покладені на нього договором зобов`язання.

Судом першої інстанції була надана помилкова оцінка зазначеним фактам та обставинам, що призвело до прийняття помилкового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно положень статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку розрахунку 3% річних та інфляційних втрат, наданого позивачем, та встановлено, що під час його проведення позивачем було включено до періоду нарахування 3% річних дні фактичних оплат суми боргу.

Згідно перерахунку суду апеляційної інстанції в межах визначеного позивачем періоду до стягнення з відповідача підлягають 3% річних в сумі 9451,18 грн та інфляційні втрати у розмірі 10259,54 грн. В іншій частині вимог щодо стягнення з відповідача 3% річних в сумі 16,12 грн позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Колегія суддів апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги щодо неправомірного розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

Як свідчать матеріали справи, ухвалою Господарського суду Харківської області від 04.08.2020 позовну заяву Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Тепломережі», м. Кам`янське суд прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі, що переглядається. Місцевий господарський суд дійшов висновку про розгляд цієї справи за правилами спрощеного провадження на підставі статті 247 Господарського процесуального кодексу України без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною третьою статті 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 247 зазначеного Кодексу у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині 4 цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. У порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи: 1) про банкрутство; 2) за заявами про затвердження планів санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство; 3) у спорах, які виникають з корпоративних відносин, та спорах з правочинів щодо корпоративних прав (акцій); 4) у спорах щодо захисту прав інтелектуальної власності, крім справ про стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) у спорах, що виникають з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції; 6) у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних такою посадовою особою юридичній особі її діями (бездіяльністю); 7) у спорах щодо приватизації державного чи комунального майна; 8) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 9) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 3-8 частини 4 статті 247 Господарського процесуального кодексу України.

Місцевий господарський суд урахувавши наведені положення законодавства, розглянув справу у спрощеному провадженні, не порушуючи вимог процесуального закону. Обставин протилежного позивач не довів, як і не зазначив, яким саме чином суд позбавив його можливості подати всі належні та допустимі докази і пояснення, адже позивач мав право подати або витребувати документи, які, як він вважав, можуть вплинути на вирішення спору по суті.

Втім, згідно статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною першою статті 277 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене вище у сукупності, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, при невідповідності висновків, викладених у рішенні, встановленим обставинам справи, у зв`язку з чим на підставі пунктів 1, 3 частини першої статті 277 Господарського процесуального кодексу України оскаржуване рішення підлягає скасуванню в апеляційному порядку з ухваленням у справі нового рішення про часткове задоволення позову за наведених у даній постанові підстав.

Пунктом 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Тепломережі», м. Кам`янське на рішення Господарського суду Харківської області від 05.10.2020 у справі № 922/2411/20 задовольнити.

Рішення Господарського суду Харківської області від 05.10.2020 у справі № 922/2411/20 скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авєга» (61068, Харківська обл., місто Харків, Набережна Сабурівська, будинок 7; ) на користь Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Тепломережі» (51914, Дніпропетровська обл., місто Кам`янське, вулиця Тритузна, будинок 168; код ЄДРПОУ 03342573) суму основного боргу в розмірі 250000,00 грн, 3% річних в сумі 9451,18 грн та 10259,54 грн інфляційних втрат.

В частині вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 16,12 грн у задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авєга» (61068, Харківська обл., місто Харків, Набережна Сабурівська, будинок 7; ) на користь Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Тепломережі» (51914, Дніпропетровська обл., місто Кам`янське, вулиця Тритузна, будинок 168; ) 4045,66 грн судового збору за подачу позовної заяви та 6068,49 грн судового збору за подачу апеляційної скарги.

Доручити Господарському суду Харківської області видати відповідні накази.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 24.02.2021.

Головуючий суддя С.В. Барбашова

Суддя В.І. Пушай

Суддя О.О. Радіонова