ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2021 р.м. ХарківСправа № 922/4071/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аріт К.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кірана", м.Дніпро
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Берізка 2007.", м.Харків
про стягнення 153000,09 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Кірана" звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Берізка 2007." про стягнення 153000,09 грн. збитків за договором поставки.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22.12.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/4071/20 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, встановивши учасникам справи строки для надання заяв по суті спору, копія якої отримана відповідачем 24.12.2020 року, що підтверджується поштовими повідомленнями.

Однак, відповідач своїми процесуальними правами не скористався, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не подав, відзиви на позов не надав.

За таких обставин справа розглядається за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

19.08.2020 року між ТОВ «КІРАНА» (позивач, покупець) та ТОВ «БЕРІЗКА 2007.» (відповідач, постачальник) був укладений Договір поставки № К-1908/20 (далі- Договір).

За умовами Договору постачальник зобов`язався передати у власність покупця зерно українського походження врожаю 2020 року (далі - Товар), а покупець зобов`язався прийняти та оплатити Товар відповідно до умов даного Договору.

Даний Договір набрав чинності з моменту підписання уповноваженими представниками сторін і скріплення печатками, із терміном дії - до 31.07.2021 року, а в частині зобов`язань, що виникли до цієї дати - до повного їх виконання відповідними сторонами.

В межах дії Договору між сторонами було укладено Специфікацію №4 від 22.09.2020 року на суму 952000,56 грн.

На підставі Рахунку на оплату №20/09-20 від 22.09.2020 року оплату за Товар TOB «КІРАНА» здійснило 22.09.2020 року на загальну суму 918000,54 грн., в т.ч. ПДВ- 153000,09 грн. відповідно до:

- платіжного доручення №11422 від 22.09.2020 року на суму 190400,11 грн.;

- платіжного доручення №81 від 22.09.2020 року на суму 727600,43 грн.

Товар ТОВ «КІРАНА» отримало 23.09.2020 року на підставі видаткової накладної №27/09-20 від 23.09.2020 року (а.с.17).

Станом на дату подання позову ТОВ «БЕРІЗКА 2007.» не здійснило реєстрацію податкової накладної за цією господарською операцією в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З метою захисту свого порушеного права на отримання податкового кредиту, ТОВ «КІРАНА» направило на адреси ТОВ «БЕРІЗКА 2007.» претензію №16/11/20 від 16.112020 року із вимогою здійснити реєстрацію податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних протягом двох календарних днів з моменту отримання претензії, яку ТОВ «БЕРІЗКА 2007.» отримало 26.11.2020 року (а.с.20).

Отже дводенний строк на виконання вимог претензії сплив 29.11.2020 року.

Проте станом на дату подання цієї позовної заяви, вимоги позивача щодо необхідності здійснити дії з реєстрації податкової накладної, ТОВ «БЕРІЗКА 2007.» не виконало.

З огляду на вищевикладене вбачається, що таким порушенням вимог чинного законодавства України ТОВ «БЕРІЗКА 2007.» позбавили позивача права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту, та відповідно, ТОВ «КІРАНА» понесло збитки.

Оскільки відповідач не виконав обов`язку щодо складання та реєстрації податкової накладної на суму 918000,54 грн., у т.ч. ПДВ - 153000,09 грн., позивач позбавився свого права на віднесення вказаної суми до податкового кредиту.

TOB «КІРАНА» разом з Декларацією по ПДВ за листопад 2020 року подало до контролюючого органу відповідну скаргу та скерувало на адресу ГУ ДПС у Харківській області скаргу в порядку ст.78 Податкового кодексу України щодо наявності підстав для проведення перевірки відповідача та застосування до нього відповідних фінансових санкцій.

Проте, вжиті заходи не призвели до відновлення порушених прав позивача.

Проведення вказаної господарської операції підтверджується наступними документами:

- Копія Договору поставки №К-1908/20 від 19.08.2020 року;

- Копія Специфікації №4 від 22.09.2020 року;

- Копія Рахунку на оплату №20/09-20 від 22.09.2020 року;

- Копія платіжного доручення №11422 від 22.09.2020 року;

- Копія платіжного доручення №81 від 22.09.2020 року;

- Копія видаткової накладної №27/09-20 від 23.09.2020 року.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно з ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За вимогами ст.198.6 Податкового кодексу України (далі - ПК України) не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними.

Відповідно, лише зареєстрована в Єдиному реєстрі податкова накладна є підставою для формування податкового кредиту.

Оскільки відповідач не виконав обов`язку щодо складання та реєстрації податкової накладної на суму 918000,54 грн., у т.ч. ПДВ - 153000,09 грн., позивач позбавився свого права на віднесення вказаної суми до податкового кредиту.

Таким порушенням вимог чинного законодавства України ТОВ «БЕРІЗКА 2007.» позбавило позивача права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та відповідно, ТОВ «КІРАНА» понесло збитки.

У відповідності до ч.3 ст.216 ГК України господарсько-правова відповідальність базується на принципах, згідно з якими потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі.

Абзацом 17 ст.201.10 ПК України передбачено, що у разі порушення продавцем/покупцем товарів/послуг порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг мас право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або порушено порядок її заповнення та/або порядок реєстрації в Єдиному реєстрі. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Проте, надходження такої заяви із скаргою є підставою лише для проведення документальної позапланової виїзної перевірки зазначеного продавця для з`ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов`язань з податку за такою операцією.

Таким чином, вказаною нормою не встановлено процедури відновлення порушених прав покупця товару у випадку відмови у наданні податкової накладної постачальником. Наслідком подання заяви є лише перевірка постачальника.

Абзацом 15 ст.201.10 ПК України визначено, що відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

TOB «КІРАНА» разом з Декларацією по ПДВ за листопад 2020 року подало до контролюючого органу відповідну скаргу та направило на адресу ГУ ДПС у Харківській області скаргу в порядку ст.78 Податкового кодексу України щодо наявності підстав для проведення перевірки відповідача та застосування до нього відповідних фінансових санкцій.

За приписами ст.22 Цивільною кодексу України (далі - ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки): доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 224 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: збитків, протиправної поведінки, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до пункту 14.1.181 статті 14 ПК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, податковий кредит - сума, на яку платник ПДВ має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу. За змістом підпункту "а" пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі ввезення їх на митну територію України) та послуг.

Згідно з п.198.2 ст.198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг. що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку, зокрема, з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Положення п.200.1 ст.200 ПК України визначають, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (п.200.3 ст.200 ПК України).

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від`ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від`ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов`язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг (п. 200.4 ст. 200 ПК України).

Відповідно до п.3 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 року №1307, усі податкові накладні підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Пункт 201.10 ст.201 ПК України встановлює, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних. Аналогічна вимога міститься у п.6.1 Порядку заповнення податкової накладної, який визначає, що оригінал податкової накладної надається покупцю (отримувачу) товарів/послуг на його вимогу. Податкова накладна підлягає реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних, надається покупцю тільки після реєстрації, що здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період (п.201.10 ст.201 ПК України).

Таким чином, суд дійшов висновку, що сума податку на додану вартість, що не включена до податкового кредиту позивача внаслідок невиконання своїх обов`язків відповідачем зі своєчасної реєстрації податкової декларації, є збитками позивача.

Відповідно до ст.20 ГК України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом, зокрема, відшкодування збитків.

Згідно з ч.4 ст.47 ГК України збитки, завдані підприємцю внаслідок порушення громадянами чи юридичними особами, органами державної влади чи органами місцевого самоврядування його майнових прав, відшкодовуються підприємцю відповідно до цього Кодексу та інших законів.

За змістом ст.216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати рядок у сфері господарювання.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин, в силу вимог ст.218 ГК України, є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Стаття 623 ЦК України визначає, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Отже, відповідач встановленого Податковим кодексом України обов`язку щодо реєстрації податкових накладних не виконав.

З наведених вище норм вбачається, що такі порушення відповідача позбавили позивача права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та відповідно, скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 153000,09 грн., тобто позивач поніс збитки.

З огляду на викладене, у цьому випадку є прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкову накладну та неможливістю включення сум ПДВ до податкового кредиту позивача, а також, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, яка фактично є збитками позивача.

Отже, обставини справи свідчать про наявність усіх елементів складу господарського правопорушення з боку ТОВ «БЕРІЗКА 2007.» та підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми збитків.

При вирішенні цього спору суд спирається на позицію Верховного Суду по аналогічним спорам, викладену у постановах від 03.08.2018 року по справі №917/877/17, та від 03.12.2018 року по справі №908/76/18.

Враховуючи викладене, факт порушення відповідачем діючого законодавства, наявність збитків та причинно-наслідкового зв`язку між ними, суд приходить про обґрунтованість позову та його задоволення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, встановивши сторону, з вини якої справу було доведено до суду, суд керується положеннями ст.129 ГПК України, відповідно до яких, судовий збір покладається на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 2, 5, 7, 11, 13, 14, 15, 42, 46, 73, 74, 80, 86, 129, 238, 247, 251, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Берізка 2007." (; юридична адреса: 61072, м.Харків, вул.Отакара Яроша, б.47, кв.35; фактична адреса: 62530, Харківська обл., Вовчанський р-н, с.Стариця, вул.Спартака,б.445) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кірана" (; адреса: 49107, м.Дніпро, Запорізьке шосе, 26) збитки у розмірі 153000,09 грн., 2295,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "19" лютого 2020 р.

Суддя К.В. Аріт