УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

м. Київ

23.02.2021Справа № 910/2743/21

Суддя Маринченко Я.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЗК Плюс» (14000, Чернігівська облю, м. Чернігів, вул. Шевченка, буд. 94; ідентифікаційний код 39157831) про забезпечення позову до пред`явлення позову, без виклику сторін,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЗК Плюс» звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про забезпечення позову шляхом заборонити

Акціонерному товариству «Український Будівельно - інвестиційний Банк» () вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно Відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання, а саме: заборонити виплачувати кошти в сумі 34869,40 грн згідно з вимогою Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південно - Західна Залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» виробничий відділ Козятинська дирекція залізничних перевезень щодо забезпечення виконання договору №ПЗ/ДН-2-20723/НЮ від 01.10.2020 року на підставі банківської гарантії №BGV/UA/03-2-8808 від 28.09.2020 року до вирішення по суті справи за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЗК ПЛЮС» до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південно-Західна Залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» виробничий відділ Козятинська дирекція залізничних перевезень про визнання вимоги від 28.01.2021 №ДН-2-01-4/119 незаконною та про визнання банківської гарантії №BGV/UA/03-2-8808 від 28.09.2020 року такою, що не підлягає виконанню; зупинити стягнення на підставі банківської гарантії №BGV/UA/03-2- 8808 від 28.09.2020 року до вирішення по суті справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЗК ПЛЮС» до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південно-Західна Залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» виробничий відділ Козятинська дирекція залізничних перевезень поо визнання вимоги віл 28.01.2021 №ДН-2-01-4/119 незаконною та про визнання банківської гарантії №BGV/UA/03-2-8808 від 28.09.2020 року такою, що не підлягає виконанню.

Заява обґрунтована тим, що 01.10.2020 року згідно з рішенням тендерного комітету №108/1 від 16.09.2020 за процедурою відкритих торгів № UA-2020-08-04-007060-а відповідно до Закону України «Про публічні закупівлі» між Акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ Укрзалізниця виробничий підрозділ Козятинська дирекція залізничних перевезень (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДЗК Плюс» (виконавець, заявник) укладено Договір про надання послуг №ПЗ/ДН-2-20723/НЮ відповідно до умов якого виконавець зобов`язується за завданням за замовника надати послуги землевпорядних робіт з оформлення/переоформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки )ДК 021:2015 - 71250000-5 «Архітектурні, інженерні та геодезичні послуги»), а саме з розроблення землевпорядної документації щодо відведення земельних ділянок в Державному земельному кадастрі та державної реєстрації права постійного користування земельними ділянками АТ «Укрзалізниця» в установленому законом порядку, далі - послуги, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити ці послуги відповідно до цього договору.

Відповідно до п. 11.1. договору виконавець (учасник-переможець) вносить не пізніше дати укладання договору про закупівлю, але в будь-якому випадку до кінця строку укладення договору, передбаченого ст. 32 Закону України «Про публічні закупівлі» на рахунок замовника, забезпечення виконання цього договору у розмірі 5% його вартості, що складає 34869,40 грн.

На виконання умов договору заявником із АТ «Український Будівельно-інвестиційний Банк» укладено Договір про надання гарантії №BGV/UA/03-28808 від 28.09.2020 у розмірі 34869,40 грн.

28.01.2020 замовник звернувся до АТ «Український Будівельно-інвестиційний банк» із листом-вимогою №ДН-2-01-4/119 стосовно сплати грошових коштів за банківською гарантією №BGV/UA/03-28808 від 28.09.2020 в якому зазначив, що у зв`язку із невиконанням Товариством з обмеженою відповідальністю «ДЗК Плюс» умов укладеного договору на забезпечення якого видавалась вищезазначена гарантія, просить гаранта сплатити суму у розмірі 34869,40 грн.

Не погоджуючись з діями замовника щодо стягнення, у зв`язку із зверненням до АТ «Український Будівельно-інвестиційний банк» про сплату гарантії у розмірі 34869,40 грн відповідно до банківської гарантії №BGV/UA/03-28808 від 28.09.2020 на забезпечення виконання зобов`язань за укладеним між сторонами договором про надання послуг №ПЗ/ДН-2-20723/НЮ від 01.10.2020, у зв`язку з чим, заявник має намір подати позовну заяву про визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню.

Розглянувши заяву Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЗК Плюс» про забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні заяви, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.138 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Відповідно до ст.136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ч. 1 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.11 ст.137 Господарського процесуального кодексу України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Згідно з ч.4 ст.139 Господарського процесуального кодексу України у заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.

Отже, з положень п.4 ч.1 ст.139 Господарського процесуального кодексу України слідує, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст.74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Суд відзначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заявник зазначає, що у випадку невжиття заходів до забезпечення позову шляхом заборони АТ «Український Будівельно-інвестиційний Банк» виплачувати кошти у сумі 34869,40 згідно з вимогою Акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ Укрзалізниця виробничий підрозділ Козятинська дирекція залізничних перевезень щодо забезпечення виконання договору №ПЗ/ДН-2-20723/НЮ від 01.10.2020 на підставі банківської гарантії №BGV/UA/03-28808 від 28.09.2020 та зупинити стягнення за вищезазначеною гарантією та визнання банківської гарантії №BGV/UA/03-28808 від 28.09.2020 такою, ще не підлягає виконанню до вирішення питання по суті справи про визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню, оскільки заявник буде вимушений сплатити банку зазначену суму з нарахуваннями відсотками за користування коштами, а у випадку несплати заявнику будуть нараховані також штрафні санкції. Окрім того, вказані обставини негативно вплинуть на господарську діяльність позивача, тобто, завдадуть збитків та зменшать обігові кошти підприємства до вирішення позовних вимог по суті, що негативно вплине на виконання інших зобов`язань.

Однак, виходячи з предмету та підстав подання у майбутньому заявником позову та заявленої заяви про забезпечення позову у запропонований заявником спосіб вони є тотожними, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що вжиття заходів забезпечення позову у запропонований позивачем спосіб суперечитиме приписам чинного законодавства України.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні поданої заяви.

Відповідно до ч.6 ст.140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

На підставі ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір в сумі 1135 грн за подання заяви про забезпечення позову покладається на заявника - Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЗК Плюс».

Керуючись ст.ст.136, 137, 138-140 та ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «ДЗК Плюс» в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Дата підписання: 23.02.2021.

Суддя Я.В. Маринченко