РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.02.2021Справа № 910/17565/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УМТК Трейд" (02090, м. Київ, вул. Гродненська, будинок 32; ідентифікаційний код 42657940)

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (84400, Донецька обл., м. Лиман, вул. Привокзальна, 22; ідентифікаційний код 40150216)

про стягнення 251 882, 69 грн,

без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "УМТК Трейд" з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 251 882, 69 грн, з яких: 251 868, 24 грн - основного боргу, 14, 45 грн - 0,1% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідачем були порушені договірні зобов`язання та не здійснено оплати вартості отриманого товару, у зв`язку у чим у відповідача й виникла заборгованість.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.11.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

08.12.2020 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Також відповідачем було подано заяву про поновлення строку на подання відзиву.

Водночас, суд відзначає, що згідно наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення (штрихкодовий ідентифікатор 888) про вручення поштового відправлення, вбачається, що відправлення (ухвала суду від 16.11.2020) була вручена регіональній філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" 01.12.2020.

Оскільки, відзив надійшов до суду 08.12.2020, тобто, у строк, що не перевищує, той, що визначений судом в ухвалі від 16.11.2020, то за таких обставин, суд не вбачає підстав для розгляду заяви про поновлення строку на подання відзиву, оскільки відзив подано у встановлений строк.

18.12.2020 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли додаткові пояснення та додані до них копії платіжних доручень.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до ч. 5, 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи

Розглянувши подані до суду матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

16.03.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "УМТК Трейд" (далі - постачальник) та Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" (далі - покупець) за процедурою відкритих торгів № ЦБД UA-2020-01-17-001298-c укладено договір № ДОН/НХ-20053/НЮ-В предметом якого є поставка постачальником покупцю товару в асортименті та кількості згідно специфікації (додаток 1), яка є невід`ємною частиною договору.

Згідно п. 4.5. договору датою поставки товару вважається дата підписання накладної на прийняття товару та підписання акту прийому-передачі товару.

Загальна сума договору складає 251 868, 24 грн, з урахуванням ПДВ 20% 41 987, 04 та зазначається у звіті про результати здійснення процедури закупівлі (5.2. договору).

Відповідно до п. 6.4. договору покупець здійснює оплату поставленого товару шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 30 банківських днів з дати поставки, при наявності податкової накладної, оформленої та зареєстрованої відповідно до вимог чинного законодавства України в Єдиному державному реєстрі податкових накладних. Днем отримання товару вважається день підписання сторонами або їх уповноваженими представниками накладної (залізничної накладної) на акту прийому-передачі на отримання товару.

Пунктом 16.1 передбачено, термін дії договору - з моменту його підписання сторонами і до 31.12.2020.

Обґрунтовуючи необхідність звернення до суду з даним позовом позивач вказує, що ним на виконання умов договору № ДОН/НХ-20053/НЮ-В було здійснено, а відповідачем у свою чергу прийнято товар загальною вартістю 251 868, 24 грн. Втім, відповідачем в порушення договірних зобов`язань не було здійснено оплати поставленого товару, в наслідок чого в останнього й утворилася заборгованість перед позивачем, що становить 251 868, 24 грн. Також відповідачем на суму основного боргу було здійснено нарахування 14, 45 грн - 0,1% річних.

Так, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України вказано, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вказує наступне.

Відповідно до п. 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що позивачем було поставлено, а відповідачем прийнято товар загальною вартістю 251 868, 24 грн, зокрема, видатковими накладними від 10.06.2020 № 132, від 12.06.2020 № 135, від 16.06.2020 № 142, від 16.06.2020 № 143 та актами приймання передачі товару від 10.06.2020 № б/н, від 12.06.2020 б/н, від 16.06.2020 № б/н, від 16.06.2020 № б/н, які у свою чергу підписані відповідачем без жодних заперечень та зауважень.

При цьому, повноваження представника відповідача на отримання товару підтверджуються довіреностями від 12.06.2020 № 214 та від 16.06.2020 № 216.

Датою поставки товару, відповідно до п. 4.5 та п. 6.4 договору, вважається дата підписання накладної на приймання товару та підписання акту прийому-передачі товару обома сторонами договору.

Таким чином, датою поставки позивачем товару відповідачу вартістю 55 976,40 грн. є 10.06.2020, вартістю 57 816,72 грн. - 12.06.2020, вартістю 97 945,92 грн. та 40 129,20 грн. - 16.06.2020.

Отже, суд вказує, що позивачем належним чином виконані обумовлені договором зобов`язання.

Відповідно до п. 6.3. договору, розрахунок за поставлений товар здійснюється таким чином: 100% перерахуванням грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

Згідно п. 6.4. договору, покупець здійснює оплату поставленого товару шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 30 банківських днів з дати поставки, при наявності податкової накладної, оформленої та зареєстрованої відповідно до вимог чинного законодавства України в Єдиному державному реєстрі податкових накладних.

Отже, враховуючи дату поставки товару та п. 6.4. договору, суд погоджується з твердженнями позивача, що обов`язок з оплати отриманого товару на підставі видаткових накладних від 10.06.2020 № 132, від 12.06.2020 № 135, від 16.06.2020 № 142, від 16.06.2020 № 143 загальною вартістю 251 868,24 грн. у відповідача виник 28.08.2020, а останнім днем здійснення оплати за такий товар є - 09.10.2020.

Втім, суд вказує, що доказів, щоб свідчили, про здійснення відповідачем у строк до 09.10.2020 оплати поставленого товару загальною вартістю 251 868,24 грн в матеріалах справи не міститься.

Разом з тим, суд відзначає, що у поданому відзиві на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Так, судом встановлено, що після звернення позивача з даним позовом до суду відповідачем було здійснено оплату поставленого товару загальною вартістю 251 868, 24 грн, у підтвердження чого було надано копії платіжних доручень, а саме: від 10.11.2020 № 3191132 на суму 40 129,20 грн, від 18.11.2020 № 3208282 на суму 55 976,40 грн, від 18.11.2020 № 3208311 на суму 97 945,92 грн та від 18.11.2020 № 3208331 на суму 57 816,72 грн.

Таким чином, суд вказує, що відповідач в повному обсязі оплатив поставлений позивачем товар загальною вартістю 251 868, 24 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Враховуючи, що предмет спору (сума основного боргу в розмірі 251 868, 24 грн) припинив своє існування після звернення позивача з даним позовом до суду та відкриття провадження у справі, суд дійшов висновку закрити провадження у справі в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 251 868, 24 грн.

Що стосується заявленої позивачем до стягнення з відповідача нарахованої на суму основного боргу 14, 45 грн - 0,1% річних, то суд вказує наступне.

Приписами ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України закріплено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В п. 11.2. договору сторони відповідно до частини 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановили, що розмір відповідальності покупці за прострочення виконання грошового зобов`язання за цим договором становить 0,1% від простроченої суми грошових зобов`язань за цим договором.

Із наданого позивачем розрахунку 0,1% річних, вбачається, що нарахування було здійснено за 21 день прострочення.

Суд, здійснивши перерахунок суми нарахувань 0,1% від простроченої суми грошових зобов`язань, дійшов висновку, що вимога позивача в цій частині є обґрунтованою та підлягає задоволенню та відповідно стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 14, 45 грн.

Разом з тим, наведені відповідачем доводи, з якими останній обумовлює відмову в стягненні 0,1% річних в розмірі 14, 45 грн не беруться судом до уваги, як такі, що не ґрунтуються на нормах права.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Положеннями ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що судовий збір у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Керуючись 74, 76-80, 129, 231, 232, 233 та 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження в частині стягнення заборгованості в розмірі 251 868, 24 грн.

2. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "УМТК Трейд" - задовольнити.

3. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (84400, Донецька обл., м. Лиман, вул. Привокзальна, 22; ідентифікаційний код 40150216) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УМТК Трейд" (02090, м. Київ, вул. Гродненська, будинок 32; ідентифікаційний код 42657940) 0,1% річних в розмірі 14 (чотирнадцять) грн 45 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 778 (три тисячі сімсот сімдесят вісім) грн 24 коп.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 15.02.2021

Суддя Д.О. Баранов