ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2021 р.м. ХарківСправа № 922/3953/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ємельянової О.О.

при секретарі судового засідання Малихіній М.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Полтавський ремонтний завод залізничної техніки", 36015, м. Полтава, вул. Старокотелевська, буд. 2
до Державного підприємства "Завод" Електроважмаш", 61089, м. Харків, пр.-т. Московський, буд. 299
простягнення 475 609, 49 грн.
за участю представників сторін:

позивача: Кривенко Е.Ю., довіреність № б/н від 01.12.2020 року;

відповідача: Дмитрієва І.В., довіреність № 248-485/20 від 21.12.2020 року.

ВСТАНОВИВ:

Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавський ремонтний завод залізничної техніки" звернулось до Господарського суду Харківської області із позовом до Державного підприємства "Завод" "Електроважмаш" про стягнення заборгованості з оплати надання послуг за договором № 483ВК від 22.05.2020 року у сумі 452 471, 91 грн., пеню у сумі 20 667,33 грн., інфляційні втрати у розмірі 1 465, 20 грн., 1 % річних у розмірі 1 005, 05 грн. Також до стягнення заявлені судові витрати у розмірі 7 134,14 грн.

25.01.2021 року від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 1797) у якому останній просить суд, долучити даний відзив на позовну заяву до матеріалів справи № 922/3953/20 та подальший розгляд справи вести з його урахуванням. Вимогу щодо стягнення пені залишити на розсуд суду з врахуванням контррозрахунку та клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій на 70 % до 2 944, 77 грн. Вимогу про стягнення річних та втрат від інфляції залишити на розсуд суду з урахуванням контррозрахунку відповідача. Здійснити розподіл судових витрат, відповідно до розміру задоволених позовних вимог, як того вимагають норми Господарського процесуального кодексу України (а.с. 15-166).

Ухвалою суду від 26.01.2021 року додані до відзиву (вх. № 1797 від 25.01.2021 року) копії наказів Фонду державного майна України від 08.06.2018 року № 777 та від 06.11.2019 року № 1084 - повернуто без розгляду. Відкладено розгляд справи по суті на "16" лютого 2021 року. Явку представників учасників справи визнано обов`язковою.

08.02.2021 року від позивача через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив (вх. № 3116) у якій останній зазначає, що щодо наданих у відзиві відповідача розрахунків з якого дня доцільно починати та закінчувати нарахування пені, річних та втрат від інфляції за договором вважає їх арифметично вірними. У зв`язку зі чим, зазначає, що період грошового зобов`язання за який підлягає нарахування пені, річних та втрат від інфляції за договором по першій партії складає 96 днів, по другій партії складає 96 днів, по третій партії складає 12 днів, по четвертій партії складає 28 днів. Проти заявлено відповідачем клопотання про зменшення розміру пені заперечує.

12.02.2021 року відповідачем через канцелярію суду надано заперечення (вх. № 3533) на відповідь на відзив, у яких просить суд, долучити заперечення на відповідь на відзив до матеріалів справи. Вимогу щодо стягнення пені залишити на розсуд суду з врахуванням конррозрахунку відповідача та клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій на 70 %, до 2 944, 77 грн. Вимогу про стягнення річних та втрат від інфляції залишити на розсуд суду із врахуванням контррозрахунку відповідача. Здійснити розподіл судових витрат, відповідно до розміру задоволених позовних вимог, як того вимагають норми господарського процесуального кодексу України.

Присутній у судовому засіданні представник позивача, надав усні пояснення щодо наданої відповіді на відзив, та проси суд прийняти її як письмові пояснення.

Суд дослідивши матеріали справи, із урахуванням пояснень позивача, приймає відповідь на відзив (вх. № 3116 від 08.02.2021 року) як пояснення у справі, подальший розгляд справи веде їз їх урахуванням.

Ухвалою суду від 16.02.2021 року, яку занесено до протоколу судового засідання, вищевказані документи, судом долучено до матеріалів справи.

Присутній у судовому засіданні представник позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти клопотання відповідача про зменшення розміру пені заперечував.

Присутній у судовому засіданні представник відповідача надав усні пояснення щодо позовних вимог, та просив суд задовольнити клопотання про зменшення розміру пені.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, заслухавши присутніх у судовому засіданні представників сторін, судом встановлено наступне.

Як зазначає позивач, 22.05.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Полтавський ремонтний завод залізничної техніки" (виконавець, позивач) та Державним підприємством "Завод" "Електроважмаш" (замовник, відповідач) укладено договір № 483 ВК (в.с. 16-22).

Пунктом 11.1 договору сторони погодили, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2020 року.

Згідно пункту 1.1. договору, виконавець зобов`язується за дорученням замовника на власний ризик надати послуги у відповідності до умов цього договору, а замовник зобов`язується прийняти ці послуги та оплатити їх.

Предметом договору є послуги з використання комісійного розбирання двигунів (електродвигунів постійного струму тягових ЭД-118, ЭД-118А, ЭД-118АУ2, результатом яких є вузли та деталі згідно переліку, що наведений у додатку № 4 ("Перелік вузлів та деталей, що передаються після комісійного розбирання одного двигуна") до цього договору, що є невід`ємною його частиною. Перелік послуг наведений у додатку № 3 ("Перелік послуг з комісійного розбирання двигунів") до цього договору, що є невід`ємною його частиною. Перелік електродвигунів наведений додатку № 2 ("Перелік двигунів, що передаються"), що є невід`ємною його частиною. послуги надаються виконавцем етапами за допомогою власного обладнання, перелік якого наведений у додатку № 6 ("Перелік власного обладнання, яке використовується виконавцем для надання послуг") (пункт 1.2. договору) (а.с. 24-31).

Пунктом 2.1. договору, сторони погодили, що загальна вартість послуг за договором становить 532 800, 00 грн., у тому числі ПДВ 20 % становить 88 800, 00 грн.

Приймання - передача наданих послуг здійснюється сторонами протягом 1 робочого дня з моменту отримання замовником демонтованих деталей. Після надання послуг виконавець надає замовнику оригінал наступних документів: акт приймання-передачі вузлів та деталей після комісійного розбирання; товарно-транспортна накладна; акт приймання-передачі наданих послуг; рахунок. (пункт 4.1. договору).

Відповідно до пункту 5.1. договору, сторони узгодили, що оплата наданих послуг здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця протягом 30 календарних днів з моменту підписання сторонами акту приймання - передачі наданих послуг (по кожній партії).

Як зазначає позивач, останнім на виконання умов договору надано послуги на загальну суму 452 741, 91 грн., що підтверджується, а саме:

- актом приймання - передачі № 241-20/56 від 16.06.2020 року на суму 390 000, 00 грн., товарно - транспортною накладною № 155 від 18.06.2020 року;

- актом приймання - передачі № 241-20/59 від 18.06.2020 року на суму 390 000, 00 грн., товарно - транспортною накладною № 166 від 19.07.2020 року;

- актом приймання - передачі № 241-20/66 від 09.076.2020 року на суму 390 000, 00 грн., товарно - транспортною накладною № 168 від 13.07.2020 року;

- актом приймання - передачі № 241-20/71 від 13.07.2020 року на суму 390 000, 00 грн., товарно - транспортною накладною № 14 від 06.07.2020 року; актом приймання-передачі № 1 від 06.07.2020 року (а.с. 34-48).

Актом наданих послуг № 17 від 06.07.2020 року на суму 133 200, 00 грн., товарно - транспортною накладною № 15 від 06.07.2020 року, актом приймання-передачі № 2 від 06.07.2020 року, актом наданих послуг № 18 від 06.07.2020 року, на суму 133 200, 00 грн., товарно - транспортною накладною № 18 від 23.07.2020 року, актом приймання - передачі № 5 від 23.07.2020 року, актом наданих послуг № 29 від 23.07.2020 року, на суму 133 200, 00 грн. (а.с. 49-61).

Актом приймання-передачі наданих послуг від 28.09.2020 року, щодо зменшення оплати наданих послуг в межах 3-ї партії (акт приймання-передачі № 5 від 23.07.2020 року) на суму 80 328, 09 грн., сума сплати становить 52 871, 91 грн. , товарно - транспортна накладна № 20 від 29.07.2020 року, акт приймання - передачі № 7 від 29.07.2020 року., акт надання послуг № 30 від 29.07.2020 року на суму 133 200, 00 грн. (а.с.65-71).

Проте відповідачем суму наданих послуг в обумовлені договором строки, сплачено не було, у зв`язку із чим, позивачем 22.09.2020 року за вих. № 2020/958 направлено на адресу відповідача претензію, у якій вимагав оплатити виконані виконавцем на підставі договору № 483ВК від 22.05.2020 року послуги у розмірі 452 471, 91 грн. (а.с. 72-75).

Вищевказана претензія відповідачем залишена без задоволення, що стало причиною звернення із відповідним позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частин першої, другої статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України, яка кореспондується з частиною першою статті 526 Цивільного кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно з положеннями статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частина перша статті 612 названого Кодексу визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання умов договору було підписано акти приймання-передачі на актами наданих послуг на загальну суму 452 741, 91 грн., про що не заперечує відповідач у наданому до суду відзиві на позовну заяву (а.с. 34-48, 49- 61, 159-166).

Враховуючи те, що відповідач не надав доказів сплати основного боргу в розмірі 452 741, 91 грн. або обґрунтованих заперечень вимогам позивача, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу у розмірі 452 741, 91 грн.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за спірними договором, позивачем було нараховано відповідачу пеню у сумі 20 667,33 грн., інфляційні втрати у розмірі 1 465, 20 грн., 1 % річних у розмірі 1 005, 05 грн. (а.с. 77-78).

Щодо стягнення із відповідача 1 % річних у розмірі 1 005, 05 грн. та інфляційних втрат у розмірі 1 465, 20 грн. відповідно до наданого розрахунку (а.с. 77-78), суд виходить з наступного.

Пунктом 7.4. договору сторони погодили, що у разі порушення строків оплати наданих послуг, передбачених цим договором, виконавець має право вимагати оплату 1 % річних та інфляційні втрати.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши правильність нарахування 1 % річних у розмірі 1 005, 05 грн. та інфляційних втрат у розмірі 1 465, 20 грн. (відповідно до наданого розрахунку а.с. 77-78) у онлайн системі "Лігазакон", із урахування контрозрахунку відповідача (а.с. 159-166) викладеного у наданому до суду відзиві на позовну заяву (вх. № 1797 від 25.01.2020 року) та письмових пояснень позивача (вх. № 3116 від 08.02.2021 року) викладених у наданій до суду відповіді на відзив, суд дійшов висновку, що позивачем при здійсненні розрахунку, допущено помилку, а саме у визначенні періодів нарахувань за які було здійснено відповідні нарахування.

Судом здійснено власний розрахунок у онлайн системі "Лігазакон", та встановлено, що сума 1 % річних та інфляційних втрат, пені за актом наданих послуг № 17 від 06.07.2020 року (за період з 06.08.2020 року по 09.11.2020 року); актом наданих послуг № 18 від 06.07.2020 року (за період з 06.08.2020 року по 09.11.2020 року); за актом приймання - передачі наданих послуг № б/н від 28.09.2020 року (за період з 29.10.2020 року по 09.11.2020 року); актом надання послуг № 30 від 29.07.2020 року (за період з 13.10.2020 року по 09.11.2020 року) (а.с. 49-64, 65-71) та встановлено що сума, яка підлягає до задоволення, становить 1 % річних у розмірі 818, 00 грн.

В решті - 187,05 грн. суми 1 % річних слід відмовити, як безпідставно нарахованої.

Інфляційні втрати у розмірі 1 465, 20 грн. здійснено вірно, вони відповідають вимогам закону та відносинам що складися між сторонами, а тому підлягають до задоволення у повному обсязі.

Щодо вимог позивача про солідарне стягнення з відповідача пені у сумі 20 667,33 грн. (відповідно до наданого розрахунку а.с. 77-78) у онлайн системі "Лігазакон", із урахування контрозрахунку відповідача (а.с. 159-166), викладеного у наданому до суду відзиві на позовну заяву (вх. № 1797 від 25.01.2020 року), та письмових пояснень позивача (вх. № 3116 від 08.02.2021 року) викладених у наданій до суду відповіді на відзив, суд зазначає наступне.

Пунктом 7.5. договору сторони погодили, що за порушення строків оплати наданих послуг, передбачених цим договором, виконавець має право пред`явити замовнику вимоги про стягнення пені у розмірі 0, 1 % від суми простроченої оплати за кожний день прострочення, але не більше 0,5 % від несплаченої суми (а.с. 19).

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частиною першою статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені у сумі 20 667,33 грн. із урахуванням контрозрахунку відповідача та пояснень позивача (а.с. 77-78, 159-166) за допомогою онлайн-системи "Ліга-закон", судом встановлено що такі нарахування здійснено не вірною. Судом здійснено власний розрахунок (із урахуванням вищевикладеного періоду суду), та встановлено, що сума яка підлягає до задоволення становить 9 815, 89 грн.

В решті -10 851, 44 грн. суми пені слід відмовити, як безпідставно нарахованої.

Щодо клопотання відповідача, про зменшення розміру штрафних санкцій (пені) викладено у відзиві на позовну заяву (вх. № 1797 від 25.01.2021 року), суд зазначає наступне (а.с. 159-166)

В обґрунтування заявлено клопотання, відповідач зазначає, що згідно статуту відповідача, останній є державним комерційним підприємством. Основним джерелом фінансової спроможності на існування якого є власні кошти, які знаходяться в розпорядження за результатами фінансово-господарської діяльності. Державне підприємство "Завод" "Електроважмаш" є виробником комплексного електрообладнання для залізничного та міського електротранспорту, а саме електродвигунів та тепловозних генераторів, питома вага яких складає 70 % в загальній структурі запланованного виробництва країни. Також зазначає, що Державне підприємство "Завод" "Електроважмаш" виконує замовлення на відповідних ринках різних країн світу.

Також зазначає, що 29.12.2018 року постановою уряду Російської Федерації № 1716-83 "Про заходи в реалізації Указу Президента від 22.10.2018 року № 592" введено заборону на ввезення до Російської Федерації товарів, країною походження або країною відправлення яких є Україна або які переміщуються через територію України, згідно відповідного переліку, до якого у тому числі включено товари за кодом ТН ЗЕД ЄАЕС 8501- двигуни та генератори електричні. У зв`язку із чим, на підприємство із об`єктивних причин не може самостійно здійснити переорієнтування існуючого запланованого обсягу тягового виробництва на нових замовників.

Державне підприємство "Завод" "Електроважмаш" не отримує, ані бюджетного фінансування, ані будь-яких інших дотацій з бюджету. Також зазначає, що відповідач внесений до переліку об`єктів державної власності, що підлягають приватизації у 2017-2020 роках. Наказом фонду державного майна України № 777 від 08.06.2018 року, було прийнято рішення про приватизацію підприємства відповідача. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16.01.2019 року № 36-Р затверджено перелік об`єктів великої приватизації державної власності, відповідно до якого відповідача включено до цього переліку. Тому, за твердженнями відповідача, накладення стягнення надмірних сум штрафних санкцій, знано зменшує вартість підприємства, що в результаті приватизації завдасть збитків державі в наслідок недоотримання реальної вартості підприємства.

Також зазначає, що у 2020 року на рахунки підприємства відповідача, було декілька разів накладені арешти, що сприяло зростанню заборгованості підприємства перед кредиторами, виникненню заборгованості по заробітній платі та у сплаті соціальних внесків на рахунок Державного бюджету. Таким чином, господарська діяльність підприємства відповідача у визначений період була практично повністю паралізована. У зв`язку із обставинами кризи в галузі машинобудування та періодичне блокування господарської діяльності підприємства, шляхом накладення арештів на усі рахунки відповідача, вказане сприяло виникненню ситуації коли державне підприємство змушено здійснити часткові виплати не тільки контрагентам, але і працівникам стосовно виплати заробітної плати, платежів до бюджету та комунальних платежів.

Також зазначає, що у підприємства відповідача існує заборгованість по заробітній платі, так станом на 12.11.2020 року така заборгованість склала 96, 2 млн. грн. Крім того, наявна заборгованість зі сплати комунальних платежів, сплата яких є безумовною умовою можливості продовжувати господарську діяльність підприємства у майбутньому.

За твердженнями відповідача, відповідно до наказу № 309 від 24.07.2020 року Державне підприємство "Завод" "Електроважмаш" у зв`язку зі змінами в організації виробництва, пов`язаними із зменшенням кількості замовлень на продукцію, що виготовляється підприємством, необхідністю раціонального використання фонду заробітної плати та запобігання масового звільнення працівників підприємства, був встановлений неповний робочий тиждень. Крім того, враховуючи значні борги підприємства за основними зобов`язаннями перед іншими кредиторами, просить також звернути увагу, що стягнення пені, є недоцільним, оскільки може призвести до виникнення ще більшої заборгованості з виплат заробітної плати працівникам підприємства та перед Державним бюджетом України.

Вищевказані обставини, на думку відповідача є підставою для зменшення суми нарахованих позивачем штрафних санкцій (пені) до 70 % (2 944, 77 грн.) від загально їх суми у розмірі 9 815, 89 грн. (а.с. 159-166).

У якості доказів у підтвердження клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій (пені) відповідачем надано до суду: копію ухвали Господарського суду Харківської області від 28.12.2019 року у справі № 922/3692/19, копію ухвали Господарського суду Харківської області від 04.02.2020 року у справі № 922/3692/19, копію постанови Східного апеляційного господарського суду від 18.05.2020 року у справі № 922/760/20, копію довідки № 244/549 від 12.11.2019 року, з якої вбачається. що станом на 12.11.2020 року існує заборгованість з: виплати заробітної плати у розмірі 96,2 млн. грн.; перед постачальниками електричної енергії, природного газу та послуг водовідведення у сумі 23,5 млн. грн., з оплати податку на землю 2,7 мл. грн., копію наказу Фонду державного майна України від 06.11.2019 року № 1084 "Про прийняття до сфери управління Фонду державного майна України та затвердження акту приймання-передачі єдиного майнового комплексу Державного підприємства "Завод "Електроважмаш", копію наказу Фонду державного майна України від 08.06.2018 року № 777 "Про прийняття рішення про приватизацію Державного підприємства "Завод "Електроважмаш", копію розпорядження кабінету Міністрів України від 16.01.2019 року № 36-р Про затвердження переліку об`єктів великої приватизації державної власності, копію наказу від 24.07.2020 року № 309 про встановлення неповного робочого тижня (а.с. 169-186).

Позивач у наданій до суду 08.02.2021 року відповіді на відзив (вх. № 3116), просив суд, відмовити відповідачу у задоволенні клопотання про зменшення розміру пені. Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Згідно статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до вимог статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.

При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Пунктом 3 статті 551 Цивільного кодексу України також передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Відповідна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 26.09.2019 у справі № 922/3613/18, від 08.05.2018 у справі №924/709/17.

Цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 року у справі № 913/89/18, від 04.12.2018 року у справі № 916/65/18, від 03.07.2019 року у справі №917/791/18).

Водночас, висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України).

Частинами 1, 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (стаття 74 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд дослідивши надані відповідачем в обґрунтування заявлено клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій (пені) докази, дійшов до висновку, що останнім в порушення вимог Господарського процесуального кодексу України, не надано до суду належних доказів наявності виняткових обставин, які б надавали підстав для зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій.

З наданої до суду копії довідки № 244/549 від 12.11.2019 року, вбачається, що заборгованість підприємства станом на 12.11.2020 року. Будь-яких доказів щодо фінансового стану станом на час розгляду справи 16.02.2021 та наданому у відзиві 25.01.2021 року, відповідачем до суду надано не було.

Враховуючи вищевикладене, та заперечення позивача, враховуючи необхідність дотримання балансу інтересів сторін, враховуючи, що відповідач тривалий час не сплачує борг, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання про зменшення пені.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: про стягнення з відповідача заборгованості з оплати послуг за договором № 483 ВК від 22.05.2020 року у розмірі 452 471, 91 грн., пеню у сумі 9 815, 89 грн., 1% річних у розмірі 818, 00 грн., інфляційні втрати у розмірі 1 465, 20 грн.

В частині стягнення пені у розмірі 10 851, 44 грн., 1 % річних у розмірі 187, 05 грн. - відмовити.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із чим, із відповідача підлягає до стягнення сума судового збору у розмірі 6 972, 61 грн.

Керуючись статтями 13, 42, 73, 74, 86, 129, 165, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Завод" "Електроважмаш" (61089, м. Харків, пр.-т. Московський, буд. 299, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавський ремонтний завод залізничної техніки" (36015, м. Полтава, вул. Старокотелевська, буд. 2, ) суму заборгованості з оплати послуг за договором № 483 ВК від 22.05.2020 року у розмірі 452 471, 91 грн., пеню у сумі 9 815, 89 грн., 1% річних у розмірі 818, 00 грн., інфляційні втрати у розмірі 1 465, 20 грн. та 6 972, 61 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення пені у розмірі 10 851, 44 грн., 1 % річних у розмірі 187, 05 грн. - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного господарського суду, у межах апеляційного округу, протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Інформація по справі може бути одержана зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Реквізити сторін:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Полтавський ремонтний завод залізничної техніки" (36015, м. Полтава, вул. Старокотелевська, буд. 2, );

відповідач: Державне підприємство "Завод" "Електроважмаш" (61089, м. Харків, пр.-т. Московський, буд. 299, ).

Повне рішення складено "22" лютого 2021 р.

Суддя О.О. Ємельянова