УХВАЛА

23.02.2021м. ХарківСправа № 922/567/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ольшанченка В.І.

розглянувши заяву про видачу судового наказу

заявник Товариство з обмеженою відповідальністю "Вентто", м. Харків
боржник фізична особа-підприємець Фіщенко Станіслав Геннадійович, м. Харків
про стягнення 225000,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕНТТО" (надалі - заявник) надало Господарському суду Харківської області заяву № 22/02/21 до фізичної особи-підприємця Фіщенка Станіслава Геннадійовича (надалі - боржник) про видачу судового наказу на стягнення заборгованості за договором поставки №21/01/20 від 21.01.2020 у сумі 225000,00 грн.

Розглянувши подану заяву та додані до неї документи судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 2 ст. 12 ГПК України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 150 ГПК України у заяві повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Як вбачається з аналізу вищенаведених норм законодавства, судовий наказ може бути видано за наявності відповідного договору, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне виконання сторонами умов договору, а також заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність здійснених розрахунків.

Відтак, безспірні вимоги мають бути підтверджені відповідним доказом.

Заявником не дотримано вимог п. 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України, оскільки в порушення вимог зазначеної норми до заяви не додано доказів, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Так, в обґрунтування заяви про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з фізичної особи-підприємця Фіщенка Станіслава Геннадійовича заявник посилається на те, що згідно видаткової накладної №34 від 27.02.2020 він передав у власність боржнику товар на загальну суму 225000,00 грн.

Зазначена вище видаткова накладна не може вважатись належним, допустимим та достатнім доказом передачі боржнику товару та виникнення у нього заборгованості на суму 225000,00 грн, оскільки ця видаткова накладна не підписана ані Фіщенком Станіславом Геннадійовичем, ані його уповноваженим представником.

Крім того у цій видатковій накладній вказаний договір №27/02/20 від 27.02.2020, а не №21/01/20 від 21.01.2020, за яким заявник просить стягнути заборгованість з фізичної особи-підприємця Фіщенка С.Г.

До того ж заявником не надано самого договору №21/01/20 від 21.02.2020, за яким він просить стягнути з фізичної особи-підприємця Фіщенка С.Г. заборгованість у сумі 225000,00 грн.

Відтак, заявником не надано жодних доказів, що підтверджували б заборгованість фізичної особи-підприємця Фіщенка Станіслава Геннадійовича перед ТОВ "ВЕНТТО" за договором поставки №21/01/20 від 21.01.2020.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 91 ГПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

При цьому достовірними доказами є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 78 ГПК України).

Заявник не надав докази, які підтверджують факт поставки товару та наявність у боржника заборгованості перед заявником.

Згідно з п. 1 та п. 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "ВЕНТТО" у видачі судового наказу про стягнення з фізичної особи-підприємця Фіщенка Станіслава Геннадійовича заборгованості за договором поставки №21/01/20 від 21.01.2020 у сумі 225000,00 грн.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Крім того, відмова судом у видачі судового наказу не позбавляє заявника права звернутися до суду у позовному провадженні.

Частиною 2 ст. 151 ГПК України встановлено, що у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст. 12, 147, 148, 150 - 153, 232 - 235 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "ВЕНТТО" у видачі судового наказу про стягнення з фізичної особи-підприємця Фіщенко Станіслава Геннадійовича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕНТТО" заборгованості за договором поставки від 21.01.2020 №21/01/20 у сумі 225000,00 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Порядок і строк її оскарження передбачено ст. 255 - 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено та підписано 23.02.2021.

Суддя В. І. Ольшанченко

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://reyestr.court.gov.ua/.