ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2021 р. Справа№ 911/4923/14

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Грека Б.М.

суддів: Верховця А.А.

Отрюха Б.В.

за участюсекретаря судового засідання Ковган О.І.
за участю представниківвідповідно до протоколу судового засідання від 16.02.2021
розглянувши апеляційну скаргуОСОБА_1
на ухвалу Господарського суду Київської області від 29.05.2019
у справі№911/4923/14
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Актив-7»
до1). Товариства з обмеженою відповідальністю «Діко» 2). Товариства з обмеженою відповідальністю «Дівіас»
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет споруПублічного акціонерного товариства «Сбербанк»
провизнання недійсним рішення загальних зборів учасників
ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Київської області від 29.05.2019 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Актив-7» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діко» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Дівіас» про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників задоволено. Постановлено визнати недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Дівіас» від 21.06.2010, яке оформлено протоколом загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Дівіас» №8/1.

Не погоджуючись з ухвалою місцевого господарського суду, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 29.05.2019 та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позову повністю.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.11.2020, зазначену апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Грек Б.М., судді: Верховець А.А., Копитова О.С.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.11.2020 відкрите апеляційне провадження у справі №911/4923/14 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Київської області від 29.05.2019, призначено справу до розгляду на 08.12.2020.

У зв`язку з необхідністю призначення розгляду справи на іншу дату, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.11.2020 призначено справу до розгляду на 17.12.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2020 судове засідання призначено в режимі відеоконференції, однак, 17.12.2020 судове засідання в режимі відеоконференції провести не вбачалось за можливе з огляду на технічні проблеми.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2020 відкладено розгляд справи №911/4923/14 на 26.01.2021, а ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.01.2021 клопотання ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Актив-7» - арбітражного керуючого Ярмолінського Юрія Васильовича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції по справі №911/4923/14 задоволено та судове засідання по справі №911/4923/14 призначено в режимі відео конференції.

Крім того, до Північного апеляційного господарського суду 25.01.2021 від представника відповідача-2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату по причині її самоізоляції у зв`язку з підозрою на захворювання коронавірусною інфекцією COVID-19.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.01.2021 відкладено розгляд справи №911/4923/14 на 09.02.2021 з призначенням судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням програмного забезпечення «Easycon», в приміщенні Північного апеляційного господарського суду за адресою: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1, літера А. (зал судових засідань № 13, 2 поверх).

У зв`язку з відпусткою судді Копитової О.С. відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 08.02.2021 для розгляду справи №910/21682/15 визначено колегію суддів у складі: Грек Б.М. (головуючий, суддя-доповідач), судді: Верховець А.А., Отрюх Б.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.02.2021 прийнято справу №911/4923/14 до провадження у складі колегії суддів: головуючого судді - Грека Б.М., суддів: Верховця А.А., Отрюха Б.В.

Внаслідок неналежного функціонування системи відеоконференцзв`язку, судове засідання в режимі відеоконференції не відбулося.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.02.2021 відкладено розгляд справи №911/4923/14 до 16.02.2021.

Учасники справи про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, направленням на адреси місцезнаходження учасників справи копій ухвали суду, натомість в судове засідання з`явились лише представники апелянта та позивача.

Судом враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом. Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з частинами 1, 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень", для доступу до судових рішень загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що сторони не були позбавлені права та можливості ознайомитись з ухвалами суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд вважає за можливе здійснювати розгляд скарги, так як сторони належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, учасниками якої вони є.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що ухвала Господарського суду Київської області від 29.05.2019 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні Господарського суду Київської області перебуває справа №911/4923/14 за заявою Публічного акціонерного товариства "ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ" про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Актив-7».

Постановою господарського суду Київської області від 07.12.2016 р. визнано банкрутом ТОВ «Актив-7» та відкрито його ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Ярмолінського Юрія Васильовича.

Ліквідатором ТОВ «Актив-7» подано позовну заяву про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ «Дівіас» від 21.06.2010, оформлене протоколом № 8/1, в реквізитах вказаної заяви заявник вказав, що неї подано в межах провадження у справі № 911/4923/14 про банкрутство ТОВ «Актив-7».

Згідно доводів позивача, для набуття ТОВ «Діко» права власності на належну ТОВ «Актив-7» частку в ТОВ «Дівіас» та виникнення у загальних зборів ТОВ «Дівіас» законних підстав для виключення зі складу учасників ТОВ «Актив 7», та, відповідно, включення ТОВ «Діко», останній (покупець частки) мав виконати п. 7.1 договору сплати на користь ТОВ «Актив 7» кошти в розмір 10 108 845, 36 грн., як покупну ціну встановлену п. 4.1. До моменту сплати даних коштів ТОВ «Діко» не могло набути права власності на належну ТОВ «Актив-7» частку в ТОВ «Дівіас», а у загальних зборів, відповідно, право змінювати склад учасників. В ході проведення ліквідаційної процедури ліквідатором не отримано відомостей про факт виконання ТОВ «Діко» умов вищезазначеного договору в частині сплати на користь ТОВ «Актив 7» коштів в розмір 10 108 845, 36 грн., як покупної ціни частки в ТОВ «Дівіас». Таким чином, на переконання позивача, оскільки відсутні докази сплати ТОВ «Діко» на користь ТОВ «Актив 7» коштів в розмір 10 108 845, 36 грн., як покупної ціни частки в ТОВ «Дівіас», то відповідно до п. 7.1. договору ТОВ «Діко» не стало справжнім власником частки та усіх корпоративних прав на частку, станом на 21.06.2010 (дату прийняття оскаржуваного рішення) корпоративні права ТОВ «Актив 7», як учасника ТОВ «Дівіас» перейшли незаконно.

Позивач також послався на те, що станом на момент виникнення спірних правовідносин (21.06.2010) ТОВ «Актив 7» та ТОВ «Діко» мали одного і того засновника - ОСОБА_1 , яка одночасно була і директором ТОВ «Діко». Дане, на переконання позивача, свідчить, що оскаржуване рішення загальних зборів було винесене не в інтересах ТОВ «Актив 7», а в інтересах ОСОБА_1 . Виходячи з наведеного, на переконання позивача, рішення загальних зборів ТОВ «Дівіас» від 21.06.2010 (оформлене протоколом № 8/1), яким ТОР «Актив 7» було виключено, а ТОВ «Діко», відповідно, включено до переліку учасників ТОВ «Дівіас» є незаконним, оскільки не відповідає вимогам законодавства.

Ухвалою господарського суду Київської області прийнято до розгляду заяву ТОВ "Актив-7" про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників в межах провадження у справі № 911/4923/14 про банкрутство ТОВ "Актив-7", призначено заяву у підготовчому засіданні, а в подальшому закрито підготовче провадження, призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні.

Як встановлено місцевим господарським судом, 21.06.2010 між ТОВ «Актив 7» (продавець) та ТОВ «Діко» (покупець) було укладено договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Дівіас», відповідно до умов якого продавець продає частку у розмірі 100 % статутного капіталу ТОВ «Дівіас», а покупець купує цю частку та зобов`язується сплатити ціну, яка визначена нижче (п. 1.1. договору).

Договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «ДІВІАС» від 21.06.2010 укладено ТОВ «Актив 7», одним із засновників якого є ОСОБА_1 , з ТОВ «Діко» в особі директора ОСОБА_1

Статутний капітал товариства: 10108845,36 грн. На день підписання даного договору статутний капітал товариства сформований в повному обсязі (п.п. 2.6. та 2.7. договору).

Пунктом 4.1. договору сторони передбачили, що за взаємною згодою сторін ціна частки, що продається за цим договором та має бути сплачена покупцем, становить 10108845,36 грн.

Відповідно до п. 5.1. договору сторони домовились, що розрахунки за цим договором проводяться сторонами протягом строку до 12.12.2015 р. включно в будь-який спосіб, не заборонений чинним законодавством України.

Згідно з п. 5.2. договору в строк, визначений п. 5.1. договору, покупець сплачує продавцю ціну частки в розмірі. Встановленому в п. 4.1. договору.

Право власності на частку переходить до покупця та покупець стає справжнім власником частки та усіх корпоративних прав на частку, в день виконання покупцем своїх зобов`язань за цим договором по сплаті продавцю покупної ціни частки (п. 7.1 Договору).

Поряд з зазначеним, на підставі даного договору, рішенням загальних зборів ТОВ «ДІВІАС» від 21.06.2010 (протокол № 8/1) ТОВ «Актив 7» було виключено, а ТОВ «ДІКО» відповідно включено до переліку учасників ТОВ «ДІВІАС», про що до ЄДР юридичних осіб внесено відповідні відомості.

Місцевий господарський суд, задовольняючи позов, виходив з того, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Разом з тим, місцевим господарським судом встановлено, що умовами договору, на підставі якого було прийнято загальними зборами учасників ТОВ «Дівіас» оспорюване рішення, сторони передбачили, що право власності на частку в статутному капіталі ТОВ «Дівіас» в розмірі 100 % статутного капіталу - 10108845,36 грн. переходить до покупця (ТОВ «Діко») в день виконання ним своїх зобов`язань за даним договором по сплаті продавцю (ТОВ «Актив 7») покупної ціни частки, що становить 10108845,36 грн. (п.п. 4.1., 7.1 договору). Крім того, п. 5.1 сторони узгодили, що розрахунки за цим договором проводяться сторонами протягом строку до 12.12.2015 включно в будь-який спосіб, не заборонений чинним законодавством. В строк, визначений п. 5.1 договору, покупець сплачує продавцю покупну ціну частки в розмірі, встановленому в п. 4.1. договору (п. 5.2. договору). Таким чином, право власності на частку в статутному капіталі ТОВ «Дівіас» в розмірі 100 % (статутний капітал - 10108845,36 грн.) покупець (ТОВ «Діко») набуває від продавця (ТОВ «Актив 7») лише за умови здійснення сплати ціни продажу частки, що становить 10108845,36 грн.

Натомість, ані у встановлений договором строк (до 12.12.2015), ані станом на момент прийняття оскарженої ухвали, тим більше станом на дату прийняття загальними зборами учасників ТОВ «Дівіас» рішення, яким: погоджено перехід частки учасника ТОВ «Актив 7» в розмірі 100 % статутного капіталу ТОВ «Дівіас», що у грошовому виразі становить 10108845,36 грн., у зв`язку з відчуженням частки на користь ТОВ «Діко»; прийнято до складу учасників товариства - ТОВ «Діко», в зв`язку із придбанням частки в статутному капіталі товариства; визначено, що ТОВ «Діко» належить частка розміром 100% статутного капіталу товариства, що у грошовому виразі становить 10108845,36 грн. (21.06.2010), ТОВ «Діко» не було виконано свої зобов`язання за договором купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Дівіас» від 21.06.2010 щодо здійснення сплати покупної ціни частки у розмірі 10108845,36 грн. та, відповідно, не було набуто у власність частку в статутному капіталі ТОВ «Дівіас» в розмірі 100 %.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 (апелянт) посилається на те, що оскарженою ухвалою її позбавлено права власності на корпоративні права у статутному капіталі ТОВ «Дівіас», оскільки суд вирішив питання про її права без участі у справі.

На загальних зборах ТОВ «Дівіас» 21.06.2010 (протокол 8/1) було прийнято два рішення: 1. Погодити перехід частки учасника ТОВ «Актив 7» в зв`язку з відчуженням на користь ТОВ «Діко», прийняти заяву ТОВ «Діко» про вхід до складу учасників та встановити, що ТОВ «Діко» належить частка розміром 100% капіталу товариства. 2. Внести зміни до статуту товариства.

Єдиною підставою для визнання рішення зборів учасників ТОВ «Дівіас» недійсним зазначено - у зв`язку з відсутністю доказів сплати покупної ціни частки відповідно до договору купівлі-продажу частки від 21.06.2010, натомість в протоколі зборів учасників від 21.06.2010 про договір купівлі-продажу та про сплату покупної ціни нічого не зазначено.

На момент відчуження частки ТОВ «Дівіас» учасників, які мають переважне право викупу частки ТОВ «Дівіас» не існувало, а частка була повністю оплачена на момент її відчуження.

Жодна правова підстава для визнання рішення загальних зборів учасників відсутня, і суд в оскарженій ухвалі не зазначив жодної визначеної законодавством підстави для визнання рішення недійсним, як і не встановив факт порушення прав та законних інтересів учасника рішенням загальних зборів.

Спосіб відступлення учасником товариства своєї частки іншим учасникам обирається її власником, і прийняття загальними зборами рішення про перерозподіл часток у статутному капіталі ставиться в залежність від волевиявлення власника перерозподіленої частки, а не від способу відступлення частки учасником товариства, оскільки закон допускає відступлення як шляхом укладення угод, так і іншим чином.

Оспорюване рішення загальних зборів лише засвідчує волевиявлення та намір учасника вчинити певні дії - відступити свою частку в статутному капіталі товариства на користь визначеної особи, та має своїм наслідком реалізацію такого волевиявлення (наміру) у спосіб, передбачений законом шляхом укладення відповідних правочинів.

Визнання недійсним рішення загальних зборів учасників товариства не підпадає під жодний, визначений законодавством, критерій для розгляду в рамках справи про банкрутство.

У відзиві на апеляційну скаргу ліквідатор ТОВ «Актив 7» (позивач) проти доводів апелянта заперечує, та зазначає, що твердження апелянта про те, що оскаржуване рішення зборів начебто не стосується договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Дівіас» є безпідставним та в жодному разі не може бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Оскільки оплати відчужуваної частки здійснено не було, то відповідно рішення зборів про зміну складу учасників є незаконним, оскільки право власності на частку в статутному капіталі покупець набуває лише за умови здійснення сплати ціни продажу частки.

Враховуючи, що ТОВ «Діко» не було перераховано ціну продажу частки на користь ТОВ «Актив 7», це може свідчити, що договір купівлі-продажу частки, та, в подальшому, рішення загальних зборів ТОВ «Дівіас» були спрямовані на штучне виведення майна з власності ТОВ «Актив 7».

Оскаржуване рішення зборів порушує права позивача, оскільки ним ТОВ «Актив 7» фактично було позбавлене корпоративних прав у ТОВ «Дівіас», які повинні були бути включені до складу ліквідаційної маси банкрута та реалізовані в порядку та в спосіб встановлені законом.

З огляду на те, що предметом позову є матеріальна вимога про відновлення прав банкрута на майновий актив, даний спір підлягає розгляду в межах справи про банкрутство №911/4923/14.

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду зазначає, що рішення загальних зборів є актом ненормативного характеру (індивідуальним актом), тобто офіційним письмовим документом, що породжує певні правові наслідки, які спрямовані на регулювання господарських відносин і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин. Підставами для визнання правових актів індивідуальної дії (ненормативних актів) незаконними (недійсними) є невідповідність їх вимогам чинного на час його видання (затвердження) законодавства, в тому числі Конституції України, та/або визначеній законом компетенції органу, який видав (затвердив) цей акт.

Рішення загальних зборів учасників господарського товариства є актом органу управління юридичної особи, а не одностороннім правочином, оскільки приймається загальними зборами учасників, які не є ні суб`єктом права, ні органом, який здійснює представництво товариства. Не є рішенням загальних зборів учасників господарського товариства і договором, тому що приймається не за домовленістю всіх учасників товариства, а більшістю їх голосів.

Для визнання недійсними рішень загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав і законних інтересів учасника (акціонера) товариства. Також слід з`ясувати дотримання порядку скликання загальних зборів, зокрема щодо належного повідомлення позивача про такі збори.

Підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства можуть бути: порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства; позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах; порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства рішенням загальних зборів.

Як вбачається з рішення загальних зборів учасників ТОВ «Дівіас» (том 1 а.с. 11), яким погоджено перехід частки учасника ТОВ «Актив 7» в розмірі 100 % статутного капіталу ТОВ «Дівіас», що у грошовому виразі становить 10108845,36 грн., у зв`язку з відчуженням частки на користь ТОВ «Діко»; прийнято до складу учасників товариства - ТОВ «Діко», в зв`язку із придбанням частки в статутному капіталі товариства; визначено, що ТОВ «Діко» належить частка розміром 100 % статутного капіталу товариства, що у грошовому виразі становить 10108845,36 грн., останнє прийнято з підстав набуття ТОВ «Діко» права власності на частку в статутному капіталі ТОВ «ДІВІАС» на підставі договору купівлі-продажу такої частки (том 1 а.с. 12-13).

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду стосовно того, що ТОВ «Діко» не набуло права власності на частку в розмірі 100 % статутного капіталу ТОВ «ДІВІАС», через невиконання умов договору щодо сплати покупної ціни частки, виходячи з умов договору встановлених сторонами згідно пункту 7.1 та приписів статті 334 ЦК України.

Так, відповідно до частини 1 статті 334 Цивільного кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Втім, пунктом 7.1. договору сторони прямо передбачили, що право власності на частку переходить до покупця та покупець стає справжнім власником частки та усіх корпоративних прав, пов`язаних із часткою, в день виконання покупцем своїх обов`язків за цим договором по сплаті продавцю покупної ціни частки (том 1 а.с. 12).

Відповідно до пункту 12.1 договору він вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до повного та кінцевого виконання сторонами зобов`язань за цим договором (том 1 а.с. 13).

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду зазначає, що цей договір недійсним у судовому порядку не визнавався, розірваний не був, отже є чинним та обов`язковим для виконання сторонами, а його умови мають бути виконані відповідно до досягнутих сторонами домовленостей, що закріплені в тексті договору.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини першої статті 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду про прийняття загальними зборами ТОВ «Дівіас» оспорюваного рішення без наявності відповідних на те підстав, що призвело до незаконного виключення ТОВ «Актив 7» зі складу учасників ТОВ «ДІВІАС» та, відповідно, прийняття ТОВ «Діко» до складу учасників вказаного товариства.

Стосовно обраного позивачем способу захисту своїх порушених прав, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За змістом статті 15 Цивільного кодексу України право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 цього Кодексу.

Отже, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України.

Статтею 16 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 Господарського кодексу України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. (наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 зі справи №912/1856/16, від 14.05.2019 зі справи №910/11511/18).

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі засоби правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.

Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства (правова позиція Верховного Суду України у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладена у постанові від 28.05.2020 у справі №910/7164/19).

Зважаючи на викладене, враховуючи встановлені фактичні обставини справи, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду погоджується з обраним позивачем способом захисту його прав.

Стосовно розгляду позову в межах справи про банкрутство, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду звертає увагу на правову позицію щодо концентрації всіх спорів у межах справи про банкрутство. Так, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються господарським судом без порушення нових справ, з метою концентрації всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Згідно з частиною 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Системний аналіз положень законодавства про банкрутство дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Кодексу України з процедур банкрутства мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

Колегія суддів також зазначає, що згідно доводів, викладених в апеляційній скарзі, на загальних зборах ТОВ «Дівіас» 21.06.2010 (протокол 8/1) було прийнято два рішення: 1. Погодити перехід частки учасника ТОВ «Актив 7» в зв`язку з відчуженням на користь ТОВ «Діко», прийняти заяву ТОВ «Діко» про вхід до складу учасників та встановити, що ТОВ «Діко» належить частка розміром 100% капіталу товариства. 2. Внести зміни до статуту товариства (том 1 а.с. 198), натомість в цій же скарзі апелянт зазначає, що оспорюване рішення загальних зборів лише засвідчує волевиявлення та намір учасника вчинити певні дії - відступити свою частку в статутному капіталі товариства на користь визначеної особи, та має своїм наслідком реалізацію такого волевиявлення (наміру) у спосіб, передбачений законом шляхом укладення відповідних правочинів (том 1 а.с. 201), тобто доводи апеляційної скарги є суперечливими, та такими, що не кореспондуються між собою.

Крім того, як вбачається з документів, що надаються юридичною особою державному реєстратору для проведення реєстраційної дії (том 1 а.с. 51-68) відомості про зміну власника частки у статутному капіталі ТОВ «Актив 7» були зареєстровані державним реєстратором, що спростовує доводи апелянта про лише волевиявлення та намір учасника вчинити певні дії - відступити свою частку в статутному капіталі товариства.

Зважаючи на викладене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду погоджується з висновками місцевого господарського суду про обґрунтованість заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Актив-7» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діко» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Дівіас» про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ «Дівіас» від 21.06.2010, яке оформлене протоколом № 8/1.

Враховуючи наявні в матеріалах справи докази та встановлені в ході судового розгляду обставини, як судом першої так і апеляційної інстанції, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду приходить до висновку, що місцевим судом вірно враховано та перевірено фактичні обставини справи та надано ним належну правову оцінку.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Проніна та інші проти України" від 18.07.2006 зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може прийматись як вимоги подавати детальну відповідь на кожний аргумент.

У рішенні у справі "Сутяжник проти Росії" (заява № 8269/02) від 23.07.2009, Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що не може бути скасоване правильне по суті судове рішення та не може бути відступлено від принципу правової визначеності лише з підстав порушення незначних правил при розгляді та задля правового пуризму, судове рішення може бути скасоване лише з метою виправлення істотної судової помилки.

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду ухвали судом апеляційної інстанції, скаржник не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України. Доводи скаржника спростовуються матеріалами справи та встановленими обставинами. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Київської області від 29.05.2019 по справі №911/4923/14 залишити без змін.

Матеріали справи №911/4923/14 направити до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду України у порядку та строк передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України та нормами Кодексу України з процедур банкрутства.

Головуючий суддя Б.М. Грек

Судді А.А. Верховець

Б.В. Отрюх

Повний текст складено 19.02.2021