ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2021 р.м. ХарківСправа № 922/4158/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОДІЛЛЯАГРОЗАХИСТ", м.Вінниця
до Селянського (фермерського) господарства "ЗОРЯ", с. Фиголівка Дворічанського району Харківської області
про стягнення 64 937,82 грн
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПОДІЛЛЯАГРОЗАХИСТ" (позивач) звернулось до Господарcького суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з Селянського (фермерського) господарства "ЗОРЯ" (відповідач) заборгованість за договором купівлі-продажу №01-03/19-ХЧП від 04.03.2019 в сумі 64937,82 грн., яка складається з 27550,27 грн. основної заборгованості, 12889,99 грн. пені та 24497,56 грн. - відсотків річних. Витрати зі сплати судового збору в сумі 2102,00 грн. позивач просить покласти на відповідача.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 24.12.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; встановлення відповідачу 15-денний термін для подання відзиву на позовну заяву із нормативно-правовим та документальним обґрунтуванням своєї правової позиції.

Згідно зі ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 252 ГПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, ухвалу про відкриття провадження у справі від 24.12.2020 отримав 29.12.2020, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Враховуючи те, що відповідач відзив на позовну заяву у строк встановлений судом не подав, суд вирішує справу в порядку ч. 9 ст. 165 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Положеннями частини 8 статті 252 ГПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив наступне.

04 березня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ПОДІЛЛЯАГРОЗАХИСТ" (продавець) та Селянським (фермерським) господарством "ЗОРЯ" (покупець) було укладено договір купівлі-продажу № 01-03/19-ХЧП, відповідно до умов п.1.1 якого позивач зобов`язався передати, а відповідач - прийняти та сплатити вартість агрохімічної продукції, продукції виробничого призначення (засоби захисту рослин, насіння) відповідно до умов даного Договору (Додатків та Специфікацій до нього).

Згідно з п. 1.3 Договору ціна товару встановлена за домовленістю сторін, а сторони визначили грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті - долар США або євро. Оплата товару (виконання зобов`язання) передбачено у гривні.

За умовами п.1.4 договору загальна сума договору складається із суми вартості товару за всіма специфікаціями та/або видатковими накладними (якщо товар був відпущений без укладення Специфікації), підписаними в рамках цього договору, які є його невід`ємною частиною.

Пунктом 3.1. сторони визначили, що товар по даному Договору продається на умовах здійснення часткової передоплати та/або товарного кредиту (відстрочення кінцевого розрахунку). Умови оплати відповідної партії товару, порядок та строки здійснення платежів зазначаються у специфікації(ях) до Договору.

Відповідно до п. 3.10 Договору товар, що був переданий покупцю в межах цього договору тільки згідно видаткових накладних (без укладення Специфікацій) підлягає повній оплаті у строк, визначений рахунком-фактурою на даний товар.

04.03.2019 сторонами укладено Специфікацію №1 до Договору про поставку товару (насіння кукурудзи ДН Аджамка 1п.) на суму 33799,90 грн. Термін оплати товару сторони визначили - 20% - 6 759,98 грн. - до 07.03.2019; 80% - 27 039,92 грн. - до 01.11.2019).

17.04.2019 сторонами укладено Специфікацію №3 до Договору про поставку товару (гібрид соняшника НС Х 187 (ЄС Харді) стандарт (врожай 2018 року) на суму 10709,14 грн. Термін оплати товару сторони визначили - 20% - 2141,83 грн. - до 18.04.2019; 80% - 8 567,31 грн. - до 01.11.2019).

За видатковою накладною №5-00578 від 15.05.2019 позивачем поставлено відповідачеві товар на суму 31341,13 грн. Термін оплати поставленого товару сторони визначили у рахунку на оплату №1682 від 16.04.2019. - один банківський день).

Як зазначає позивач, він свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, поставив СФГ "ЗОРЯ" товар, в кількості та асортименті, що погодили між собою сторони та відповідно зафіксували (скріпили підписами) в Додатках (специфікаціях), видаткових накладних. Проте відповідач оплату за товар здійснив не в повному обсязі.

Станом на 15.12.2020 покупець прострочив оплату та не провів повний розрахунок по видатковій накладній №5-00578 від 15.05.2019 на суму 18841,13 грн.; за специфікацією № 3 від 17.04.2019 та видатковій накладній № 5-00188 від 08.05.2019 на суму 8709,14 грн.

Таким чином, як стверджує позивач, відповідачем не проведено оплату за товар, отриманий за Договором купівлі-продажу № 01-03/19-ХЧП від 04.03.2019 року на загальну суму - 27 550,27 грн.

Пунктом 5.4 Договору сторони передбачили, що за порушення строків оплати, встановлених договором та/або специфікаціями до нього, покупець у випадку прострочення виконання зобов`язання щодо своєчасної оплати товару сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день простроченого платежу.

У пункті 5.5 сторони прийшли до згоди щодо зміни розміру процентної ставки, передбаченої частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України і встановлюють її в 25% річних від несплаченої загальної вартості товару протягом 60 календарних днів з дати, коли товар повинен бути сплачений покупцем (відповідно до специфікації до Договору) та 48% річних від несплаченої вартості товару з дати закінчення 60 календарних днів до дня повної оплати.

Пунктом 5.7 Договору сторони домовились, що нарахування неустойки, відсотків річних, інфляційних втрат за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором припиняється через 3 роки від дня, коли зобов`язання мало бути виконане. Строк позовної давності щодо стягнення заборгованості та нарахованих на суму заборгованості неустойки, відсотків річних, інфляційних втрат за цим Договором становить 3 роки.

У зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань по оплаті товару, позивачем проведено нарахування сум неустойки (пені), а саме:

- за Специфікацією №1 від 04.03.2019 на загальну суму 33799,90 грн. - 2112,76 грн. пені відповідно до кількості днів прострочення платежу;

- за видатковою накладною №5-00578 від 15.05.2019 на загальну суму 31341,13 грн. - 8979,38 грн. пені відповідно до кількості днів прострочення платежу;

- за Специфікацією № 3 від 17.04.2019 на загальну суму 10709,14 грн. - 1797,85 грн. пені відповідно до кількості днів прострочення платежу.

Крім того, у зв`язку із порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань по оплаті товару, позивачем проведено нарахування відсотків річних, а саме:

- за Специфікацією №1 від 04.03.2019 на загальну суму 33799,90 грн. - 2625,18 грн. відсотків річних відповідно до кількості днів прострочення платежу;

- за видатковою накладною №5-00578 від 15.05.2019 на загальну суму 31341,13 грн. - 17456,31 грн відсотків річних відповідно до кількості днів прострочення платежу;

- за Специфікацією № 3 від 17.04.2019 на загальну суму 10709,14 грн. - 4416,07 грн. відсотків річних відповідно до кількості днів прострочення платежу.

Всього позивачем нараховано пені та відсотків річних за порушення виконання грошового зобов`язання 37387,55 грн.

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

За загальними положеннями цивільного законодавства цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 Цивільного кодексу України). Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, стаття 12 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

У відповідності до статті 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), зі змістом якої кореспондуються приписи статті 509 ЦК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконати її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 ГК України).

Частиною третьою статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 193 ГК України та статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Крім того, за змістом статті 193 ГК України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом. Аналогічні застереження містить стаття 525 ЦК України.

Частиною першою статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України, що регулюють відносини купівлі-продажу.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтею 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач поставив відповідачеві товар за Договором, видатковою накладною №5-00578 від 15.05.2019, Специфікаціям №1,3 до Договору на загальну суму 75850,17 грн., а відповідач не в повному обсязі здійснив оплату за товар, і станом на 15.12.2020 його заборгованість складає 27 550,27 грн.

У п. 3.1 Договору сторони визначили, що товар по даному договору продається на умовах здійснення часткової передоплати та/або товарного кредиту (відстрочення кінцевого розрахунку). Умови оплати відповідної партії товару, порядок та строки здійснення платежів зазначаються у специфікації(ях) до Договору.

Відповідно до п. 3.10 Договору, - товар, що був переданий покупцю в межах цього договору тільки згідно видаткових накладних (без укладення Специфікацій) підлягає повній оплаті у строк, визначений рахунком-фактурою на даний товар.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Позивач надав докази прострочення відповідачем зобов`язання по оплаті поставленого позивачем товару на суму 27550,27 грн.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищенаведене та беручи до уваги порушення відповідачем умов Договору в частині оплати за поставлений позивачем товар, зокрема, те, що відповідач доказів в спростування заборгованості перед позивачем не надав, позовні вимоги про стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 27550,27 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з приписами частини другої статті 193 ГК України порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення ЦК України (частина перша статті 199 ГК України).

Відповідно також до пункту 3 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України визначено, що, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 692 ЦК України у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

У пункті 5.4 Договору сторони передбачили, що за порушення строків оплати, встановлених договором та/або специфікаціями до нього, покупець у випадку прострочення виконання зобов`язання щодо своєчасної оплати товару сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день простроченого платежу.

У пункті 5.5 сторони прийшли до згоди щодо зміни розміру процентної ставки, передбаченої частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України і встановлюють її в 25% річних від несплаченої загальної вартості товару протягом 60 календарних днів з дати, коли товар повинен бути сплачений покупцем (відповідно до специфікації до Договору) та 48% річних від несплаченої вартості товару з дати закінчення 60 календарних днів до дня повної оплати.

За приписами ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 5.7 Договору сторони домовились, що нарахування неустойки, відсотків річних, інфляційних втрат за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором припиняється через 3 роки від дня, коли зобов`язання мало бути виконане. Строк позовної давності щодо стягнення заборгованості та нарахованих на суму заборгованості неустойки, відсотків річних, інфляційних втрат за цим Договором становить 3 роки.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем наведено наступний розрахунок штрафних санкцій (пені та відсотків річних): за Специфікацією №1 від 04.03.2019 - 4737,94 грн.; за видатковою накладною №5-00578 від 15.05.2019 - 26435,69 грн.; за Специфікацією № 3 від 17.04.2019 - 6213,92 грн.

Розглядаючи питання про обґрунтованість вимог позивача щодо нарахування і стягнення на свою користь з відповідача пені та відсотків річних, господарський суд враховує наступне.

За положеннями частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сторони у 5.4 Договору сторони передбачили нарахування пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день простроченого платежу, та у п. 5.5 дійшли згоди щодо зміни розміру процентної ставки, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України, встановивши її - 25% річних від несплаченої загальної вартості товару протягом 60 календарних днів з дати, коли товар повинен бути сплачений покупцем (відповідно до специфікації до Договору) та 48% річних від несплаченої вартості товару з дати закінчення 60 календарних днів до дня повної оплати.

Перевіривши період та правомірність нарахування позивачем пені та відсотків річних, суд зазначає, що такі нарахування узгоджуються с нормами чинного законодавства.

Відповідно до 5.6 Договору з дня закінчення строків оплати, передбачених у специфікації(ях) до Договору, вважається, що продавцем пред`явлена вимога щодо сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення (минулий та майбутній).

Як вбачається із умов договору, сторони у п. 5.4 Договору передбачили нарахування пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день простроченого платежу, а у п. 5.5 Договору дійшли згоди щодо розміру процентної ставки - 25% річних від несплаченої загальної вартості товару протягом 60 календарних днів з дати, коли товар повинен бути сплачений покупцем (відповідно до специфікації до Договору) та 48% річних від несплаченої вартості товару з дати закінчення 60 календарних днів до дня повної оплати.

Строк здійснення розрахунків та остаточний розрахунок за товар зазначені у Специфікації №1 від 04.03.2019, Специфікації № 3 від 17.04.2019 та у рахунку на оплату №1682 від 16.04.2019 за умовами п. 3.10. Договору.

Судом здійснено перевірку розрахунку пені у розмірі 12889,99 грн. та відсотків річних у розмірі 24497,56 грн. на суму боргу у відповідності до Договору, та встановлено, що нарахування зазначених штрафних санкцій здійснено арифметично вірно та відповідає умовам 5.4, 5.5, 5.6 Договору, вимогам чинного законодавства, а тому зазначені вимоги підлягають задоволенню.

З огляду на вищенаведене, позовні вимоги є законними та обгрунтованими, такими, що не спростовані відповідачем, тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини 2 ст. 129 ГПК України судовий збір суд покладає на відповідача при задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Селянського (фермерського) господарства "ЗОРЯ" (62720, Харківська область, Дворічанський район, село Фиголівка, вулиця Миру, будинок 62, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділляагрозахист" (21029, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, буд. 122, , р/р НОМЕР_1 в АТ "УКРЕКСІМБАНК") 27550,27 грн. основного боргу, пені в сумі 12889,99 грн., 24497,56 грн. відсотків річних та судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 256 ГПК України та п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено "22" лютого 2021 р.

Суддя Л.В. Шарко