РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.01.2021Справа № 910/13008/20

За позовом Акціонерного товариства «Укртрансгаз»

до Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія

«Нафтогаз України»

про стягнення 31.913.681,27 грн

Суддя Сівакова В.В.

секретар судового засідання Степов`юк С.О.

за участю представників сторін

від позивача Болдін В.В., довіреність № 1-2586 від 17.12.2020

Баранецька М.Р., довіреність № 1-2531 від 10.12.2020

від відповідача Сидорченко В.В., довіреність № 14-328 від 22.12.2020

СУТЬ СПОРУ:

31.08.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Укртрансгаз» до Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про стягнення 31.913.681,27 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на підставі укладеного між сторонами договору транспортування природного газу № від 12.02.2016 позивачем було здійснено процедуру алокації та встановлено наявність у відповідача негативних місячних небалансів природного газу за період з січня по вересень 2018 року в обсязі 2330,308 тис. куб. м та 329.849 тис. куб. м за лютий 2019 року. У зв`язку з тим, що відповідачем не було здійснено заходів щодо самостійного врегулювання негативних небалансів за вказані періоди в порядку, передбаченому кодексом ГТС, позивачем надано відповідачу послуги балансування для врегулювання небалансів на загальну суму 26.957.058,12 грн, про що було оформлено акти про надання послуг № 01-18--Баланс від 31.01.2018, № 02-18--Баланс від 28.02.2018, № 03-18--Баланс від 31.03.2018, № 04-18--Баланс від 30.04.2018, № 05-18--Баланс від 31.05.2018, № 06-18--Баланс від 30.06.2018, № 07-18--Баланс від 31.07.2018, № 08-18--Баланс від 31.08.2018, № 09-18--Баланс від 30.09.2018, № 02-19--Баланс від 28.02.2019 та надіслано їх на адресу відповідача разом з рахунками на оплату. Враховуючи те, що відповідачем не сплачено вказану заборгованість за послуги балансування, позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача 31.913.681,27 грн, з яких 26.957.058,12 грн основного боргу, 563.785,51 грн пені, 2.611.104,96 грн інфляційних втрат та 1.781.732,68 грн 3 % річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.09.2020 відкрито провадження у справі № 910/13008/20 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 06.10.2020.

Даною ухвалою зобов`язано відповідача протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати суду відзив на позов в порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 07.09.2020 було направлено відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за № 468 за адресою, що зазначена в позовній заяві, а саме: 01601, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, яка згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є місцезнаходженням відповідача.

Відповідач ухвалу суду від 07.09.2020, надіслану за вказаною вище адресою, отримав 16.09.2020, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за № 468.

06.10.2020 відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує повністю посилаючись на те, що позивач не надавав відповідачу послуг транспортування (балансування) природного газу, підтвердженням чого є відсутність оформлених між сторонами договору актів про надання послуг транспортування, як у спірний період, так і протягом всього терміну дії договору; позивач не здійснював алокації; позивачем подано алокації операторів ГРМ, при цьому не надано жодної алокації складеної позивачем, у зв`язку з чим спірні обсяги небалансу визначені не в порядку, встановленому кодексом ГТС; позивач не інформував відповідача про негативні небаланси у вставленому порядку та строки; згідно повідомлень про обсяги транспортування НАК «Нафтогаз України» у спірний період у відповідача мав місце позитивний небаланс; відповідач зазначив, що позивач жодного разу (стосовно спірного періоду) не повідомляв відповідача про наявний негативний небаланс, а лише надіслав вже оформлені акти надання послуг балансування обсягів природного газу та рахунки на оплату, чим позбавляв відповідача можливості самостійно до 12-го числа наступного місяця врегулювати небаланс (якщо такі небаланси мали місце); підстави сплачувати послуги, які відповідач не замовляв та не споживав відсутні; обсяг природного газу, поданого відповідачем на точці входу до газотранспортної системи, дорівнює обсягу природного газу, відібраного відповідачем на точці виходу із газотранспортної системи.

В підготовчому засіданні 06.10.2020 відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 20.10.2020.

В підготовчому засіданні 20.10.2020 відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 03.11.2020.

02.11.2020 позивачем до суду подано відповідь на відзив, в якій не погоджується з викладеними у відзиві обставинами.

02.11.2020 від відповідача на електрону адресу суду надійшла заява про застосування строків позовної давності до вимог про стягнення пені в розмірі 563.785,51 грн за період з 03.10.2018 до 29.07.2019, оскільки позов поданий до суду 28.08.2020 (зареєстрований судом 31.08.2020), тобто з пропуском позовної давності.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.11.2020 продовжено строк підготовчого провадження у справі № 910/13008/20 на 30 (тридцять) днів.

В підготовчому засіданні 03.11.2020 відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 19.11.2020.

06.11.2020 від відповідача до суду надійшла заява про застосування строків позовної давності до вимог про стягнення пені, зміст якої є тотожнім заяві, що надійшла раніше на електрону пошту суду.

В підготовчому засіданні 19.11.2020 судом постановлено ухвалу на місці, не виходячи до нарадчої кімнати, у відповідності до ст.ст. 182, 185 Господарського процесуального кодексу України, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 08.12.2020.

19.11.2020 від відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь позивача на відзив.

07.12.2020 позивачем до суду подано заперечення на заяву відповідача про застосування строків позовної давності, в яких зазначає,позивачем здійснено розрахунок пені за порушення зобов`язань з боку відповідача за серпень 2018 року за період з 01.04.2019 по 02.04.2019, за вересень 2018 року за період з 01.04.2019 по 25.04.2019, за лютий 2019 року за період з 01.04.2019 по 21.09.2019. При цьому зазначає, що відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки визначені зокрема статтею 258 цього Кодексу продовжується на строк дії такого карантину. Зазначені зміни набрали чинності 02.04.2020. Якщо закінчення строку позовної давності за вимогами про стягнення пені, штрафу, з урахуванням п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, припадає на період з 02.04.2020 по 08.08.2020 (17.07.2020 набрав чинності прийнятий Верховною Радою 18.06.2020 Закон України № 3383) - відповідно, строк позовної давності за такими вимогами не вважається пропущеним та продовжується на строк дії зазначеного карантину. За таких умов позивач вважає, що позовна заява може бути подана до суду в будь-який період з 02.04.2020 по момент закінчення дії карантину, а тому подана до суду позивачем позовна заява подана без пропуску позовної давності.

Позивач в судовому засіданні 08.12.2020 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судовому засіданні 08.12.2020 проти задоволення позовних вимог заперечував повністю.

В судовому засіданні 08.12.2020 відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 19.01.2021.

В судовому засіданні 19.01.2021 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників учасників справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

12.02.2016 між Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» (оператор, позивач) та Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» (замовник, відповідач) було укладено договір транспортування природного газу № (далі - договір).

Відповідно до п. 2.1 договору за цим договором оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу (далі - послуги) на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг.

03.03.2016 сторони уклали додаткову угоду № 1, якою виклали статті ІІ-ХІ договору в новій редакції.

Згідно із п. 2.2. договору, в редакції додаткової угоди № 1, послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі газотранспортної системи, який затверджено постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2493 від 30.09.2015 (далі - Кодекс ГТС), з урахуванням особливостей, передбачених договором.

Пунктом 2.3. договору, в редакції додаткової угоди № 1, визначені послуги, які можуть бути надані замовнику за цим договором:

- послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (далі - розподіл потужності);

- послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (далі - транспортування);

- послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (далі - балансування).

Згідно із п. 7.1. договору, в редакції додаткової угоди № 1, вартість послуг балансування розраховується за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом.

Розділом ІХ договору, в редакції додаткової угоди № 1, сторони узгодили порядок визначення вартості послуг балансування та порядок розрахунків за них.

Так, відповідно до п. 9.1. договору, в редакції додаткової угоди № 1, у разі виникнення у замовника негативного місячного небалансу та не врегулювання ним негативного місячного балансу відповідно до Кодексу в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, замовник зобов`язаний сплатити оператору за послуги балансування. Негативний місячний небаланс визначається відповідно до Кодексу.

За умовами п. 9.2. договору, в редакції додаткової угоди № 1, вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс замовника за формулою:

В балансування = БЦГ х К х QБГ,

де БЦГ - базова ціна газу;

QБГ - обсяг негативного місячного балансу замовника послуг транспортування;

К - коефіцієнт компенсації, що дорівнює 1,2. При розмірі небалансу до 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1.

Згідно з п. 9.4 договору, в редакції додаткової угоди № 2 від 30.12.2016, оператор до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування з деталізацією у вигляді додатку до рахунка-фактури, з подальшим наданням оригіналу рахунку-фактури. Замовник, крім вартості послуг, вказаних в абзаці другому цього пункту, зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п`яти банківських днів.

Оплата вартості послуг балансування оператором газорозподільної системи за рахунок виділених субвенцій з державного бюджету на покриття пільг, субсидій та компенсацій побутовим споживачам проводиться у строки та за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005, у сумі, що не перевищує вартості послуг розподілу фактично спожитого природного газу зазначеними споживачами за розрахунковий період.

Згідно з п. 11.4. договору послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом оператора на обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого замовником відповідно до Кодексу та розділу ІХ цього договору.

Пунктом 17.1. договору передбачено, що цей договір набирає чинності з дня його укладення на строк до 31.12.2016, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01.01.2016.

Цей договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Доказів в підтвердження виявлення однією із сторін небажання продовжувати договірні відносини матеріали справи не містять.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що на виконання положень Кодексу ГТС оператори відповідних газорозподільних систем надали позивачу інформацію про фактичний обсяг споживання природного газу кожним споживачем відповідача в точках виходу до газорозподільних систем. На підставі відповідних відомостей позивач здійснив алокацію обсягів природного газу відповідача, відібраних споживачами відповідача з точки виходу з газотранспортної системи в точках виходу до газорозподільних систем, за результатами чого було встановлено наявність у відповідача у період з січня по вересень 2018 року та за лютий 2019 року негативного місячного небалансу.

Оскільки негативний місячний небаланс за період з січня по вересень 2018 року та лютий 2019 року відповідачем врегульований не був, позивач склав односторонні акти надання послуг балансування обсягів природного газу: № 01-18--Баланс від 31.01.2018, № 02-18--Баланс від 28.02.2018, № 03-18--Баланс від 31.03.2018, № 04-18--Баланс від 30.04.2018, № 05-18--Баланс від 31.05.2018, № 06-18--Баланс від 30.06.2018, № 07-18--Баланс від 31.07.2018, № 08-18--Баланс від 31.08.2018, № 09-18--Баланс від 30.09.2018, № 02-19--Баланс від 28.02.2019, на загальну суму 26.957.058,12 грн

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що всупереч вимогам законодавства та умовам договору відповідач не сплатив заборгованість за надані послуги в розмірі 26.957.058,12 грн, чим порушив умови п. 9.4 договору та п. 4 глави 4 Розділу XIV Кодексу ГТС, що, в свою чергу, є порушенням прав позивача.

Таким чином, посилаючись на виникнення у відповідача у період з січня по вересень 2018 року та лютий 2019 року негативного місячного небалансу, який не був врегульований відповідачем відповідно до Кодексу ГТС та умов договору, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача 26.957.058,12 грн заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу та нарахованих на суму боргу 563.785,51 грн пені, 2.611.104,96 грн інфляційних втрат та 1.781.732,68 грн - 3% річних.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до пункту 19 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» оператор газотранспортної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників).

Пунктом 45 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» встановлено, що транспортування природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газотранспортною системою з метою його доставки до іншої газотранспортної системи, газорозподільної системи, газосховища, установки LNG або доставки безпосередньо споживачам, але що не включає переміщення внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами) та постачання природного газу.

Статтею 20 Закону України «Про ринок природного газу» встановлено, що оператор газотранспортної системи на виключних засадах відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання в належному стані та розвиток, включаючи нове будівництво та реконструкцію, газотранспортної системи з метою задоволення очікуваного попиту суб`єктів ринку природного газу на послуги транспортування природного газу, враховуючи поступовий розвиток ринку природного газу.

Суб`єкт господарювання, який отримав ліцензію на провадження діяльності з транспортування природного газу, є оператором газотранспортної системи.

Ліцензія на провадження діяльності з транспортування природного газу видається виключно тому заявнику, щодо якого прийнято остаточне рішення про сертифікацію відповідно до статей 24, 26 цього Закону, крім заявника, щодо якого Регулятор прийняв рішення про незастосування статті 23 цього Закону відповідно до статті 54 цього Закону.

Права та обов`язки оператора газотранспортної системи встановлені у статті 22 Закону України «Про ринок природного газу», частиною 1 якої передбачено, що права та обов`язки оператора газотранспортної системи визначаються цим Законом, кодексом газотранспортної системи, іншими нормативно-правовими актами, а також договором транспортування природного газу.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 788 від 27.07.2018 «Про накладення штрафу на АТ «Укртрансгаз» за порушення Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з транспортування природного газу» було визначено, що на період усунення порушень та приведення дій АТ «Укртрансгаз» у відповідність до вимог законодавства, а також створення та забезпечення функціонування інформаційної платформи, комерційне балансування (зокрема визначення фінансового забезпечення, подання номінацій/реномінацій, проведення алокацій, визначення небалансів, визначення плати за нейтральність) за період серпень - вересень 2018 року буде здійснюватись відповідно до положень Кодексу газотранспортної системи в редакції, що діє станом на день прийняття цієї постанови.

Кодекс газотранспортної системи (далі - Кодекс ГТС) є регламентом функціонування газотранспортної системи України та визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газотранспортної системи України. Дія цього Кодексу поширюється на всіх суб`єктів ринку природного газу України: операторів суміжних систем, газовидобувні підприємства, замовників, споживачів та постачальників природного газу незалежно від підпорядкування та форми власності, а також операторів торгових платформ (п. 2, п. 3 гл. 1 р. 1 Кодексу ГТС).

Відповідно до п. 5 глави 1 розділу 1 Кодексу ГТС надано наступні визначення

договір транспортування - договір, укладений між оператором газотранспортної системи та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор газотранспортної системи надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору газотранспортної системи вартість отриманих послуг (послуги).

балансування системи - діяльність, яка здійснюється оператором газотранспортної системи в рамках надання послуг транспортування, що полягає у врівноваженні попиту та пропозиції природного газу у газотранспортній системі, що охоплює фізичне балансування та комерційне балансування;

комерційне балансування - діяльність оператора газотранспортної системи, що полягає у визначенні та врегулюванні небалансу, який виникає з різниці між обсягами природного газу, що надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, відібраного через точку виходу, у розрізі замовників послуг транспортування, що здійснюється на основі алокації;

фізичне балансування - заходи, що вживаються оператором газотранспортної системи для забезпечення цілісності газотранспортної системи, а саме, необхідного співвідношення обсягів природного газу, що фізично надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, фізично відібраного з точок виходу;

небаланс - різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається відповідно до алокації;

алокація - це віднесення оператором газотранспортної системи обсягу природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи по замовниках послуг транспортування (у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів)) з метою визначення за певний період обсягів небалансу таких замовників (пункт 5 глави 1 Розділу І Кодекс ГТС у редакції, чинній з 28.04.2017);

алокація - обсяг природного газу, віднесений оператором газотранспортної системи в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи по замовниках послуг транспортування (у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів)) з метою визначення за певний період обсягів небалансу таких замовників (пункт 5 глави 1 Розділу І Кодекс ГТС у редакції, чинній з 01.08.2018);

Виходячи зі змісту визначення алокації, наведеного у згаданих редакціях Кодексу ГТС, обсяг природного газу по замовниках послуг транспортування визначається у будь-якому разі у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів).

Відповідно до положень Кодексу ГТС:

- місячний небаланс, який виник у замовника послуг транспортування та не був врегульований в строк до 12-го числа наступного місяця, врегульовується оператором газотранспортної системи за рахунок таких заходів, зокрема при негативному місячному небалансі - за рахунок надання природного газу замовнику послуг транспортування в рамках послуги балансування для покриття ним неврегульованого обсягу природного газу (підпункт 2 пункту 7 глави 3 розділу XIV Кодекс ГТС, у редакції чинній з 28.04.2017);

- алокація фактичних обсягів споживача можлива тільки на постачальника, зазначеного у відповідній підтвердженій номінації /місячній номінації / реномінації, крім випадків, передбачених нижче. У разі несанкціонованого відбору газу споживачем весь відповідний обсяг вноситься в алокацію на відповідного оператора газорозподільної системи, а по прямому споживачу - на оператора газотранспортної системи (пункт 8 глави 3 розділу XIІ Кодекс ГТС у редакції, чинній з 28.04.2017).

Як підтверджено матеріалами справи позивачем здійснено перерахунок вартості послуг балансування обсягів природного газу, наданих відповідачу у період з січня по вересень 2018 року, лютий 2019 року, про що складено односторонні акти № 01-18--Баланс від 31.01.2018 на суму 16.057.009,42 грн (негативний обсяг небалансу - 1643,077 тис.куб.м), № 02-18--Баланс від 28.02.2018 на суму 3.318.848,33 грн (негативний обсяг небалансу - 312,670 тис.куб.м), № 03-18--Баланс від 31.03.2018 на суму 29.276,52 грн (негативний обсяг небалансу - 2,450 тис.куб.м), № 04-18--Баланс від 30.04.2018 на суму 934.695,17 грн (негативний обсяг небалансу - 88,058 тис.куб.м), № 05-18--Баланс від 31.05.2018 на суму 110.051,56 грн (негативний обсяг небалансу - 10,368 тис.куб.м), № 06-18--Баланс від 30.06.2018 на суму 108.310,76 грн (негативний обсяг небалансу - 10,204 тис.куб.м), № 07-18--Баланс від 31.07.2018 на суму 117.736,48 грн (негативний обсяг небалансу - 11,092 тис.куб.м), № 08-18--Баланс від 31.08.2018 на суму 130.093,67 грн (негативний обсяг небалансу - 10,866 тис.куб.м), № 09-18--Баланс від 30.09.2018 на суму 3.222.935,08 грн (негативний обсяг небалансу - 241,523 тис.куб.м), № 02-19--Баланс від 28.02.2019 на суму 2.928.101,24 грн (негативний обсяг небалансу - 329,849 тис.куб.м).

Вказані акти разом з рахунками на оплату, розрахунками вартості послуг балансування та звітами по точкам входу/виходу замовника з деталізацією були направлені відповідачу разом з супровідними листами № TSOBИХ-18-357 від 14.02.2018, № TSOBИХ-18-672 від 14.03.2018, № TSOBИХ-18-970 від 13.04.2018, № TSOBИХ-18-1230 від 14.05.2018, № TSOBИХ-18-1476 від 14.06.2018, № TSOBИХ-18-1833 від 13.07.2018, № TSOBИХ-18-2030 від 14.08.2018, № TSOBИХ-18-2373 від 13.09.2018, № TSOBИХ-18-2650 від 13.10.2018, № 2001ВИХ-19-937 від 14.03.2019.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 35 Закону України «Про ринок природного газу» розмір плати за небаланси замовників визначається виходячи із обґрунтованих та реальних витрат оператора газотранспортної системи, пов`язаних із здійсненням балансування. При визначенні розміру плати за небаланси замовників не допускається перехресне субсидіювання між замовниками, у тому числі шляхом збільшення вартості приєднання нових об`єктів замовників до газотранспортної системи.

Оператор газотранспортної системи повинен забезпечити замовників безкоштовною, достатньою, своєчасною та достовірною інформацією про статус балансування в межах інформації, що знаходиться у розпорядженні оператора газотранспортної системи у відповідний момент часу. Така інформація має надаватися відповідному замовнику в електронному форматі.

Відповідно до ч. 1 глави 1 Розділу XIV Кодексу ГТС (у редакції, чинній до 01.08.2018) замовник послуг транспортування є відповідальним за виникнення небалансу, у тому числі щодо споживачів, з якими укладені договори постачання, та зобов`язується застосувати всі доступні заходи для його уникнення.

Замовники послуг транспортування відповідають за збалансованість своїх портфоліо балансування протягом періоду балансування для мінімізації потреб оператора газотранспортної системи у вчиненні дій із врегулювання небалансів, передбачених цим Кодексом. Періодом балансування є газова доба (D) (ч. 1 глави 1 Розділу XIV Кодексу ГТС у редакції, чинній з 01.08.2018)

Відповідно до ч. 2 глави 1 Розділу XIV Кодексу ГТС (в редакції чинній до 01.08.2018) при розрахунку небалансу замовників послуг транспортування оператор газотранспортної системи враховує всі обсяги газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи, у тому числі у розрізі його контрагентів (споживачів).

Відповідно до ч. 2 глави 1 Розділу XIV Кодексу ГТС (у редакції, чинній після 01.08.2018) при розрахунку небалансу замовників послуг транспортування оператор газотранспортної системи враховує всі обсяги природного газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи.

Подачі та відбори замовника послуг транспортування, на якого в установленому порядку рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до статті 11 Закону України «Про ринок природного газу» покладено спеціальні обов`язки, в межах виконання ним таких спеціальних обов`язків обліковуються оператором газотранспортної системи в окремому портфоліо балансування.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 глави 1 Розділу XIV Кодексу ГТС перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу є негативним небалансом, а перевищення обсягів переданого природного газу над обсягами відібраного природного газу - позитивним небалансом.

Оператор газотранспортної системи надсилає замовнику послуг транспортування відомості для визначення статусу небалансу замовника послуг транспортування. Відомості про статус небалансу надаються замовнику послуг транспортування за допомогою інформаційної системи.

Згідно з п. 9.4 договору, в редакції додаткової угоди № 2 від 30.12.2016, оператор до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування з деталізацією у вигляді додатку до рахунка-фактури, з подальшим наданням оригіналу рахунку-фактури. Замовник, крім вартості послуг, вказаних в абзаці другому цього пункту, зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п`яти банківських днів.

Оплата вартості послуг балансування оператором газорозподільної системи за рахунок виділених субвенцій з державного бюджету на покриття пільг, субсидій та компенсацій побутовим споживачам проводиться у строки та за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005, у сумі, що не перевищує вартості послуг розподілу фактично спожитого природного газу зазначеними споживачами за розрахунковий період.

За змістом пунктів 1 - 2 глави 2 розділу ХІV Кодексу ГТС (у редакції, чинній до 01.08.2018) оператор газотранспортної системи розраховує добовий небаланс щодо кожного замовника послуг транспортування для кожної газової доби як різницю між обсягом природного газу, яку замовник послуг транспортування передав у точках входу, і обсягом природного газу, який відібрав з газотранспортної системи у точках виходу за цю газову добу.

Оператор щодоби до 15.00 години UTC (17:00 за київським часом) для зимового періоду та 14:00 години UTC (17:00 за київським часом) для літнього періоду наступної газової доби інформує замовника послуг транспортування про добовий небаланс на підставі розрахункових даних, одержаних у процесі алокації, відповідно до положень розділу XII цього Кодексу. Рівень інформації, що надсилається замовнику послуг транспортування, буде відповідати тому рівню, яким володіє оператор газотранспортної системи на час надання.

Згідно з пунктами 1 - 3 глави 6 розділу ХІV Кодексу ГТС (у редакції, чинній з 01.08.2018) оператор газотранспортної системи розраховує обсяг добового небалансу для кожного портфоліо балансування замовників послуг транспортування природного газу за кожну газову добу як різницю між алокаціями подач природного газу до газотранспортної системи та алокаціями відбору з газотранспортної системи (з урахуванням підтверджених торгових сповіщень).

У випадку якщо сума подач природного газу замовника послуг транспортування за газову добу дорівнює сумі відборів природного газу замовника послуг транспортування за цю газову добу, вважається, що у замовника послуг транспортування природного газу відсутній добовий небаланс за цю газову добу.

У випадку якщо сума подач природного газу замовника послуг транспортування природного газу за газову добу не дорівнює сумі відборів природного газу замовника послуг транспортування природного газу за цю газову добу, вважається, що у замовника послуг транспортування природного газу є добовий небаланс і до нього застосовується плата за добовий небаланс.

Оператор газотранспортної системи на підставі попередніх алокацій подач та відборів замовника послуг транспортування природного газу (з урахуванням обсягів природного газу, відчужених чи набутих на віртуальній торговій точці) щодобово не пізніше ніж о 15:00 UTC (17:00 за київським часом) годині для зимового періоду або о 14:00 UTC (17:00 за київським часом) годині для літнього періоду після закінчення газової доби (D) надає кожному замовнику послуг транспортування природного газу інформацію про його попередній добовий небаланс та розрахунок попередньої вартості за добовий небаланс.

Відповідно до пунктів 1 - 2 глави 3 розділу ХІV Кодексу ГТС (в редакції чинній до 01.08.2018), оператор газотранспортної системи визначає місячний небаланс для кожного місяця як різницю між обсягом природного газу, який замовник послуг транспортування передав у точках входу і отримав з газотранспортної системи у точках виходу за цей газовий місяць. Місячний небаланс розраховується оператором газотранспортної системи до 10-го числа наступного місяця на підставі фактичних даних, одержаних у процесі алокації, яку здійснює оператор газотранспортної системи.

Згідно пунктів 4, 7 глави 3 розділу ХІV Кодексу ГТС (у редакції, чинній до 01.08.2018), у разі негативного значення небалансу замовник послуг транспортування до 12-го числа наступного місяця: здійснює купівлю природного газу в інших замовників послуг транспортування; здійснює відбір природного газу шляхом подання оператору газосховища балансуючої номінації для врегулювання небалансу за цей газовий місяць. Місячний небаланс, який виник у замовника послуг транспортування та не був врегульований в строк до 12-го числа наступного місяця, врегульовується оператором газотранспортної системи при негативному місячному небалансі - за рахунок надання природного газу замовнику послуг транспортування в рамках послуги балансування для покриття ним неврегульованого обсягу природного газу.

Главою 4 розділу ХІV Кодексу ГТС (у редакції, чинній до 01.08.2018) встановлено, що розрахунок вартості послуг балансування, що були надані замовнику послуг транспортування за місяць, проводиться оператором газотранспортної системи після закінчення газового місяця на підставі даних про місячний небаланс замовника послуг транспортування, що був не врегульований ним відповідно до пунктів 3-5 глави 3 цього розділу (п. 1). Оператор газотранспортної системи визначає базову ціну газу щомісяця у строк до 10-го числа поточного місяця та розміщує відповідну інформацію на своєму веб-сайті (п. 2).

Підставою для проведення розрахунку послуг з балансування є односторонній акт про надання послуг балансування обсягів природного газу, оформлений оператором газотранспортної системи відповідно до умов договору транспортування природного газу.

Оператор газотранспортної системи до 14-го числа місяця, наступного за звітним, надає замовнику послуг транспортування односторонній акт про надання послуг балансування на обсяги природного газу, місячного небалансу замовника послуг транспортування, що був не врегульований ним відповідно до пунктів 3 - 5 глави 3 цього розділу, рахунок на оплату, звіт по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування (що має містити деталізацію по споживачах замовника послуг транспортування на точках виходу). Замовник послуг транспортування повинен здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів з дня отримання ним зазначених документів (пункти 3, 4 глави 4 розділу XIV Кодексу ГТС у редакції, чинній до 01.08.2018).

Відповідно до пунктів 17 - 19 глави 6 Розділу XIV Кодексу ГТС (у редакції, чинній з 01.08.2018) на підставі остаточних алокацій подач та відборів замовника послуг транспортування природного газу оператор газотранспортної системи здійснює розрахунок остаточного обсягу добового небалансу замовника послуг транспортування природного газу за кожну газову добу звітного місяця та визначає його остаточну плату за добовий небаланс за кожну газову добу і сумарно за звітний місяць.

Оператор газотранспортної системи до 12 числа газового місяця, наступного за звітним, надає замовнику послуг транспортування природного газу в електронному вигляді через інформаційну платформу інформацію про остаточні щодобові подачі та відбори (у розрізі споживачів замовника послуг транспортування природного газу), обсяги та вартість щодобових небалансів у звітному газовому місяці.

У випадку якщо загальна вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця, оператор газотранспортної системи до 14 числа газового місяця, наступного за звітним, надсилає замовнику послуг транспортування природного газу рахунок на оплату за добовий небаланс (розмір визначається як різниця між загальною вартістю щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця та загальною вартістю щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця). Замовник послуг транспортування природного газу має оплатити рахунок на оплату за добовий небаланс у строк до 20 числа місяця, наступного за звітним.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем як оператором ГТС було здійснено алокацію, в тому числі у період з січня по вересень 2018 року, лютий 2019 року, та на підставі отриманої інформації заявлено до стягнення з відповідача вартість послуг балансування в загальному розмірі 26.957.058,12 грн.

Згідно з п. 19.2 договору будь-яке повідомлення, вимога, звіт або інша інформація, що мають бути надані за цим договором, повинні бути письмово оформлені і вважаються наданими, якщо їх надіслано на адреси, вказані в цьому договорі, рекомендованим листом зі сплаченим поштовим збором, вручено кур`єром особисто уповноваженій особі сторони або у погоджених сторонами випадках направлено електронною поштою.

Повідомлення, вимоги, звіти або інша інформація, надіслані або передані за допомогою засобів, зазначених у п. 19.2 договору, вважаються отриманими адресатом на дату їх отримання (п. 19.3 договору).

В матеріалах справи наявні повідомлення про обсяги транспортування (місячний небаланс) за період з січня по вересень 2018 року, лютий 2019 року, проте жодних належних доказів їх надіслання або вручення відповідачу не подано.

Також судом встановлено, що всі акти надання послуг балансування обсягів природного газу за січень - вересень 2018 року, лютий 2019 року надіслано відповідачу засобами поштового зв`язку ПАТ «Укрпошта» після 14 числа місяця наступного за звітним (відповідно до копій описів вкладення у цінний лист, накладених та фіскальних чеків).

При цьому, позивачем також не було дотримано строків, визначених п. 9.4 договору, надання відповідачу розрахунків вартості послуг балансування та рахунків на оплату.

Кодексом ГТС чітко встановлені строки, в межах яких оператор газотранспортної системи (позивач) має визначити небаланс замовника послуг, як добовий так і місячний, та вчинити відповідні дії по його усуненню.

Відповідні строки визначення небалансу замовника послуги встановлені також у договорі транспортування природного газу № 160200329 від 12.02.2016.

Таким чином, позивачем не було дотримано встановлені Кодексом ГТС та договором строки повідомлення відповідача про наявний у останнього небаланс, чим позбавив відповідача самостійно врегулювати небаланс в строк до 12-го числа наступного місяця (так як всі розрахунки та акти були направлені позивачем відповідачу після 14-го числа).

Для наявності підстав для оплати виставленого оператором рахунку щодо вартості послуг балансування законодавчо передбачено сукупність обставин у наступній послідовності: 1) виникнення негативного місячного небалансу; 2) неврегулювання замовником послуг транспортування самостійно небалансу в строк до 12-го числа місяця, наступного за газовим місяцем; 3) оформлення оператором одностороннього акту на обсяг неврегульованого замовником обсягу небалансу; 4) надання оператором замовнику до 14-го числа місяця, наступного за газовим місяцем розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.07.2019 у справі № 906/408/18, від 09.10.2019 у справі № 922/1382/18, від 19.08.2020 у справі № 910/5354/10.

З огляду на те, що позивачем не доведено суду наявності сукупності вказаних обставин, суд вважає необґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення з відповідача вартості послуг балансування за період з січня по вересень 2018 року та лютий 2019 року.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд прийшов висновку про необґрунтованість заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідача 26.957.058,12 грн заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу за період з січня по вересень 2018 року та лютий 2019 року.

У задоволенні вимог про стягнення 563.785,51 грн пені, 2.611.104,96 грн інфляційних втрат та 1.781.732,68 грн - 3% річних також слід відмовити, оскільки вони є похідними від вимоги про стягнення суми основного боргу, в задоволені якої судом відмовлено.

Щодо заявленого відповідачем клопотання про застосування строків позовної давності до вимог про стягнення пені, суд зазначає наступне.

За змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Відповідно до п. 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Заява відповідача про застосування строків позовної давності не приймається судом до уваги, оскільки суд на підставі досліджених у судовому засіданні доказів установив, що право позивача на захист якого він просить відповідачем не порушено, отже, прийнято рішення про відмову у задоволенні позову через його необґрунтованість.

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі № 909/636/16.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі № 910/13407/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 16 Цивільного кодексу України встановлює, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст.ст. 13, 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні обставини, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

Зважаючи на вищенаведене, позовні вимоги Акціонерного товариства «Укртрансгаз» є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. В позові Акціонерного товариства «Укртрансгаз» відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 08.02.2021.

Суддя В.В.Сівакова