У Х В А Л А

17 лютого 2021 року м. Чернігівсправа №927/1147/20

Господарський суд Чернігівської області, в складі судді Романенко А.В., у судовій справі

за позовом: Керівника Бахмацької місцевої прокуратури Чернігівської області в інтересах держави, вул. Шевченка, 46, м. Бахмач, Чернігівська область, 16500;

e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

в особі позивача: Березівської сільської ради Талалаївського району Чернігівської області,

вул. Слави, 1, с. Березівка, Талалаївський район, Чернігівська область, 17252;

e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_2;

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Колос» ЛТД,

юридична адреса: вул. Слави, 1, с. Березівка, Талалаївський район, Чернігівська область, 17252;

адреса для листування: вул. Ріпкинська, 3В, м. Чернігів, 14021;

предмет спору: про передачу безхазяйної нерухомої речі в комунальну власність

за участю:

від прокурора: Юзвак Л.Б. - прокурор відділу Чернігівської обласної прокуратури, посвідчення №058705 від 16.12.2020;

від позивача: не прибув;

від відповідача: не прибув.

ВСТАНОВИВ:

02.12.2020, Керівником Бахмацької місцевої прокуратури Чернігівської області в інтересах держави в особі Березівської сільської ради Талалаївського району Чернігівської області подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Колос» ЛТД, з проханням визнати безхазяйним майном нежитлову будівлю загальною площею 826,2кв.м., яка знаходиться по вул. Кузьменка, буд. 3і, в с. Березівка, Талалаївського району, Чернігівської області, та передати його в комунальну власність територіальної громади Березівської сільської ради Талалаївського району Чернігівської області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що власник нерухомого майна невідомий, нерухоме майно має всі ознаки безхазяйного, однак відповідач наведені обставини спростовує, зазначаючи що спірне майно перебуває в його приватній власності (повідомлення за лютий 2020 року), натомість будь-яких правовстановлюючих документів на підтвердження своїх доводів Березівській сільській раді не надає.

Правова підстава позову - стаття 335 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України).

Ухвалою суду від 18.12.2020, після усунення недоліків, дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі №927/1147/20 за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 11.01.2021.

Даним процесуальним документом учасникам справи встановлено строки для подачі заяв по суті спору, зокрема відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали від 18.12.2020, для подачі до суду відзиву на позов, у порядку статей 165, 178 ГПК України.

11.01.2021, у підготовче засідання прибув прокурор; повноважні представники позивача та відповідача до суду не прибули, повноважних представників не направили (без пояснення причин), будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надіслали, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення рекомендованих відправлень: №367, №383, №375.

Відповідач правом на подання мотивованого відзиву на позов в установлений судом строк, у порядку статей 165, 178 ГПК України, не скористався. Ухвала суду про відкриття провадження в справі від 18.12.2020 отримана ним 22.12.2020 за адресою для листування (вул. Ріпкинська, 3В, м. Чернігів, 14021) та 08.01.2021 за адресою державної реєстрації (вул. Слави, 1, с. Березівка, Талалаївський район, Чернігівська область, 17252).

11.01.2021, судом, у порядку п.3 частини 2 статті 183 ГПК України, відкладено підготовче засідання в справі №927/1147/20 на 01.02.2021, про що позивач та відповідач повідомлені в порядку статей 120, 121 ГПК України.

01.02.2021, у підготовче засідання прибув прокурор; повноважні представники позивача та відповідача повторно до суду не прибули, повноважних представників не направили (без пояснення причин), будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надіслали, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень: №037, №045, №061.

За результатами підготовчого засідання 01.02.2021, судом, у порядку п.3 частини 2 статті 185 ГПК України, постановлено закрити підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 10.02.2021.

За відсутністю знаків поштової оплати відправлення кореспонденції суду тимчасово припинено, в зв`язку з чим позивач був повідомлений про призначення розгляду справи по суті на 10.02.2021 засобами електронного зв`язку за його офіційною адресою для листування (e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_2 ). Для відповідача, який обізнаний про відкриття провадження та хід судового розгляду даної справи (про що зокрема свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень: №367, №375, №045, №061) на офіційному веб-порталі судової влади за адресою: http://cn.arbitr.gov.ua, розміщено оголошення про призначення справи №927/1147/20 до розгляду по суті на 10.02.2021 о 10:30.

10.02.2021, розгляд справи №927/1147/20 по суті не відбувся, в зв`язку з перебуванням судді Романенко А.В. у відпустці, про що учасники справи завчасно повідомлені листом від 09.02.2021 №927/1147/20/288/21, направленим на повідомлені суду електронні адреси.

Ухвалою суду від 11.02.2021, розгляд справи №927/1147/20 по суті призначено на 17.02.2021, про що сторони повідомлені засобами електронного зв`язку за адресами для листування.

Додатково, для відповідача, який обізнаний про відкриття провадження та хід судового розгляду даної справи на офіційному веб-порталі судової влади за адресою: http://cn.arbitr.gov.ua, розміщено оголошення про призначення судового засідання в справі №927/1147/20 на 17.02.2021 об 11:00.

17.02.2021, у судове засідання прибув прокурор; повноважні представники позивача та відповідача повторно (втретє) до суду не прибули, повноважних представників не направили (без пояснення причин), будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надіслали; про дату, час та місце судових засідань у справі №927/1147/20 повідомлялись неодноразово, про що свідчать матеріали справи, однак своїми процесуальними правами не скористались.

Суд вважає за доцільне зазначити, що судові рішення внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»), а тому сторони мали доступ до судових рішень та можливість ознайомитись зі змістом ухвал суду в Реєстрі (www.reyestr.court.gov.ua).

Частиною 1 статті 202 ГПК України встановлено, що неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті крім випадків, визначених цією статтею. Пунктом 2 частини 3 вказаної статті визначено: якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника в разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

За умовами частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Судом враховано, що відкладення справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення наявного спору в відповідному судовому засіданні.

Враховуючи, що сторони неодноразово належним чином повідомлявся про дату, час та місце судових засідань у справі №927/1147/20, натомість процесуальним правом на участь у судових засіданнях не скористались, явку повноважних представників не забезпечили (без пояснення причин), відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався, сторони будь-яких заяв чи клопотань до суду не надіслали, суд вважає, що неприбуття повноважних представників сторін у судові засідання та неподання відповідачем відзиву на позов не перешкоджає розгляду справи по суті.

17.02.2021, судом розпочато розгляд справи по суті.

У судовому засіданні прокурор підтримав позов у повному обсязі та просив визнати безхазяйним майном нежитлову будівлю загальною площею 826,2кв.м., яка знаходиться по вул. Кузьменка, буд. 3і, в с. Березівка, Талалаївського району, Чернігівської області, та передати його в комунальну власність територіальної громади Березівської сільської ради Талалаївського району Чернігівської області.

Мотивуючі заявлені вимоги прокурор зазначив, що за наявності претензій ТОВ Агрофірма «Колос» ЛТД щодо нерухомого майна по вул. Кузьменка, буд. 3і, с. Березівка Талалаївського району Чернігівської області, яке перебуває на обліку як безхазяйне в Березівській сільській раді Талалаївського району Чернігівської області, існує спір про право, тому справа про передачу безхазяйного майна в комунальну власність має розглядатись у порядку позовного провадження.

Дослідивши наявні матеріали справи та заслухавши доводи прокурора, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження в справі №927/1147/20, оскільки даний спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

За частиною 3 статті 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Подання позовної заяви за правилами ГПК України означає, що позовна заява повинна бути подана за правилами предметної та суб`єктної юрисдикції справ відповідно до статті 20 цього Кодексу.

При розмежуванні юрисдикційних форм захисту порушеного права основним критерієм є характер (юридичний зміст) спірних відносин.

Підвідомчість визначається як коло справ, віднесених до розгляду і вирішення господарських судів у силу прямої вказівки закону. Підвідомчість визначає також властивості (характер) спірних правовідносин, у силу яких їх вирішення віднесене до компетенції господарського суду.

Тобто подання позовної заяви за правилами ГПК України означає, що позовна заява повинна бути подана за правилами предметної та суб`єктної юрисдикції справ відповідно до статті 20 цього Кодексу.

Статтею 4 ГПК України гарантується право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Згідно з частиною 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. За частиною 1 статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який має відповідати тим фактичним обставинам, що склалися, виходячи з тих відносин, які регулюють норми права, і такий спосіб має забезпечувати ефективний захист та відновлення порушеного права позивача.

Підвідомчість справ загальним і господарським судам розмежовується законом.

Статтею 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи в спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи в визначених законом випадках, зокрема: справи в спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи в спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці (п. 6 частини 1 статті 20 ГПК України).

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: а) участь у спорі суб`єкта господарювання; б) наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, урегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; в) відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Підставою звернення прокурора до суду з даним позовом є те, що нерухоме майно - нежитлове приміщення по вул. Кузьменка, буд. 3і, с. Березівка Талалаївського району Чернігівської області, має ознаки безхазяйного, оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутні відомості про його реєстрацію; жодні документи, на підставі яких можливо встановити законного власника цього майна зокрема після взяття його за рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Мізай Т.Г. Талалаївської РДА Чернігівської області за №45753212 від 28.02.2019 на облік як безхазяйного (про що в тому числі розміщено оголошення в засобах масової інформації, районна газета «Трибуна хлібороба» №13 від 28.03.2019) до Березівської сільської ради Талалаїського району Чернігівської області не надходили.

Статтею 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Виходячи з положень статей 319, 321 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд; право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні.

Відповідно до приписів статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний факт, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на конкретні об`єкти, суд, при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав чи в який передбачений законом спосіб особа набула право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту статтею 328 ЦК України, якою передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Правова підстава даного позову - положення статті 335 ЦК України.

Вказана норма, передбачає порядок набуття права власності на безхазяйну річ. Так, безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий. Безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені. Про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік робиться оголошення в друкованих засобах масової інформації. Після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі вона за заявою органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, може бути передана за рішенням суду в комунальну власність. Безхазяйні рухомі речі можуть набуватися в власність за набувальною давністю, крім випадків, установлених статтями 336, 338, 341 і 343 цього Кодексу.

За висновком суду, вимога про визнання речі безхазяйною як встановлення певного факту не може бути самостійним предметом розгляду в господарському суді, оскільки до повноважень останнього не належать повноваження щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення. Господарські суди порушують провадження в справах за позовами, в основі яких правова вимога спір про право, що виникає з матеріальних правовідносин.

З вимогами про визнання безхазяйним майно та передачу його в комунальну власність прокурором не заявлено інших вимог, що підлягають розгляду в порядку господарського судочинства та не наведено в позовній заяві жодних доказів, що підтверджують наявність спору про право в спірних правовідносинах.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини в рішенні від 29 червня 2006 року в справі «Пантелеєнко проти України» (п. 77, Заява № 11901/02) зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Існування такого засобу повинно бути достатнім не тільки в теорії, але й на практиці, без чого йому бракуватиме необхідної доступності та ефективності.

У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини вказав на те, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20.07.2004 у справі «Шмалько проти України» (п. 43, Заява № 60750/00) наголосив, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала б виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (див. рішення в справі «Горнсбі проти Греції» від 19.03.97 р., Reports of Judgments and Decisions 1997-II, с. 510, п. 40).

Згідно з п.1 частини 1 та частини 2 статті 231 ГКП України господарський суд закриває провадження в справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Якщо провадження в справі закривається з підстави, встановленої п.1 частини 1 цієї статті, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження в даній справі на підставі п.1 частини 1 статті 231 ГПК України та роз`яснює прокурору, що розгляд даної справи віднесено до суду загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства.

Частиною 4 статті 231 ГПК України унормовано, що про закриття провадження в справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат та про повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору в разі закриття провадження в справі, зокрема з підстав непідвідомчості спору господарському суду, повертається ухвалою суду за клопотанням особи, яка його сплатила.

Підстави для вирішення питання щодо повернення судового збору в сумі 3352,02грн з Державного бюджету України, за відсутності письмової заяви прокурора, відсутні.

Керуючись статтями 42, 46, 53, частиною 2 статті 178, статтею 202, п.1 частини 1 статті 231, статтями 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

У Х В А Л И В:

1. Закрити провадження в справі за позовом Керівника Бахмацької місцевої прокуратури Чернігівської області (вул. Шевченка, 46, м. Бахмач, Чернігівська область, 16500, ) в інтересах держави в особі Березівської сільської ради Талалаївського району Чернігівської області (вул. Слави, 1, с. Березівка, Талалаївський район, Чернігівська область, 17252, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Колос» ЛТД (вул. Слави, 1, с. Березівка, Талалаївський район, Чернігівська область, 17252, ) про передачу безхазяйної нерухомої речі в комунальну власність.

2. Дана ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення - 17.02.2021.

Ухвала може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її підписання в порядку статті 256 Господарського процесуального кодексу України та підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано 17.02.2021

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://court.gov.ua/ або у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя Романенко А.В.