ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2021 р. Справа №910/13448/19

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Скрипчук О.С.

суддів Кордюк Г.Т.

Мирутенка О.Л.

розглянувши апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури за № 15/4-224вих-20 від 24.11.2020

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 11.11.2020 (повний текст ухвали складено 16.11.2020, м. Львів, суддя Крупник Р.В.)

про залишення позову без розгляду

у справі № 910/13448/19

за позовом: заступника керівника Львівської місцевої прокуратури № 2 Львівської області, м. Львів, в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, м. Львів та Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького, м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Дьюті Фрі Україна ЛТД», м.Київ

про стягнення 1 157 183,71 грн. боргу, 2 177,08 грн. інфляційних втрат, 42 251,65 грн. пені, розірвання договору оренди державного майна № 28 від 26.02.2019, зобов`язання повернути приміщення.

За участю представників:

прокурор: Рогожнікова Н.Б. - посвідчення № 057861 від 05.11.2020

від позивачів - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, Савко Н.В. - довіреність № 18-11-00016 від 04.01.2021; Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» ім.Д.Галицького - не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Львівської місцевої прокуратури №2 Львівської області звернувся до Господарського суду м. Києва із позовом в інтересах держави в особі Регіонального відділення ФДМ України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях та ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» ім. Данила Галицького до ТзОВ «ДЬЮТІ ФРІ Україна ЛТД» про стягнення 1157183,71 грн. боргу, 2177,08 грн. інфляційних втрат, 42251,65 грн. пені, розірвання договору оренди державного майна №28 від 26.02.2019, зобов`язання повернути приміщення.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 11.11.2020 позов заступника керівника Львівської місцевої прокуратури №2 Львівської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення ФДМ України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях та ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» ім. Данила Галицького до ТОВ «ДЬЮТІ ФРІ Україна ЛТД» про стягнення 1157183,71 грн. боргу, 2177,08 грн. інфляційних втрат, 42251,65 грн. пені, розірвання договору оренди державного майна №28 від 26.02.2019, зобов`язання повернути приміщення залишено без розгляду.

Ухвала суду мотивована тим, що підставою звернення прокурора до суду з позовом в інтересах позивача-1 та позивача-2 слугувало неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором оренди в частині своєчасного та повного перерахування до державного бюджету, невжиття Регіональним відділенням ФДМ України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях жодних позасудових чи судових заходів з метою захисту інтересів держави, а також заявлення позовної вимоги про повернення орендованого майна (як наслідок розірвання договору оренди).

Суд першої інстанції зазначив, що повідомлення про підготовку позовної заяви та її подання до суду від 25.09.2019 за №04/10-3863вих19, №04/10-3864вих19, були надіслані прокурором для відома Регіональному відділенню ФДМ України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях та ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» ім. Данила Галицького в день надіслання позовної заяви до Господарського суду м. Києва, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими квитанціями та описами вкладення у цінні листи. Таким чином, прокурором не було надано Регіональному відділенню розумного строку на вжиття останнім заходів щодо вирішення спору про стягнення заборгованості в судовому порядку. Зазначене не може свідчити про фактичне здійснення повідомлення відповідних осіб про представництво у розумінні приписів статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

Не погоджуючись з даною ухвалою суду заступник керівника Львівської обласної прокуратури подав апеляційну скаргу за № 15/4-224вих-20 від 24.11.2020, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 11.11.2020, а справу направити для продовження розгляду по суті.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норми матеріального і процесуального права. А саме скаржник стверджує, що суд при винесенні оскаржуваної ухвали, дійшов до помилкового висновку про те, що «розумний строк» почав обраховуватися з вимоги запиту прокуратури від 27.08.2019, скерованої на адресу РВ ФДМ України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях. Прокурор вважає, що такий строк слід рахувати з моменту несплати відповідачем орендної плати у встановлені строки, адже, несплачені суми орендної плати недоотримав бюджет щомісяця.

Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинських областях були подані пояснення № 14-11-07021 від 21.12.2020, в яких просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

В даних поясненнях зазначено, те що прокуратурою не доведено нездійснення або неналежне здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинських областях, адже, останній вчиняє усі дії відповідно до норм чинного законодавства.

Відповідачем подано до суду відзив на апеляційну скаргу № 5 від 19.01.2021, в якому просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу мотивований тим, що апеляційна скарга є необґрунтованою та висновки місцевого господарського суду не спростовує.

Відповідно до п. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.02.2019 між Регіональним відділенням ФДМ України по Львівській області (правонаступником якого є Регіональне відділення ФДМ України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях) як орендодавцем та ТзОВ «ДЬЮТІ ФРІ Україна ЛТД» (орендарем) укладено договір оренди нерухомого державного майна №28. Згідно умов якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове, платне користування державне нерухоме майно нежитлові приміщення, загальною площею 170,0 м.кв., які розташовані на третьому поверсі будівлі під літ. Б-3 - новий аеровокзал ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» за адресою: м. Львів, вул. Любінська, 168 та перебувають на балансі ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» ім. Данила Галицького.

У Розділі 3 укладеного між сторонами договору оренди, останніми було передбачено розмір, порядок та строки перерахування орендної плати за користування об`єктом оренди.

Листом від 10.07.2019 № 10-13-01248 Регіональне відділення ФДМ України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях (у відповідь на лист першого заступника керівника Львівської місцевої прокуратури №2 від 18.02.2016 №05/10-379вих (вх. №29.02.2016 №10/01138) скерувало перелік укладених Регіональним відділенням договорів на передачу в оренду майна, розташованого на території Залізничного та Шевченківського районів м. Львова, по яких станом на 09.07.2019, наявна заборгованість до державного бюджету за оренду державного майна.

На підставі листа від 27.08.2019 №04/10-379вих-19 Львівська місцева прокуратура №2 звернулася до Регіонального відділення з проханням повідомити чи була погашена заборгованість ТОВ «ДЬЮТІ ФРІ Україна ЛТД» за договором оренди нерухомого державного майна №28 від 26.02.2019, якщо не погашена вказати суму боргу та період виникнення боргу.

У відповідь на згаданий вище лист Львівської місцевої прокуратури №2, Регіональне відділення листом від 03.09.2019р. №10-12-02356 повідомило, що станом на 02.08.2019 за ТОВ «ДЬЮТІ ФРІ Україна ЛТД» існує заборгованість 874 496,70 грн.; за несвоєчасне перерахування оренди нараховано 21483,11 грн. пені.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.09.2019 Регіональним відділенням на адресу ТОВ «ДЬЮТІ ФРІ Україна ЛТД» було надіслано претензію №11-11-02377 від 04.09.2019, відповідно до якої орендодавець вимагав у 20-ти денний термін сплатити допущену заборгованість (864496,70 грн.) та нараховану пеню (21483,11 грн.). Також, у претензії відповідача попереджено, що у разі невиконання вимог претензії, Регіональне відділення звернеться до суду з позовом про стягнення вказаних сум.

Судом встановлено, що 25.09.2019 Львівською місцевою прокуратурою №2 на адресу Регіонального відділення ФДМ України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях та ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького та в порядку ч. 4 ст. 23 Закону України Про прокуратуру були скеровані повідомлення про те, що прокуратурою буде підготовлено та подано до Господарського суду м. Києва позовну заяву в інтересах Регіонального відділення ФДМ України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях та ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького до ТОВ «ДЬЮТІ ФРІ Україна ЛТД» про стягнення 1201612,44 грн., розірвання договору та повернення майна.

Зазначені повідомлення, разом із позовної заявою від 25.09.2019р. №04/10-3865вих19 надіслані заступником прокурора Львівської місцевої прокуратури № 2Львівської області 25.09.2019 до Господарського суду м. Києва.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 01.10.2019р. у справі №910/13448/19 матеріали справи передано за виключною підсудністю до Господарського суду Львівської області.

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

Пунктом 2 частини першої статті 226 ГПК України встановлено, що суд залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 01 квітня 2008 року № 4-рп/2008, неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.

Законом України від 02 червня 2016 року № 1401-VIII Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя), який набрав чинності 30 вересня 2016 року, до Конституції України внесені зміни, а саме Конституцію доповнено статтею 1311, пункт 3 частини першої якої передбачає, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Питання про представництво інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII Про прокуратуру, який набрав чинності 15 липня 2015 року.

Отже, цей Закон було прийнято до набрання чинності наведених вище положень статті 1311 Конституції України, яка має найвищу юридичну силу.

Разом з тим статтею 53 ГПК України у редакції, чинній із 15.12.2017, тобто такої, що введена у дію після набрання чинності вказаними положеннями Конституції України, встановлено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами (ч. 3). У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача (ч. 5).

Відповідно до частини четвертої статті 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, 4) а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України Про прокуратуру прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України Про прокуратуру, і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Частина четверта статті 23 Закону України Про прокуратуру передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.

Якщо суд після відкриття провадження у справі з урахуванням наведених учасниками справи аргументів та наданих доказів установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді, суд залишає позовну заяву, подану прокурором в інтересах держави в особі компетентного органу, без розгляду відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 226 ГПК України.

Подібна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

Як встановлено судом у справі, що розглядається, підставою звернення прокурора до суду з позовом в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, м. Львів та Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького, слугувало неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором оренди в частині своєчасного та повного перерахування до державного бюджету, невжиття Регіональним відділенням ФДМ України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях жодних позасудових чи судових заходів з метою захисту інтересів держави, а також заявлення позовної вимоги про повернення орендованого майна (як наслідок розірвання договору оренди).

Водночас, судом першої інстанції було встановлено, що листом 03.09.2019 №10-12-02356 (у відповідь на лист Львівської місцевої прокуратури №2 від 27.08.2019 №04/10-379вих-19) Регіональне відділення повідомило, що станом на 02.08.2019 за ТОВ «ДЬЮТІ ФРІ Україна ЛТД» існує заборгованість 874496,70 грн.; за несвоєчасне перерахування оренди нараховано 21483,11 грн. пені. У зв`язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань за договором оренди ТОВ «ДЬЮТІ ФРІ Україна ЛТД», Регіональним відділенням, як орендодавцем за договором та уповноваженим органом державної влади, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, були вжиті заходи досудового врегулювання спору, шляхом надіслання відповідачеві претензії №11-11-02377 від 04.09.2019 про сплату у 20-ти денний термін заборгованості, пені, а також попередження про звернення до суду з позовом у разі невиконання вимог претензії.

Отже, Регіональним відділенням, як компетентним органом, вживалися заходи щодо захисту інтересів держави у даних правовідносинах.

Також, судом встановлено, що повідомлення про підготовку позовної заяви та її подання до суду від 25.09.2019 за №04/10-3863вих19, №04/10-3864вих19, були надіслані прокурором для відома Регіональному відділенню ФДМ України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях та ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» ім. Данила Галицького в день надіслання позовної заяви до Господарського суду м. Києва, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими квитанціями та описами вкладення у цінні листи. Таким чином, прокурором не було надано Регіональному відділенню розумного строку на вжиття останнім заходів щодо вирішення спору про стягнення заборгованості в судовому порядку.

Щодо пред`явлення прокурором позову в інтересах ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» ім. Данила Галицького, то колегія суддів зазначає наступне.

Згідно абзацу 3 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній. Отже, зазначена правова норма спеціального законодавчого акта, який визначає повноваження прокурора з виконання покладених на нього функцій, чітко врегульовує підстави та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Зазначеним законом прямо заборонено здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній.

Натомість у порушення наведеної в ч. 3 ст. 23 Закону України Про прокуратуру прямої заборони даний позов заявлений прокурором в інтересах державного підприємства, яке не є органом державної влади або іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого належить захист інтересів держави. Навпаки, визначений прокурором позивач є самостійним суб`єктом господарювання з повним обсягом процесуальної дієздатності, який має всі процесуальні можливості для самостійного захисту своїх прав та інтересів у суді.

Аналогічна позиція у подібній справі викладена Верховним Судом у постанові від 10.04.2019р. у справі №906/853/17.

Доводи апелянта з посиланням на постанову Верховного Суду від 21.01.2019 у справі № 909/516/18 є безпідставними, оскільки в силу правової позиції, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/10947/17, слід враховувати останню позицію суду касаційної інстанції.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції правомірно залишив без розгляду позов заступника керівника Львівської місцевої прокуратури №2 Львівської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення ФДМ України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях та ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» ім. Данила Галицького до ТОВ «ДЬЮТІ ФРІ Україна ЛТД» про стягнення 1157183,71 грн. боргу, 2177,08 грн. інфляційних втрат, 42251,65 грн. пені, розірвання договору оренди державного майна №28 від 26.02.2019, зобов`язання повернути приміщення, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

Враховуючи вищезазначене необґрунтованими є твердження апелянта про те, що «розумний строк» для звернення прокурора до суду в інтересах держави (компетентного органу) у даній справі слід рахувати з моменту несплати орендної плати у встановлені строки, а не з дня з вимоги запиту прокуратури від 27.08.2019, адже це суперечить ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалу Господарського суду Львівської області від 11.11.2020 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір, сплачений за апеляційну скаргу, покласти на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 271, 275, 276 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури № 15/4-224вих-20 від 24.11.2020 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 11.11.2020 у справі № 910/13448/19 залишити без змін.

3. Судовий збір сплачений за апеляційну скаргу покласти на апелянта.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Повний текст постанови складено 22.02.2021.

Головуючий - суддя Скрипчук О.С.

Суддя Кордюк Г.Т.

Суддя Мирутенко О.Л.