РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.02.2021Справа № 910/19870/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Аркс" до товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Ю.ЕС.АЙ" про стягнення 19 306,38 грн.,

без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У грудні 2020 року приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Аркс" (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з вказаним позовом про стягнення з товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Ю.ЕС.АЙ" (далі - Компанія) заборгованості з відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, у розмірі 19 306,38 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не відшкодував позивачу шкоду, завдану страхувальником відповідача внаслідок ДТП.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21 грудня 2020 року вищенаведену позовну заяву Товариства прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/19870/20 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

Крім того, цією ухвалою відповідачу було визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

22 січня 2021 року через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив від 16 січня 2021 року № 51-0300 на позовну заяву, в якому останній заперечив проти задоволення вимог Товариства посилаючись на те, що Компанія не прострочила виплату страхового відшкодування позивачу, оскільки заява про страхове відшкодування була отримана нею тільки 8 грудня 2020 року. Окрім того, відповідач зазначив, що Товариством при розрахунку страхового відшкодування не було враховано коефіцієнт фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу, оскільки на момент ДТП строк його експлуатації складав 14 років.

Відповідно до частин 5, 8 статті 252 ГГПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Враховуючи подання сторонами у даній справі заяв по суті спору, беручи до уваги відсутність будь-яких клопотань сторін, в яких останні заперечували проти розгляду даної справи по суті, а також зважаючи на наявність у матеріалах справи всіх документів та доказів, необхідних для повного, всебічного та об`єктивного її розгляду і вирішення цього спору, суд дійшов висновку про можливість вирішення по суті наведеної справи, призначеної до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання), за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

21 серпня 2020 року на автодорозі Р-03 - Північно-Східний обхід міста Києва 15 км + 200 м, сталася дорожньо-транспортна пригода за участі двох транспортних засобів: автомобіля "OPEL OMEGA", державний номерний знак: НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , з автомобілем "OPEL VECTRA", державний номерний знак: НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Причиною ДТП стало те, що водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем "OPEL OMEGA", державний номерний знак: НОМЕР_1 , на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі, не надав перевагу в русі та допустив зіткнення з автомобілем "OPEL VECTRA", державний номерний знак: НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, чим порушив пункт 16.11 Правил дорожнього руху України.

Зазначені обставини були встановлені постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 2 жовтня 2020 року в справі № 359/7180/20, якою водія автомобіля "OPEL OMEGA", державний номерний знак: НОМЕР_1 , ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (копія даної постанови наявна в матеріалах справи).

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль "OPEL VECTRA", державний номерний знак: НОМЕР_2 (застрахований транспортний засіб). Власником застрахованого транспортного засобу є ОСОБА_2 .

Судом встановлено, що пошкоджений транспортний засіб було застраховано позивачем на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту "Прямий захист" від 7 липня 2020 року № 47734а0к. Копія цього правочину наявна в матеріалах справи.

У зв`язку з наведеними обставинами 27 серпня 2020 року страхувальник звернувся до позивача із заявою про подію та виплату страхового відшкодування за вказаним договором.

Судом також встановлено, що на підставі ремонтної калькуляції від 27 вересня 2020 року № 1.003.20.0 позивачем було складено страховий акт від 1 жовтня 2020 року № АRX2632936 (належні копії зазначених документів наявні в матеріалах справи).

Відповідно до вказаного акту сума страхового відшкодування склала 20 606,38 грн.

З матеріалів справи вбачається, що вказана сума страхового відшкодування була перерахована позивачем на рахунок страхувальника, - ОСОБА_2 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення від 5 жовтня 2020 року № 710837. Зі змісту вказаного платіжного доручення вбачається, що сума страхового відшкодування була виплачена страхувальнику без ПДВ.

5 грудня 2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою від 30 листопада 2020 року № ЕЛ_00011760 про виплату страхового відшкодування в розмірі 20 606,38 грн.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Суд зазначає, що достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП, є платіжні доручення та рахунки на сплату послуг з ремонту пошкодженого ТЗ.

Відтак, Товариство, здійснивши виплату страхового відшкодування, набуло права потерпілої у ДТП особи в межах здійсненої виплати у вищенаведеній сумі.

З матеріалів справи вбачається, що на час скоєння вищевказаної ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , як особи, що на законних підставах експлуатувала автомобіль "OPEL OMEGA", державний номерний знак: НОМЕР_1 , застрахована відповідачем на підставі договору (полісу) серії АО № 002410275 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб - 130 000,00 грн., франшиза - 1 300,00 грн.).

Отже, Компанія є особою, на яку вказаним полісом покладено обов`язок з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації вищевказаного автомобіля "OPEL OMEGA", на момент ДТП.

Пунктами 35.1 та 35.2 статті 35 Закону встановлено прямий обов`язок потерпілого чи іншої особи, яка має право на отримання страхового відшкодування, подати страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Крім того, приписами пункту 37.1 статті 37 Закону прямо передбачено, що однією з підстав відмови у здійсненні страхового відшкодування є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого.

Пунктом 36.2 статті 36 Закону чітко визначено, що страховик (МТСБУ) зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову в його здійсненні протягом 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

Судом встановлено, що 2 грудня 2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про страхове відшкодування від 30 листопада 2020 року № ЕЛ_0001176, яка була отримана останнім 8 грудня 2020 року, що підтверджується наявними у матеріалах справи документами.

Оскільки з моменту звернення Товариства з даним позовом до суду - 16 грудня 2020 року, до дати ухвалення цього рішення пройшло менше 90 днів, у Компанії на час вирішення даного спору по суті не настав обов`язок щодо прийняття рішення про здійснення (відмову у здійсненні) страхового відшкодування у сумі 19 306,38 грн.

Враховуючи зазначені обставини та вищенаведені норми законодавства, суд дійшов висновку про те, що позивач передчасно звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача вказаної суми.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення даного позову.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати залишаються за позивачем та відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва (пункт 17.5 частини 1 Перехідних положень ГПК України) протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 22 лютого 2021 року.

Суддя Є.В. Павленко