РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.02.2021Справа № 910/18674/20
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Будсервіс"

до Комунального підприємства "Київпастранс"

про стягнення 53 942,97 грн.

суддя Мельник В.І.

за участю секретаря судового засідання Федорової О.В.

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА "БУДСЕРВІС" подало на розгляд Господарського суду міста Києва позовну заяву до Комунального підприємства "КИЇВПАСТРАНС" про стягнення 53 942,97 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.12.2020 відкрито провадження у справі № 910/18674/20 та призначено до розгляду на 22.01.2021.

29.12.2020 відділом діловодства суду від відповідача отримано відзив на позовну заяву.

19.01.2021 відділом діловодства суду від позивача отримано клопотання про розгляд справи без участі позивача.

22.01.2021 розгляд справи не відбувся, у зв`язку із перебуванням судді Мельника В.І. у відпустці.

У зв`язку з виходом судді Мельника В.І. з відпустки, справа підлягає призначенню до розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.01.2021 призначено розгляд справи на 19.02.2021.

В судове засідання 19.02.2021 представники сторін не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, вмотивованих заяв та клопотань до суду не направили.

В судовому засіданні 19.02.2021 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом з`ясовано наступне.

05.04.2017 між відповідачем, як покупцем та позивачем, як постачальником було укладено Договір №52.17-84, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупцю : «частини залізничних або трамвайних локомотивів чи рейкового складу; обладнання для контролю залізничного руху» код 34630000-2 за ДК 021:2015 (вузли та деталі до механічного обладнання тролейбусів) надалі Товар, а покупець сплатити за Товар, визначений в асортименті, кількості та за цінами, які зазначені в специфікації, що додається до цього Договору та є його невід`ємною частиною.

Відповідно до п.5.2. Договору №52.17-84 від 05.04.2017р., Поставка Товару здійснюється за адресами філій та відокремлених підрозділів КП «КИЇВПАСТРАНС», відповідно до Додатку №4 до Договору.

Відповідно до п. 11.1. Договору №52.17-84 від 05.04.2017р., Договір набирає чинності з дня його підписання Сторонами і діє до 31 грудня 2017 року, але у будь-якому випадку - до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором. Закінчення строку дії Договору не звільняє Сторони від виконання зобов`язань, які виникли під час дії цього Договору.

До Договору №52.17-84 від 05.04.2017р., було укладено Додаткову угоду №1 від 29.12.2017р., згідно з якою строк дії Договору продовжили на достатній для проведення закупівлі на початку 2018 року.

Відповідно до п.1.1. Додатку №3 до Договору №52.17-84 від 05.04.2017р., датою поставки Товару за Договором вважається відповідна дата підписання Сторонами накладної на фактично поставлений Товар.

Відповідно до п. 1.4.1. Додатку №3 до Договору №52.17-84 від 05.04.2017р., Уповноважені представники обох Сторін перевіряють відповідність Товару вимогам Договору. За результатами перевірки уповноважені представники Сторін підписують накладну на Товар. Датою поставки Товару за Договором вважається відповідна дата підписання Сторонами накладної на фактично поставлений Товар.

Відповідно до п.4.1. Договору №52.17-84 від 05.04.2017р., розрахунок за поставлений Товар здійснюється КП «КИЇВПАСТРАНС» у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 30 (тридцять) календарних днів з дати підписання Покупцем видаткової накладної на фактично поставлену окрему партію Товару.

Відповідно до п.7.3. Договору №52.17-84 від 05.04.2017р., за порушення термінів оплати Товару Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки її НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від вартості поставленого в строк Товару, за кожен день прострочення оплати.

Відповідно до п.10.2. Договору №52.17-84 від 05.04.2017р., У разі недосягнення Сторонами згоди, спори (розбіжності) вирішуються у судовому порядку згідно з діючим законодавством України. Досудовий порядок врегулювання спорів не є обов`язковим.

Позивач зазначив, що 31.05.2018 здійснив поставку Товару Покупцю ТРЕД №2 КП «Київпастранс» на суму 45 093,60 грн. Факт виконання Постачальником свого зобов`язання

відповідно до умов Договору №52.17-84 від 05.04.2017р., зафіксовано у Видатковій накладній №РН- 0000684 від 31 травня 2018 року.

Позивач зазначив, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання щодо сплати вартості товару, в зв`язку із чим утворилась заборгованість в розмірі 45093,60 грн..

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню , враховуючи наступне.

Як визначено частинами 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. 2 статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні -покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Частиною 2 ст. 712 ЦК України також передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (526 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання, в силу ст. 525 ЦК України, не допускається.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, господарський суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню в розмірі 45093,60 грн.

Крім суми основної заборгованості позивач просить стягнути із відповідача в зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань 3% річних в розмірі 3247,12 грн. та інфляційні втрати в розмірі 5602,25 грн.

Приписами ст. 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що дії відповідача є порушенням грошового зобов`язання, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Перевіривши розрахунок позивача 3% річних та інфляційних втрат з простроченої суми суд вважає його обґрунтованим, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 3247,12 грн. - 3% річних та 5602,25 грн. інфляційних втрат підлягають задоволенню.

Позивач в своїй позовній заяві просив суд задовольнити вимогу, щодо витрат на правничу допомогу та стягнути із відповідача 5500,00 грн.

Так, відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати сторін, пов`язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об`єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених 129 ГПК України.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення абоіншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Так, позивач сплатив на користь адвоката грошові кошти в сумі 5500 грн., що підтверджується наявним в матеріалах платіжним дорученням №928 від 29.09.2020.

Суд звертає увагу, що відповідачем не було подано до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження неспівмірності витрат на професійну правничу допомогу у заявленому позивачем розмірі, враховуючи об`єм проведеної роботи при підготуванні позовної заяви та з метою дотримання співмірності між заявленими позовними вимогами і витратами, здійсненими позивачем на оплату адвокатських послуг, витрати понесені ним за надання правової допомоги в розмірі 5500,00 грн. є обґрунтованими.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 126, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,-

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити позовні вимоги.

2. Стягнути із Комунального підприємства «КИЇВПАСТРАНС» (04070, м. Київ, вул. Набережне Шосе, буд. 2, ідентифікаційний код 31725604) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «БУДСЕРВІС» (45000, Волинська область, місто Ковель, вул. Володимирська, буд. 152 А, ідентифікаційний код 21745856) основну заборгованість в розмірі 45093 (сорок п`ять тисяч дев`яносто три) грн. 60 коп., інфляційні втрати в розмірі 5602 (п`ять тисяч шістсот дві) грн. 25 коп., 3% річних в розмірі 3247 (три тисячі двісті сорок сім) грн., судовий збір в розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн., витрати на правничу допомогу 5500 (п`ять тисяч п`ятсот) грн.

3. Видати наказ.

Це рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 24.02.2021

Суддя В.І. Мельник