ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2021 р. м. Київ Справа № 911/2894/20

Розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Телко Україна

до Товариства з обмеженою відповідальністю Полімершпагат

про стягнення 1 219 064,17 грн.

За участю секретаря судового засідання Беркут Я.О.

Суддя Т.П. Карпечкін

За участю представників:

від позивача: Герасимик Б.В. (довіреність б/н від 28.09.2020 року);

від відповідача: не з`явився.

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Телко Україна до Товариства з обмеженою відповідальністю Полімершпагат про стягнення 1 219 064,17 грн.

Ухвалою суду від 12.10.2020 року у справі № 911/2894/20 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Телко Україна залишено без руху.

Через канцелярію Господарського суду Київської області позивачем у встановлений судом строк подано заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Відповідно до ч. 3 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 03.11.2020 року відкрито провадження у справі № 911/2894/20, справу призначено за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 30.11.2020 року.

30.11.2020 року від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи з підстав викладених у поданому клопотанні.

Відповідач належним чином повідомлені про дату, час і місце підготовчого засідання, в судове засідання 30.11.2020 року не з`явився, сторони вимог ухвали Господарського суду Київської області від 03.11.2020 року не виконали.

Розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, суд дійшов висновку про поважність причин неявки відповідача в судове засідання та про задоволення відповідного клопотання.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 30.11.2020 року підготовче засідання відкладалось на 21.12.2020 року.

15.12.2020 року представником відповідача подано супровідний лист з додатковими документами по справі, яке розглянуте в судовому засіданні та залишено без задоволення.

21.12.2020 року відповідачем подано клопотання про відкладення підготовчого засідання.

В судовому засіданні 21.12.2020 року представник позивача зазначив, що позовні вимоги, з підстав викладених у позовній заяві, підтримує, уточнень позовних вимог не має. Також зазначив і про те, що позивачем повідомлено про всі обставини справи, які йому відомі, та надані суду всі наявні в нього докази.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце підготовчого засідання, в судове засідання 21.12.2020 року не з`явився, відзиву не надав.

Частиною 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України передбачено те, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи те, що судом під час підготовчого провадження вирішено питання, зазначені в ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України та вчинено усі необхідні дії, передбачені ст. 177 Господарського процесуального кодексу України, з метою забезпечення правильного, своєчасного та безперешкодного розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті на 18.01.2021 року.

У зв`язку з перебуванням судді Карпечкіна Т.П. на лікарняному судове засідання 18.01.2021 року не відбулося.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 21.01.2021 року розгляд справи по суті призначити на 08.02.2021 року.

В судовому засіданні 08.02.2021 року позивач позовні вимоги підтримав. Представник відповідача, належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, в судове засідання 08.02.2021 року не з`явився.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У зв`язку з чим, в судовому засіданні 08.02.2021 року судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих доказів, у нарадчій кімнаті, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

01.04.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Телко Україна (далі - позивач, за договором - Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Полімершпагат (далі - відповідач, за договором - Покупець) було укладено Договір поставки № 125-07/2019 (далі - Договір) з Додатковими угодами.

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується поставити відповідно до рахунків-фактур, видаткових накладних та товаросупроводжувальних документів, що являють собою невід`ємну частину цього Договору, - продукти хімічної промисловості (надалі - «Товар»), якість, кількість, строки поставки, умови оплати та ціна яких визначена цим Договором, а Покупець зобов`язується прийняти вказаний Товар і сплатити за нього.

Згідно розділу 5 Договору ціна кожної партії Товару визначена у відповідних рахунках-фактурах. Загальна орієнтовна сума Договору становить 10 млн. грн. з урахуванням ПДВ, а остаточна сума договору складає загальну суму вказаних у накладних, на підставі яких здійснюється поставка Товару за цим Договором окремими партіями, та визначається виходячи із встановлених цін на Товар.

Умови оплати: протягом 30 календарних днів з дати оформлення видаткової накладної за партію Товару, що відвантажується на адресу ПОКУПЦЯ на суму, що не перевищує 3 млн. грн. з урахуванням ПДВ (п. 6.4 Договору в редакції Додаткової угоди № 1 від 11.06.2019 року).

Цей Договір вступає в силу з моменту його укладення і діє до 31.12.2019 року, але в будь-якому випадку, до повного виконання Сторонами прийнятих на себе зобов`язань. У разі якщо жодна зі сторін за 30 календарних днів до закінчення терміну дії цього Договору письмово не заявить про намір розірвати Договір, термін дії цього Договору автоматично продовжується на кожний наступний календарний рік, без обмеження кількості разів такої пролонгації (п. 11.1 Договору).

Як стверджує позивач, на виконання зобов`язань за Договором ним за період з 16.06.2020 року по 28.07.2020 року було поставлено відповідачу Товар на загальну суму 1 221 924,00 грн., що підтверджується видатковими накладними: № 4060 від 16.06.2020 року на суму 334 950,00 грн., № 4329 від 25.06.2020 року на суму 287 100,00 грн., № 4406 від 30.06.2020 року на суму 237 847,50 грн., № 4597 від 06.07.2020 року на суму 201 300,00 грн. № 5197 від 28.07.2020 року на суму 160 726,50 грн. (оригінал наявний в матеріалах справи).

Позивач виставляв відповідачу також відповідні рахунки-фактури на оплату: № 1 від 15.06.2020 року на суму 334 950,00 грн., № 5 від 24.06.2020 року на суму 287 100,00 грн., № 8 від 26.06.2020 року на суму 237 847,50 грн., № 8 від 03.07.2020 року на суму 201 300,00 грн., № 8 від 28.07.2020 року на суму 160 726,50 грн.

Однак, відповідач в порушення п. 6.4 Договору в редакції Додаткової угоди № 1 від 11.06.2019 року, своєчасно та в повному обсязі свої зобов`язання з оплати отриманого Товару не виконав, розрахувався частково 28.07.2020 року в сумі 137 751,60 грн., у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість в сумі 1 084 172,40 грн., що також відображено в Акті звірки взаєморозрахунків станом на 31.08.2020 року по спірному Договорі на суму 1 084 172,40 грн., який підписано уповноваженими представниками сторін та скріплено їх печатками (копія наявна в матеріалах справи).

У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з даним позовом і просить стягнути з відповідача 1 084 172,40 грн. основного боргу.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як передбачено ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, за наслідками розгляду спору судом встановлено заборгованість відповідача в сумі 1 084 172,40 грн., яка відповідачем визнана в Акті звірки взаєморозрахунків, в ході розгляду спору не заперечена і не спростована, доказів оплати боргу станом на момент прийняття рішення не надано.

У зв`язку з несвоєчасною оплатою Товару, позивач просить стягнути з відповідача 21 179,62 грн. пені за загальний період з 17.07.2020 року по 29.09.2020 року та 108 417,24 грн. 10% штрафу на підставі п. 8.2 Договору, 5 294,91 грн. 3% річних за загальний період з 17.07.2020 року по 29.09.2020 року в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не передбачено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Пунктом 7.2 Договору передбачено, що за несвоєчасну оплату за Товар, Покупець сплачує Постачальнику неустойку у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості Товару за кожний день прострочення, а в випадку прострочення більш ніж 45 календарних днів додатково стягується також штраф у розмірі 10 (десяти) відсотків від суми несплаченого Товару.

Положеннями ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Перевіривши розрахунок пені та 3% річних наданий позивачем, суд встановив що відповідні нарахування проведено за фактичний період існування заборгованості на фактичні суми заборгованості, по кожній видатковій накладній окремо, пеню нараховано в розмірі, який не перевищує розміру подвійної облікової ставки НБУ, в межами шестимісячного строку нарахування пені, передбаченого п. 6 ст. 232 Господарського кодексу.

Однак, судом виявлено незначні арифметичні помилки в наданому позивачем розрахунку пені та 3% річних. Судом було здійснено правильний розрахунок пені та 3% річних за допомогою інформаційно-пошукової системи «Ліга Закон», згідно з яким з відповідача підлягає стягнення за заявлений позивачем період на заявлені суми 21 121,76 грн. пені та 5 280,44 грн. 3% річних.

Штраф правомірно нарахований на суми заборгованості, прострочення по яким тривало понад 45 календарних днів, що відповідає п. 8.2 Договору. Відтак, у зв`язку з тим що наданий розрахунок штрафу є арифметично вірним, штраф підлягає задоволенню в заявленому розмірі в сумі 108 417,24 грн.

Також, судом враховано, що пеня та штраф є окремими видами відповідальності і їх одночасне стягнення не суперечить нормам чинного законодавства, крім того, обидва види відповідальності та її розмір погоджені сторонами в Договорі.

Як визначено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Проаналізувавши вищезазначені норми чинного законодавства України, повно та всебічно розглянувши матеріали справи господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в сумі 1 218 991,84 грн. з яких: 1 084 172,40 грн. основного боргу, 21 121,76 грн. пені, 108 417,24 грн. штрафу, 5 280,44 грн. 3% річних. В решті позов на суму 72,33 грн. задоволенню не підлягає.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до статей 123, 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 18 284,87 грн.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 129,233, 236-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Телко Україна до Товариства з обмеженою відповідальністю Полімершпагат про стягнення 1 219 064,17 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Полімершпагат на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Телко Україна 1 084 172 (один мільйон вісімдесят чотири тисячі сто сімдесят два) грн. 40 коп. основного боргу, 21 121 (двадцять одна тисяча сто двадцять один) грн. 76 коп. пені, 108 417 (сто вісім тисяч чотириста сімнадцять) грн. 24 коп. штрафу, 5 280 (п`ять тисяч двісті вісімдесят) грн. 44 коп. 3% річних та 18 284 (вісімнадцять тисяч двісті вісімдесят чотири) грн. 87 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

4. В решті позову Товариства з обмеженою відповідальністю Телко Україна до Товариства з обмеженою відповідальністю Полімершпагат про стягнення 72,33 грн. відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст. ст. 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 18.02.2021 р.

Суддя Т.П. Карпечкін