ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

19.02.2021 Справа № 904/10957/16

Розглянувши скаргу №б/н від 29.12.2020 Південного регіонального виробничо - комерційного відділу концерну "УКРАГРОТЕХСЕРВІС" на бездіяльність ліквідатора Моісєєва Ю.В.

у справі

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ДУКЛА", м. Дніпро

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "ДУКЛА", м. Дніпро, пр. Пушкіна, 4,

про визнання банкрутом

Суддя Камша Н.М.

при секретарі судового засідання: Ільєнко Д.Ю.

Представники:

від скаржника: Бочкарь Р.В. - представник Південного регіонального виробничо - комерційного відділу концерну "УКРАГРОТЕХСЕРВІС"

від кредитора: Волова О.В. - представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРИВАТ-АГРО-ЛЬВІВ"

від кредитора Демченко С.В. - представник Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Новофарм"

від боржника: Целік В.В. - представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ДУКЛА"

від боржника: Моісєєв Ю.В - ліквідатор.

від скаржника: Муравський В.В. - представник Південного регіонального виробничо - комерційного відділу концерну "УКРАГРОТЕХСЕРВІС"

ВСТАНОВИВ:

Провадження у справі №904/10957/16 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ДУКЛА", м. Дніпро, пр. Пушкіна, 4, перебуває на стадії ліквідації, повноваження ліквідатора виконує арбітражний керуючий Моісєєв Ю.В., свідоцтво №36 від 08.02.2013.

30.12.2020 до господарського суду Дніпропетровської області надійшла скарга №б/н від 29.12.2020 Південного регіонального виробничо - комерційного відділу концерну "УКРАГРОТЕХСЕРВІС" на бездіяльність ліквідатора Моісєєва Ю.В., в якій скаржник просить:

- визнати протиправною бездіяльність ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "ДУКЛА" арбітражного керуючого Моісєєва Ю.В., яка полягає у невиконані покладених на нього обов`язків щодо збереження майна, а саме великої рогатої худоби, що призвело до нанесення матеріальної шкоди ПРВКВК "УКРАГРОТЕХСЕРВІС";

- стягнути завдану шкоду в розмірі 1 333 629, 72 грн. з ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "ДУКЛА" арбітражного керуючого Моісєєва Юрія Володимировича на користь Південного регіонального виробничо - комерційного відділу концерну "УКРАГРОТЕХСЕРВІС" в частині завданих збитків внаслідок дій чи бездіяльності арбітражним керуючим, згідно ч.1 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства в частині незабезпечення збереження майна з дня його призначення.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 30.12.2020 призначено судове засідання по розгляду скарги на 01.02.2021 на 10:30 год. та зобов`язано ліквідатора подати до дати судового засідання до господарського суду Дніпропетровської області відзив на скаргу №б/н від 29.12.2020 Південного регіонального виробничо - комерційного відділу концерну "УКРАГРОТЕХСЕРВІС" на бездіяльність ліквідатора Моісєєва Ю.В. та докази в обґрунтування заперечень.

01.02.2021 до господарського суду Дніпропетровської області електронною поштою надійшли:

- заперечення №90/904/10957/16 від 01.02.2021 ліквідатора Моісєєва Ю.В. на вказану вище скаргу Південного регіонального виробничо - комерційного відділу концерну "УКРАГРОТЕХСЕРВІС", в якому ліквідатор просить відмовити в задоволенні скарги Південного регіонального виробничо - комерційного відділу концерну "УКРАГРОТЕХСЕРВІС", оскільки вона є необґрунтованою та безпідставною;

- договір про надання правової допомоги №46/19 від 30.12.2019, який укладений між Адвокатським об`єднанням "ЕКВІТА" та Південним регіональним виробничо - комерційним відділом концерну "УКРАГРОТЕХСЕРВІС" та ордер на надання правничої допомоги серії АЕ 1053506 від 21.12.2020.

Судове засідання, що призначене на 01.02.2021 на 10:30 год., не відбулось, через збій роботи спеціалізованих програм Firebird та "Служби підтримки діловодства" внаслідок чого була пошкоджена єдина база комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду", що унеможливило проведення технічної фіксації судового процесу.

У зв`язку з вищевикладеним, судове засідання проведено 01.02.2021 о 15:00 год., заслухано пояснення скаржника, представників кредиторів та розглянуто відзив ліквідатора.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 01.02.2021 відкладено розгляд скарги на 12.02.2021 на 10:30 год., зобов`язано скаржника подати письмові пояснення на заперечення №90/904/10957/16 від 01.02.2021 ліквідатора, викладені у відзиві ліквідатора Моісєєва Ю.В.

12.02.2021 до господарського суду Дніпропетровської області (електронною поштою) від Південного регіонального виробничо - комерційного відділу концерну "УКРАГРОТЕХСЕРВІС" надійшла уточнена скарга №б/н від 09.02.2021 на бездіяльність арбітражного керуючого, ліквідатора ТОВ "ДУКЛА" Моісєєва Ю.В. (з додатками), в якій скаржник просив:

- визнати протиправною бездіяльність арбітражного керуючого, ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "ДУКЛА" Моісєєва Ю.В., яка полягає у не передачі майна ПРВКВК "УКРАГРОТЕХСЕРВІС", а саме, великої рогатої худоби, яка належить ПРВКВК "УКРАГРОТЕХСЕРВІС", та не забезпечення його збереження;

- визнати протиправними дії арбітражного керуючого, ліквідатора ТОВ "ДУКЛА" Моісєєва Ю.В. щодо передачі майна ПРВКВК "УКРАГРОТЕХСЕРВІС", а саме, великої рогатої худоби, яка належить ПРВКВК "УКРАГРОТЕХСЕРВІС", ОСОБА_1

- стягнути завдану шкоду в розмірі 1 333 629, 72 грн. з арбітражного керуючого, ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "ДУКЛА" Моісєєва Юрія Володимировича на користь Південного регіонального виробничо - комерційного відділу концерну "УКРАГРОТЕХСЕРВІС" в частині завданих збитків внаслідок дій чи бездіяльності арбітражним керуючим.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 12.02.2021 відкладено судове засідання по розгляду скарги на 19.02.2021 на 14:30 год. та зобов`язано ліквідатора банкрута Моісєєва Ю.В. до 18.02.2021 подати відзив на уточнену скаргу.

19.02.2021 від ліквідатора банкрута надійшли заперечення на уточнену скаргу, яких ліквідатор зазначив, що скаржником не доведено вини ліквідатора у загибелі тварин, не доведено причинно - наслідкового зв`язку між виною ліквідатора та наслідками у вигляді шкоди у скаржника та те, що непередача корів скаржнику не пов`язана безпосередньо із їх загибеллю.

Ліквідатор також заперечував укладення між ліквідатором та матеріально - відповідальною особою - працівником ТОВ "ДУКЛА" ветеринаром ОСОБА_1 будь - яких договорів або угод.

Ліквідатор вважає неправомірними посилання скаржника на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 08.10.2020 у справі №160/10944/19 про те, що ліквідатор банкрута завдав шкоди скаржнику.

Крім того, ліквідатор вважає некоректними, математично невірними розрахунки шкоди, зроблені скаржником, та нарахування ПДВ при стягненні збитків, а застосування середньої ціни реалізації великої рогатої худоби - неможливим.

Враховуючи вищеозначене, ліквідатор просив відмовити скаржнику у задоволенні скарги.

19.02.2021 від представника скаржника надійшли копії протоколів допитів свідків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що долучені до матеріалів справи.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення скаржника, ліквідатора та представників кредиторів, господарський суд прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення скарги, враховуючи наступне.

Провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ДУКЛА", м. Дніпро перебуває на стадії ліквідації, повноваження ліквідатора з 27.03.2019 виконує арбітражний керуючий Моісєєв Ю.В.

У первісній скарзі від 29.12.2020 на бездіяльність ліквідатора Моісєєва Ю.В. скаржник просив визнати протиправною бездіяльність ліквідатора, що полягає у невиконані покладених на нього обов`язків щодо збереження майна, стягнути з ліквідатора завдану шкоду на користь скаржника в розмірі 1 333 629, 72 грн. згідно ч.1 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства в частині незабезпечення збереження майна з дня його призначення.

В уточненій скарзі, що надійшла до господарського суду Дніпропетровської області 12.02.2021, скаржник додатково до скарги на дії (бездіяльність) ліквідатора обґрунтував те, що ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 13.05.2019 суд зобов`язав ліквідатора банкрута Моісєєва Ю.В. у 15 денний строк з дня прийняття ухвали надати доступ до майна скаржника та передати майно згідно наказу господарського суду Дніпропетровської області від 08.09.2017 у справі № 916/1674/15.

Скаржник посилався також на те, що ліквідатор без достатніх підстав (за відсутності договору відповідального зберігання) передав 58 голів корів на зберігання працівнику ТОВ "ДУКЛА", ветеринарному лікарю ТОВ "ДУКЛА" - ОСОБА_1 , який, за ствердженням скаржника, не мав трудових відносин з ТОВ "ДУКЛА".

16.03.2020 ліквідатор банкрута Моісєєв Ю.В. надав до господарського суду Дніпропетровської області копії протоколів розтину тварин та повідомив про загибель всіх 58 тварин, в період з 08.04.19 по 01.11.19.

Скаржник вважає, що процедура, пов`язана із фіксацією загибелі тварин, проведена з порушенням чинного законодавства, про хворобу та загибель корів не повідомлено їх власника - Південний регіональний виробничо - комерційний відділ концерн "УКРАГРОТЕХСЕРВІС".

Південний регіональний виробничо - комерційний відділ концерн "УКРАГРОТЕХСЕРВІС" також наполягав на тому, що постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 08.10.20 по справі №160/10944/19 встановлено факт незбереження майна, що у подальшому призвело до втрати тварин, які належали ПРВК ВК "УКРАГРОТЕХСЕРВІС".

Посилаючись на ст. 98 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. 12 Кодексу України з процедур банкрутства, скаржник наголошував, що арбітражний керуючий Моісєєв Ю.В. під час виконання повноважень ліквідатора зобов`язаний керуватися загальними принципами добросовісності, компетентності, об`єктивності та незалежності, використовуючи ці повноваження при реалізації своїх прав та обов`язків.

Однак, за ствердженням скаржника, ліквідатор вчинив умисну бездіяльність, не вжив вичерпних заходів для попередження загибелі тварин, не повідомляв відповідні державні органи про продовження загибелі тварин.

Скаржник зазначив, що саме ліквідатор Моісєєв Ю.В. наніс збитки Південному регіональному виробничо - комерційному відділу концерну "УКРАГРОТЕХСЕРВІС" у розмірі 1 355 126,40 грн. через неналежне виконання ним вимог ч. 1 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства в частині незбереження арбітражним керуючим майна задля чого він був призначений.

При розрахунку шкоди, заявленої до стягнення з ліквідатора в сумі 1 333 629,72 грн., скаржник використав дані Головного управління статистики в Полтавській області від 21.07.2020, згідно з якими середня ціна реалізації великої рогатої худоби у підприємствах Полтавської області становить за 1 тону в живій вазі 31 650,30 грн. без урахування накладних, транспортних, експедиційних витрат, податку на додану вартість.

Скаржник зазначив, що згідно зі ст. 21 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражні керуючі несуть за свої дії та бездіяльність, зокрема, цивільно-правову відповідальність у порядку та обсягах, встановлених законом.

Відповідно до ст. 25 Кодексу України з процедур банкрутства шкода, заподіяна особі внаслідок незаконних дій арбітражного керуючого, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, заподіяна особі внаслідок неумисних дій або помилки арбітражного керуючого, відшкодовується за рахунок страхової виплати. Шкода, заподіяна особі внаслідок умисних дій чи бездіяльності арбітражного керуючого, відшкодовується арбітражним керуючим.

01.02.2021 від ліквідатора банкрута надійшли заперечення на скаргу, у яких ліквідатор вказав, що обставини, на які посилається скаржник, вже розглядались судом за скаргою цього ж скаржника від 16.01.2020. Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 14.07.2020 скаргу №в/х04.-8 від 16.01.2020 Південного регіонального виробничо - комерційного відділу концерну "УКРАГРОТЕХСЕРВІС" на неправомірні дії колишнього ліквідатора банкрута Толстих А.В. та ліквідатора Моісєєва Ю.В., з урахуванням поданих уточнень та доповнень - задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність ліквідатора ТОВ "ДУКЛА" арбітражного керуючого Моісєєва Ю.В. щодо невиконання ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 13.05.2019 по даній справі. Ліквідатор вважає, що дана скарга зводиться до переоцінки обставин, яким суд вже надав правову оцінку. Доказів, які б доводили вину ліквідатора у спричиненні збитків, за ствердженням останнього, скаржником не подано.

Крім того, ліквідатор зазначив, що скаржником не наведено доказів в підтвердження того, що саме конкретна бездіяльність особисто ліквідатора ТОВ "ДУКЛА" призвела до загибелі корів.

Посилаючись на ст. 1166 Цивільного кодексу України, ліквідатор зазначив, що для стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів, цивільна відповідальність не настає.

Ліквідатор вважає, що у скарзі не наведені жодні докази наявності причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діями ліквідатора та наявністю шкоди у скаржника.

Ліквідатор також зазначив, що ч. 1 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства не передбачено обов`язку ліквідатора забезпечити збереження майна кредитора; ліквідатор зобов`язаний вживати заходів для збереження майна боржника.

Відхиляючи ствердження скаржника про те, що постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 08.10.20 у справі №160/10944/19 встановлено, що ліквідатор спричинив шкоду Південному регіональному виробничо - комерційному відділу концерну "УКРАГРОТЕХСЕРВІС", ліквідатор зазначив, що таких висновків вищеозначена постанова не містить. Наявність результатів перевірки ліквідатора державним органом з питань банкрутства, на думку ліквідатора, не доводить нанесення шкоди або збитків скаржнику, а виявлені порушення не є самостійною та достатньою підставою для стягнення коштів з арбітражного керуючого в рахунок відшкодування шкоди.

Ліквідатор у своєму відзиві також зазначив, що скаржник може стягувати шкоду виключно в порядку позовного провадження, а не у справі про банкрутство, з обов`язковою сплатою судового збору.

Що стосуються вимоги скаржника про визнання протиправною бездіяльності арбітражного керуючого, ліквідатора ТОВ "ДУКЛА" Моісєєва Ю.В., яка полягає у невиконанні покладених на нього обов`язків щодо збереження майна - великої рогатої худоби, що як наслідок призвело до нанесення матеріальної шкоди кредитору - Південному регіональному виробничо - комерційному відділу концерну "УКРАГРОТЕХСЕРВІС", то по цій вимозі господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, згідно з ч. 2 ст. 41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ліквідатор з дня свого призначення приймає до свого відання майно боржника, забезпечує його збереження.

Частиною 8 ст. 42 цього ж Закону передбачено, що майно, щодо якого боржник є користувачем, балансоутримувачем або зберігачем, повертається його власнику відповідно до закону або договору.

Аналогічні положення щодо повноважень ліквідатора містяться в Кодексі України з процедур банкрутства, що діє з 21.10.2019 (ст.ст. 61, 62 - Кодексу України з процедур банкрутства).

Таким чином, на ліквідатора банкрута законодавством про банкрутство покладено обов`язок вживати заходів щодо збереження майна банкрута.

Спірне майно - корови у кількості 58 штук у власності банкрута не перебували.

Згідно з рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 14.07.2015 у справі №916/1674/15 зобов`язано ТОВ "ДУКЛА" передати Південному регіональному виробничо - комерційному відділу концерну "УКРАГРОТЕХСЕРВІС" приплід корів у кількості 811 голів та молоко в кількості 3 385 200 літрів.

На виконання цього рішення господарським судом Дніпропетровської області видано наказ від 08.09.17.

Представник скаржника підтвердив у судовому засіданні по даній справі, що договір зберігання між ним та ТОВ "ДУКЛА" не укладався.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 13.05.2019 по даній справі господарський суд Дніпропетровської області зобов`язав ліквідатора банкрута Моісєєва Ю.В. у 15 денний строк з дня прийняття ухвали надати доступ до майна та передати майно, належне Південному регіональному виробничо-комерційному відділу концерну "Украгротехсервіс" згідно наказу господарського суду Дніпропетровської області від 08.09.2017р. у справі № 916/1674/15.

Таким чином, ліквідатор банкрута Моісєєв Ю.В. був зобов`язаний виконати судове рішення щодо передачі майна, однак у нього не було обов`язків зберігача по відношенню до цього майна, оскільки договірних відносин між сторонами не існувало.

Що стосується стягнення із ліквідатора Моісєєва Ю.В. на користь скаржника завданої шкоди у розмірі 1 333 629,72 грн. через незабезпечення збереження майна з дня його призначення, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно зі ст. 25 Кодексу України з процедур банкрутства шкода, заподіяна особі внаслідок незаконних дій арбітражного керуючого, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, заподіяна особі внаслідок неумисних дій або помилки арбітражного керуючого, відшкодовується за рахунок страхової виплати. Шкода, заподіяна особі внаслідок умисних дій чи бездіяльності арбітражного керуючого, відшкодовується арбітражним керуючим.

За приписами ч.1 ст.21 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражні керуючі несуть за свої дії та бездіяльність цивільно-правову, адміністративну, дисциплінарну та кримінальну відповідальність у порядку та обсягах, встановлених законом.

Відповідно до положень ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Тобто, порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

За загальним правилом збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ, яке пов`язане з утиском його інтересів як учасника певних суспільних відносин і яке виражається у зроблених ним витратах тощо.

Тварини є особливим об`єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків, встановлених законом (ч.1 ст.180 Цивільного кодексу України).

Статтею 224 Господарського кодексу України визначено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управлена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Виходячи зі змісту ст. 1166 Цивільного кодексу України відшкодування шкоди можливе за таких умов: завдано шкоду особистим немайновим правам або майну фізичної чи юридичної особи; дії або бездіяльність, якими завдана шкода, є неправомірними; існує причинний зв`язок між протиправними діями правопорушника та шкодою, що виникла; наявна вина особи, яка завдала шкоду.

Тому при вирішенні таких спорів на заявника покладається обов`язок довести факт заподіяння йому збитків, розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, факт порушення ліквідатором свого обов`язку та причинний зв`язок між цим порушенням і збитками.

Встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою винної особи та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності збитків та обов`язковою умовою відповідальності. При цьому слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку. Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, що утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності.

Згідно з ч.3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За правилами частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні обставини, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Як зазначено вище, скаржник просив стягнути шкоду з ліквідатора посилаючись на його бездіяльність через незабезпечення збереження майна скаржника.

Правовідносини щодо зберігання майна врегульовані у гл. 66 Цивільного кодексу України. Ст. 936 ЦК України передбачено, що за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. За втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах (ст. 950 ЦК України). Збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем: у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості (ст. 951 ЦК України).

Враховуючи ту обставину, що між скаржником та ТОВ "ДУКЛА" не існувало договірних правовідносин щодо зберігання майна, неможливо застосувати в даному випадку вищеозначені норми Цивільного кодексу України.

Разом з тим, суд, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, повинен самостійно здійснити правильну правову кваліфікацію останніх та застосувати для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватись при вирішенні спору.

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №917/1739/17 саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Під час розгляду даної скарги судом встановлено, що скаржник просить стягнути з ліквідатора шкоду, завдану скаржнику через загибель 63 корів, які мали бути передані скаржнику, як власнику, на виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області у справі №916/1674/15.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 14.07.2020 у даній справі визнано протиправною бездіяльність ліквідатора ТОВ "ДУКЛА" арбітражного керуючого Моісєєва Ю.В. щодо невиконання ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 13.05.2019 по цій справі. Ухвала від 14.07.2020 залишена без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 14.09.2020.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 13.05.2019 господарський суд Дніпропетровської області зобов`язав ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Моісєєва Ю.В. не включати до ліквідаційної маси ТОВ "ДУКЛА" майно, належне скаржнику згідно наказу господарського суду Дніпропетровської області від 08.09.2017 у справі №916/1674/15, зобов`язано ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Моісєєва Ю.В. у 15-ти денний строк з дати прийняття цієї ухвали надати скаржнику доступ до його майна та передати останньому наявне майно згідно наказу господарського суду Дніпропетровської області від 08.09.2017 у справі №916/1674/15.

Арбітражний керуючий Моісєєв Ю.В., що виконує повноваження ліквідатора банкрута, не вжив належних заходів по виконанню вимог ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 13.05.2019, яка прийнята по даній справі, не передав майно скаржнику і всі корови, що були власністю скаржника, загинули до 01.11.2019.

Бездіяльність арбітражного керуючого Моісєєва Ю.В. щодо невиконання ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 13.05.2019 по справі №904/10957/16 встановлена в ухвалі господарського суду Дніпропетровської області від 14.07.2020 та постанові Центрального апеляційного господарського суду від 14.09.2020.

Згідно з ч. 3 ст. 25 Кодексу України з процедур банкрутства шкода, заподіяна особі внаслідок бездіяльності арбітражного керуючого, відшкодовується арбітражним керуючим.

Розрахунок шкоди проведено скаржником за 63 голови великої рогатої худоби, виходячи з того, що середня вага 1 корови становила 548,6 кг, вартість 1 тони живої ваги корови - 31 65030 (за даними ГУ статистики в Полтавській області від 21.07.2020).

З огляду на це, до стягнення заявлено 1 333 629,72 грн. (з урахуванням ПДВ).

Суд не погоджується з цим розрахунком скаржника і вважає, що розмір шкоди необхідно вираховувати за 38 корів, які загинули після 28.05.2019, - після спливу 15 днів з дати прийняття ухвали від 13.05.2019.

Сплата ПДВ в даному випадку також не передбачена, оскільки згідно з п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до ст. 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору); на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу (орендарю); постачання послуг, місце яких розташоване на митній території України, відповідно до ст. 186 цього Кодексу; ввезення та вивезення товарів за межі та на митну територію України.

Оскільки операції по передачі майна користувачем його власнику не передбачені як об`єкт оподаткування ПДВ, розрахунок шкоди з урахуванням ПДВ суперечить чинному законодавству.

Тому розмір шкоди, за розрахунком суду, становить 684 532,69 грн.

(Загальна вага 38 корів, що загинули після 28.05.2019 становить 21 628 кг; з урахуванням середньої ціни 1 тони - ваги великої рогатої худоби - 31 650,3 грн., шкода становить: 21, 628 т * 31 650,3 грн. = 684 532,69 грн.).

Що стосується наявності причинно-наслідкового зв`язку між бездіяльністю ліквідатора та шкодою, завданою скаржнику, то суд вважає за необхідне зазначити таке.

Причинно-наслідковий зв`язок - це об`єктивний зв`язок між дією (бездіяльністю) тієї чи іншої особи і певним наслідком.

Ліквідатор банкрута арбітражний керуючий Моісєєв Ю.В. допустив бездіяльність по невиконанню ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 13.05.2019, у строк до 28.05.2015 не передав корів, власником яких був скаржник.

Виконуючи повноваження ліквідатора банкрута з 27.03.2019р., арбітражний керуючий Моісєєв Ю.В., провівши інвентаризацію майна банкрута (зокрема і того, щодо якого банкрут був користувачем), мав неухильно дотримуватись вимог законодавства, діяти добросовісно, розсудливо та з метою, з якою законодавством про банкрутство на нього покладено повноваження ліквідатора.

Незважаючи на те, що з дати його призначення - 27.03.2019 до дати судового засідання - 13.05.19 загинуло 23 корови, ліквідатор не повідомив власника майна про стан тварин, що перебували в користуванні банкрута, не повідомив господарський суд про їх загибель в судових засіданнях, що відбувались у даній справі при розгляді скарги та при прийнятті ухвали від 13.05.2019р.

Така свідома бездіяльність ліквідатора і після 28.05.2019 - кінцевої дати виконання вимог ухвали від 13.05.2019, фактично призвела до втрати майна скаржника.

Після 28.05.2019 загинуло 38 корів, які мали бути передані власнику - ПРВК ВК "УКРАГРОТЕХСЕРВІС" і саме бездіяльність ліквідатора унеможливила отримання власником належного йому майна. Саме власник майна, отримавши його до 28.05.2019р., мав утримувати це майно та нести ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження майна, як це передбачено ст.ст. 322, 323 ЦК України.

Між тим, ліквідатор, утримуючи майно скаржника без законних підстав, діючи нерозумно та недобросовісно, допустив не лише неповернення майна законному власнику і можливість останнього користуватись цим майном, а і його втрату через загибель всіх тварин.

Ліквідатор банкрута не довів господарському суду належними та допустимими доказами відсутність своєї вини у невиконанні вимог ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 13.05.2019.

Враховуючи вищеозначене, господарський суд прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення скарги ПРВК ВК "УКРАГРОТЕХСЕРВІС" в частині стягнення шкоди з ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Моісєєва Ю.В., стягнувши з нього шкоду в розмірі 684 532,69 грн.

В стягненні решти вимог слід відмовити.

Господарським судом відхиляються вимоги ПРВК ВК "УКРАГРОТЕХСЕРВІС" щодо визнання протиправною бездіяльності арбітражного керуючого, ліквідатора ТОВ "ДУКЛА" Моісєєва Ю.В., яка полягає у непередачі майна скаржнику та незабезпечення його збереження з огляду на те, що бездіяльність ліквідатора з непередачі майна встановлена ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 14.07.2020 і повторне прийняття рішення судом з цього ж питання є недоцільним. Визнання протиправною бездіяльності ліквідатора щодо незабезпечення збереження майна скаржника неможливо через відсутність договірних відносин між боржником та скаржником з приводу його зберігання (гл.66 Цивільного кодексу України).

Скаржник не довів доказами того, що його майно (58 корів) передано ліквідатором ветеринарному лікарю Білаю К.О., тому вимога скарги про визнання протиправними дій арбітражного керуючого - ліквідатора з цього приводу задоволенню не підлягає.

Господарський суд відхиляє ствердження банкрута про те, що стягнення шкоди з ліквідатора має відбуватись у позовному провадженні, з обов`язковою сплатою судового збору, оскільки це суперечить ст.ст. 7, 60 Кодексу України з процедур банкрутства та Закону України "Про судовий збір", а всі скарги на дії ліквідатора розглядаються судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство і за подачу такої скарги судовий збір не сплачується.

Керуючись ст.ст. 234, 235 ГПК України, ст.ст. 25, 60, 61 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу Південного регіонального виробничо - комерційного відділу концерну "УКРАГРОТЕХСЕРВІС" №б/н від 29.12.2020 на бездіяльність ліквідатора ТОВ "ДУКЛА" Моісєєва Ю.В. - задовольнити частково.

Стягнути з ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "ДУКЛА" арбітражного керуючого Моісєєва Юрія Володимировича (72319, Запорізька область, м.Мелітополь, вул. Івана Алексєєва (Крупської), буд. 18-а, офіс 1; 72316, Запорізька область, м.Мелітополь, пров. 3-й Малюги, буд. 13, ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Південного регіонального виробничо - комерційного відділу концерну "УКРАГРОТЕХСЕРВІС" (65107, Одеська область, м. Одеса, вул. Канатна, буд. 83, ) завдану шкоду у розмірі 684 532,69 грн. (шістсот вісімдесят чотири тисячі п`ятсот тридцять дві грн. 69 коп. ), про що видати наказ про примусове виконання.

В задоволенні решти вимог скарги - відмовити.

Ухвала набирає законної сили 19.02.2021 та може бути оскаржена до Центрального апеляційного господарського суду у встановленому порядку.

Повний текст ухвали складено - 22.02.2021.

Суддя Н.М. Камша