ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2021м. ДніпроСправа № 904/6909/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бєлік В.Г. без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами, в порядку ч. 5 ст. 252 ГПК України, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ", м. Запоріжжя

до Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

про стягнення збитків у розмірі 2 618,45 грн. за договором поставки № 1-1-2019/014 від 28.02.2019 року.

ПРОЦЕДУРА:

Акціонерне товариство "ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" збитки у розмірі 2 618,45 грн. за договором поставки № 1-1-2019/014 від 28.02.2019 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що під час перевезення відповідачем вантажу відбулась його часткова втрата, що підтверджується комерційним актом № 460005/1246 від 01.10.2020 року, в якому зафіксовано ознаки несохоронного перевезення, такі як порушення маркування, виїмки та недостача, у зв`язку з чим позивачу завдана шкода у вигляді вартості відповідальної недостачі в сумі 2 618,45 грн.

Розглянувши поданий позов, суд зазначає наступне.

Згідно приписів частини 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до частин 3 - 4 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

За змістом приписів частин 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Згідно положень ч.1 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України, питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Виходячи із вказаних вище положень Господарського процесуального кодексу України та беручи до уваги ціну позову (2 618,45 грн.), яка не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто поданий позов відноситься до малозначних справ, а також незначну складність характеру спірних правовідносин та обсяг необхідних доказів, що не потребує проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, суд дійшов висновку про розгляд поданої позовної заяви у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.12.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами, та запропоновано учасникам справи подати до суду: позивачу у строк до 27.01.2021 року - відповідь на відзив на позовну заяву за правилами, встановленими частинами третьою шостою статті 165 Господарського процесуального кодексу України (копію відповіді на відзив направити на адресу відповідача, докази надсилання надати до суду); відповідачу у строк до 17.01.2021 року - відзив на позовну заяву за правилами статті 165 Господарського процесуального кодексу України (копію відзиву направити на адресу позивача, докази надсилання надати до суду); заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного провадження (за наявності); заперечення щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень за правилами, встановленими частинами третьою шостою статті 165 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

ПОЗИЦІЇ СТОРІН:

Позиція позивача, що викладена у позовній заяві.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що під час перевезення відповідачем вантажу за накладною № 46386009 у вагоні № 62964960 відбулась його часткова втрата, що підтверджується комерційним актом №460005/1246 від 01.10.2020 року, в якому зафіксовано ознак неохоронного перевезення, такі як порушення маркування, виїмки та нестача.

Позивач ґрунтує свої вимоги на нормах статей 224, 225, 907, 308, 314 Господарського кодексу України, статей 526, 610, 611, 908, 909, 924, Цивільного кодексу України та статтях 3, 6, 22, 110, 113, 114, 127, 129, 133, 136 Статуту залізниць України.

На підтвердження своїх вимог надає такі докази:

- оригінал відомості-розрахунку № 100/20 вартості нестачі вантажу;

- оригінал залізничної накладної № 46386009;

- оригінал комерційного акту № 460005/1246 від 01.10.2020 року;

- копія рахунку на оплату №0109-2 від 01.09.2020 року;

- копія платіжного доручення № 354496 від 17.09.2020 року;

- копія рахунку-фактури № 2309-4 від 23.09.2020 року;

- копія акту приймання-передачі вугільної продукції № 2309-4 від 23.09.2020 року;

- копія Договору постачання № 1-1-2019/014 від 28.02.2019 року;

- копія Специфікації № 829759 від 01.04.2019 року.

Позиція відповідача, що викладена у відзиві.

Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, будь-яких заперечень та доказів проти позову не подав.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

Між Акціонерним товариством «ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ» (далі - Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Д.ТРЕЙДІНГ» (далі - Постачальник) укладено Договір постачання № 1-1-2019/014 від 28.02.2019 року (далі - Договір), відповідно до п.1.1., якого ТОВ «Д.ТРЕЙДІНГ» зобов`язується передати у власність, а АТ «ЗФЗ» прийняти та оплатити вугільну продукцію (вугілля), за марочним складом, ціною та в кількості, наведеними у відповідних специфікаціях до цього Договору.

Згідно п.1.2. цього Договору об`єми та строки (періоди) постачання Вугілля узгоджуються сторонами шляхом підписання відповідних Специфікацій.

Пунктом 2.4. Договору встановлено, що на кожну партію Вугілля протягом 7 робочих днів з дати постачання ТОВ «Д.ТРЕЙДІНГ» надає АТ «ЗФЗ» наступні товаросупровідні документи: залізничні накладні (копія засвідчена печаткою Вантажовідправника), посвідчення якості (оригінал), рахунок-фактуру (оригінал один примірник), акт приймання-передачі Вугілля з зазначенням дати відвантаження, ваги, номерів залізничних накладних, вагонів (два примірники).

Відповідно п.3.1. Договору, ціна (базова договірна ціна) Вугілля встановлена на базисних умовах постачання, передбачених цим Договором, та визначається Сторонами у відповідних специфікаціях до цього договору.

На підставі п.4.1. Договору оплата вугілля проводиться АТ «ЗФЗ» у національній валюті України шляхом банківського переводу грошових коштів на поточний рахунок ТОВ «Д.ТРЕЙДІНГ» на умовах повної 100% попередньої оплати вартості Вугілля, що підлягає поставці у відповідному періоді, протягом 5 банківських днів з моменту надання ТОВ «Д.ТРЕЙДІНГ» рахунку на передплату, але не пізніше дати початку поставки Вугілля. Остаточні взаєморозрахунки Сторони проводять на протязі 3 банківських днів з моменту дати підписання Сторонами Актів приймання-передачі Вугілля.

Згідно п.4.5. Договору, фактична вартість Вугілля, що відвантажується, вказується у рахунках, які надаються Постачальником у відповідності до п.2.4. цього Договору.

До Договору Сторонами було укладено Специфікацію № 829759 від 01.04.2019 року, згідно якої постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти і оплатити Вугілля у кількості 4 000,00 т., на загальну суму 17 880 000,00 грн., на умовах поставки СРТ- станція Запоріжжя-Ліве в період з 01.04.2019 року по 09.05.2019 року.

Вантажовідправником (виробник) відповідно до Специфікації № 829759 від 01.04.2019 року виступало ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ».

01.09.20 року, ТОВ «Д.ТРЕЙДІНГ» на адресу АТ «ЗФЗ» виставив рахунок № 0109-2 на оплату від 01.09.2020 року (передоплатний), який було сплачено АТ «ЗФЗ» за поставку Вугілля у відповідному періоді, згідно п.4.1.Договору, що підтверджується платіжним дорученням № 354496 від 17.09.2020 року.

На підставі п.2.1, п.2.3., п.2.4., п.4.1. Договору та Специфікації № 829759 від 01.04.2019 року, Постачальник по залізничній накладній № 46386009 зі станції відправлення Ароматна Придніпровської залізниці на станцію Запоріжжя - Ліве Придніпровської залізниці відвантажив на адресу АТ «ЗФЗ» Вугілля.

Вантаж прибув у рухомому складі з вагоном № 62964960, який був повністю оплачений, відповідно до п.4.1. Договору.

Приймання-передача поставленого Вугілля по залізничній накладній № 46386009 для АТ «ЗФЗ» зафіксовано також в Акті приймання-передачі вугільної продукції № 2309-4 від 23.09.2020 року.

Вагон № 62964960, який прибув по залізничній накладній № 46386009 був виданий вантажоотримувачу - АТ «Запорізький завод феросплавів» відповідно до ст. 52 Статуту залізниць України зі складанням комерційного акту № 460005/1246 від 01.10.2020 року, в якому зафіксовано ознаки несхоронного перевезення, такі як порушення маркування, виїмки та нестача.

У комерційному акті № 460005/1246 від 01.10.2020 року зазначається, що порушене маркування, виїмка ліворуч над 1-ми люками, довжиною 120 см, шириною 100 см, глибиною 10 см, над 7-ми люками довжиною 150 см, шириною 280 см, глибиною 10 см. Відсутній вантаж у вагоні поміститися міг. В технічному відношенні вагон справний, бездвірний, люки закриті, просипу вантажу не має.

Позивач вважає, що недостача вантажу виникла з вини відповідача, який не забезпечив збереження вантажу під час перевезення, та просить стягнути збитки в сумі 2 618,45 грн., що і є причиною спору.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 908 Цивільного кодексу України, загальні умови перевезення визначаються Цивільним кодексом України, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

В статті 3 Статуту залізниць України зазначається, що дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажообігу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування.

Згідно ч. 1 ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Згідно ст. 6 Статуту накладна є основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

В п. 1.5. роз`яснення Президії ВГСУ від 29.05.2002 року № 04-5/601 зазначається, що відповідно до статей 909 ЦК України, 307 ГК України, статті 22 Статуту за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення конкретного вантажу підтверджується складенням транспортної накладної.

Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди про перевезення вантажу, яка укладається на бланку встановленої форми між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і одночасно є договором застави вантажу як гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за дане конкретне перевезення.

Відповідно до ст. 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються із положеннями ст. 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з ч. 2 ст. 307 Господарського кодексу України договір перевезення викладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням сторонами перевізного документа.

Отже, між сторонами виникли правовідносини, що випливають з договору перевезення.

У разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами). (ст.920 Цивільного кодексу України).

Перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. (ч.1 ст.924 Цивільного кодексу України).

Перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. У транспортних кодексах чи статутах можуть бути передбачені випадки, коли доведення вини перевізника у втраті, нестачі або пошкодженні вантажу покладається на одержувача або відправника. За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає: у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає (ч.1-3 ст. 314 Господарського кодексу України).

Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту. (ст.2 Статуту залізниць України (далі Статут), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457).

Відповідно до ст. 6 Статуту накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Правила оформлення перевізних документів, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 року за № 863/5084, визначають порядок оформлення перевізних документів, форми бланків перевізних документів та їх зміст.

На кожне відправлення вантажу відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) (п.1.1. Правил оформлення перевізних документів).

Усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи. Виправлення не допускаються; у разі необхідності зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов`язаний заповнити новий перевізний документ. Зміни, які вносяться до перевізного документа залізницею, засвідчуються посадовою особою залізниці із зазначенням дати та найменування станції, на якій внесено зміни (п.1.3. Правил оформлення перевізних документів).

За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає у разі недостачі вантажу в розмірі вартості вантажу, якого не вистачає (ч. 3 ст. 314 Господарського кодексу України).

Обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами. (п.129 Статуту).

Наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002 року затверджено Правила складання актів (стаття 129 Статуту) (далі - Правила складання актів).

При перевезеннях у залежності від обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, відправника, одержувача, пасажира, складаються комерційні акти та акти загальної форми (п. 1. Правил складання актів).

Комерційні акти складаються для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах. Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин (п. 2. Правил складання актів).

Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами. Один примірник акта загальної форми, складеного під час перевезення, додається до перевізних документів, другий залишається на станції, яка його склала (п. 3. Правил складання актів).

Комерційні акти складаються у трьох примірниках на бланках установленої форми і заповнюються на друкарській машинці або чорнилами чітко, без будь-яких виправлень. На кожному акті проставляється штемпель станції. Другий примірник акта видається одержувачу на його вимогу. Якщо комерційний акт складається на станції відправлення або на попутній станції, то другий примірник акта додається до перевізних документів. Про складений комерційний акт проставляється відмітка у перевізних документах у порядку, визначеному правилами оформлення перевізних документів (п. 8. Правил складання актів).

Комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці (п. 10. Правил складання актів).

З вищевикладеного вбачається, що підставою для матеріальної відповідальності залізниці є належним чином складений станцією залізниці комерційний акт або акт загальної форми.

Згідно зі ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало; перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. У транспортних кодексах чи статутах можуть бути передбачені випадки, коли доведення вини перевізника у втраті, нестачі або пошкодженні вантажу покладається на одержувача або відправника. За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає:у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає (ч.1-3 ст.314 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст.23 Закону України від "Про залізничний транспорт" перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України; за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству. (ст.110 Статуту).

Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу за недостачу - у розмірі дійсної вартості. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення (п.114 Статуту).

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (п. 115 Статуту).

Відповідно до пункту 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто; при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 2 % маси, зазначеної в перевізних документах, щодо вантажів, зданих для перевезення у вологому стані.

Виходячи з викладеного та з огляду на наявні у справі докази, а саме комерційний акт № 460005/1246 від 01.10.2020 року, яким засвідчено факт недостачі вантажу, та яким встановлено таку недостачу, що виникла з вини відповідача, який не забезпечив збереження вантажу під час перевезення.

З урахуванням норми природної втрати (2 %), відповідальна недостача вугілля під час перевезення у вагоні № 62964960 становить (57 250-55 910) 1 340 кг або 1,340 т.

Згідно з рахунком-фактурою № 2309-4 від 23.09.2020 року (а.с. 12) та акту приймання-передачі вугільної продукції № 2309-4 від 23.09.2020 року (а.с. 13), вартість 1 тони відвантаженого вугілля становить 2 844,90 грн. без ПДВ.

Враховуючи викладене, вартість недостачі, виявленої у вищезазначених вагонах, з урахуванням норми природної втрати, складає 2 618,45 грн.

Відповідно до ст. 130 Статуту право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів мають у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу - одержувач - за умови пред`явлення накладної, комерційного акту і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідач відзиву на позов не надав, доводів позивача не спростував.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, а саме в сумі 2 618,45 грн.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 2 102,00 грн.

Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вулиця Тверська, буд. 5, ) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108; ) на користь Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" (69035, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 11, код ЄДРПРОУ 00186542) збитки у розмірі 2 618,45 та судовий збір у розмірі 2 102,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано - 19.02.2021 року.

Суддя В.Г. Бєлік