номер провадження справи 4/208/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2021 Справа № 908/3152/20

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя Зінченко Н.Г., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ХОРС, (69032, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 31, кв. 113)

до відповідача Державного підприємства Дослідне господарство Новатор Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України, (70417, Запорізька обл., Запорізький район, с. Сонячне, вул. Інститутська, буд. 1)

про стягнення 546611,21 грн.

07.12.2020 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю ХОРС, м. Запоріжжя за вих. б/н від 01.12.2020 (вх. № 3401/08-07/20 від 07.12.2020) до Державного підприємства Дослідне господарство Новатор Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України, с. Сонячне Запорізького району запорізької області про стягнення 546611,21 грн. штрафу за договором купівлі-продажу б/н від 01.12.2017.

Подана позовна заява обґрунтована посиланням на норми Податкового кодексу України та умови укладеного сторонами договору купівлі-продажу б/н від 01.12.2017.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподіл судової справи між суддями від 07.12.2020 справу № 908/3152/20 за вищевказаною позовною заявою розподілено судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою суду від 29.12.2020, після усунення недоліків в позовній заяві, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №908/3152/20. Присвоєно справі номер провадження 4/208/20. Ухвалено здійснювати розгляд справи спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що між сторонами укладений договір купівлі-продажу б/н від 01.12.2017, на виконання умов якого відповідачем здійснено поставку соняшника на суму 3 279667, 25грн. Всупереч вимогам Податкового кодексу України відповідач не виконав встановленого обов`язку щодо реєстрації податкових накладних на дату виникнення податкових зобов`язань. Відповідачем не зареєстровано у Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну у сумі 546611,21 грн., з дня виникнення податкових зобов`язань, у зв`язку з чим позивач втратив право на включення суми ПДВ 546611,21 грн. до податкового кредиту. За договором позивач і відповідач дійшли взаємної згоди, що у випадку порушення відповідачем зобов`язань щодо належного оформлення та порушення порядку та строків реєстрації податкових накладних в єдиному реєстрі податкових накладних, якщо це перешкодило позивачу включити до складу податкового кредиту суму ПДВ, належним способом захисту буде сплата відповідачем позивачеві, на його вимогу, штрафної санкції в розмірі суми ПДВ, не включеного до складу податкового кредиту позивача з вини відповідача. Просить суд позов задовольнити та стягнути з відповідача 546611,21 грн. штрафу.

Відповідач проти позову заперечив, у відзиві на позовну заяву зазначив, що позивач не довів факту поставки товару згідно видаткової накладної № 126 від 20.12.2017 саме на підставі Договору купівлі-продажу б/н від 01.12.2017. Так, у видатковій накладній № 126 від 20.12.2017 не має посилань на договір купівлі-продажу б/н від 01.12.2017, натомість зазначено «Основний договір». Також, згідно п. 9.1 наданого до позовної заяви Договору, він вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженим представниками та скріплення печатками Сторін і діє до 31 грудня 2016 року, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань. Тобто саме на сторінці, де стоять підписи та печатки сторін вказано, то Договір діє до 31 грудня 2016 р., а на першій сторінці, де підписи і печатки сторін не стоять, вказано, що дата укладання 01.12.2017. Згідно наданої Специфікації № 1 зазначено найменування Товару: соняшник товарний, вказана кількість 318.538 т. і вказано загальна вартість (з 1ІДВ) - 3 280 941,40 гри., тобто вказана інша вартість Товару, ніж в видатковій накладній (у видатковій накладній вказано загальну вартість у розмірі 3 279 667.25 гри.). Більше того, у Специфікації № 1, а саме в пункті 8 зазначено, що Специфікація є невід`ємною частиною договору купівлі-продажу від 16.09.2017, тобто до зовсім іншого договору на який посилається позивач. Також вказує, що невиконання або неналежне виконання умов будь-якого договору, в якому вказано про обов`язок здійснення реєстрації податкової накладної тощо, не є правопорушенням у сфері господарювання, що відповідно до вимог статті 218, частини 1 статті 230 Господарського кодексу України виключає можливість притягнення учасника господарських правовідносин до відповідальності у вигляді сплати штрафних санкцій. Крім того зауважив, що чинним законодавством передбачено право покупця на оскарження дій продавця у випадку відмови останнього падати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі, проте позивач не надав доказів того, що він скористався вищезазначеним правом.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що доказів на підтвердження інших правовідносин між сторонами відповідачем не надано, а друкарські описки в тексті договору не можуть стати підставою для відмови в задоволенні позову.

Запереченнях на відповідь на відзив відповідач зауважив, що у Специфікації № 1, а саме в пункті 8 зазначено, що Специфікація є невід`ємною частиною договору купівлі-продажу від 16 вересня 2017 року. Тобто до зовсім іншого договору, а не того, копію якого надано до позовної заяви, і на який посилається позивач.

Згідно з ч. 2,3 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі

Отже, 28.01.2021 сплив тридцятиденний термін наданий сторонам на вчинення процесуальних дій, строк вчинення яких обмежений першим судовим засіданням, а тому суд вважає за можливе розглянути вказану справу по суті.

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

Згідно ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення 23.02.2021.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ

01.12.2017 між Товаристом з обмеженою відповідальністю ХОРС (покупець, Позивач у справі) та Державним підприємством Дослідне господарство Новатор Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України (продавець, Відповідач у справі) укладено Договір купівлі-продажу (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору продавець в порядку та на умовах, визначених цим Договором, зобов`язується передати у власність Покупця товар - соняшник товарний, а Покупець в порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі, зобов`язується прийняти та оплатити його. (п.1.1 Договору).

Відповідно до п. 1.2. Договору умови щодо найменування/асортименту, кількості, вартості/ціни та оплати Товару, базису, строку та місця здійснення поставки Товару Сторони погоджують та зазначають у Специфікації (-ях), які є невід`ємними частинами цього Договору.

Згідно п. 2.2 Договору загальна вартість договору складає сумарну вартість поставленого продавцем товару та прийнятого покупцем згідно всіх видаткових накладних за даним договором.

Відповідно до п. 6.10 Договору продавець зобов`язується надати Покупцю податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Пунктом 6.14 Договору сторони узгодили, що у разі якщо продавець не зареєстрував податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних, або зареєстрував її та заповнив податкову накладну з порушенням чинного законодавства та вимог до її заповнення, зазначених у п. 6.11 договору, або не надавав її Покупцю податкову накладну, складену в електронній формі, внаслідок чого покупець втрачає право на включення сум податку до складу податкового кредиту, продавець зобов`язаний сплатити покупцю штраф в розмірі 100% від суми втраченого податкового кредиту.

Пунктом 9.1 Договору, сторони узгодили, що він вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженим представниками та скріплення печатками Сторін і діє до 31 грудня 2016 року, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань.

Як зазначає позивач, на виконання умов договору, відповідачем поставлено товар (соняшник товарний) на загальну суму 3279667, 25, 00 грн., у тому числі ПДВ 546611, 21 грн., що підтверджується видатковою накладною №126 від 20.12.2017.

Спір у справі виник у зв`язку з несвоєчасним, як вказує позивач, виконанням відповідачем зобов`язань щодо належного оформлення реєстрації податкової накладної, що перешкодило позивачу включити до складу податкового кредиту суму ПДВ та призвело до порушення п. 6.14 Договору у вигляді сплати штрафу в розмірі 546611, 21 грн.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків (господарських зобов`язань).

Згідно з приписами ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші), чи утриматися від виконання певних дій, а інша сторона має право вимагати виконання такого обов`язку.

Відповідно до ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Приписами ч. 1 ст. 612 цього Кодексу встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно ст. 629 ЦК України, ст. 193 ГК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Господарський кодекс України визначає поняття санкцій у господарських правовідносинах: Відповідно до частини першої статті 216 Господарського кодексу України (далі - ГК України) учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як вже зазначалось, відповідно до п. 6.10 Договору продавець зобов`язується надати Покупцю податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Пунктом 6.14 Договору сторони узгодили, що у разі якщо продавець не зареєстрував податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних, або зареєстрував її та заповнив податкову накладну з порушенням чинного законодавства та вимог до її заповнення, зазначених у п. 6.11 договору, або не надавав її Покупцю податкову накладну, складену в електронній формі, внаслідок чого покупець втрачає право на включення сум податку до складу податкового кредиту, продавець зобов`язаний сплатити покупцю штраф в розмірі 100% від суми втраченого податкового кредиту.

Відповідно до пункту 201.1, абзаців першого, другого пункту 201.10 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку на додану вартість зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку на додану вартість, що відносяться до податкового кредиту.

Отже, встановлюючи відповідальність постачальника у виді штрафу в розмірі 100 % від суми втраченого податкового кредиту, тобто у розмірі ПДВ, який сплачує покупець при оплаті поставленого товару, сторони тим самим фактично передбачили компенсацію позивачеві негативних наслідків, що можуть у нього виникнути в разі невиконання відповідачем передбаченого нормами податкового законодавства зобов`язання зі складення та реєстрації податкової накладної та неможливості отримання позивачем у зв`язку з цим податкового кредиту.

Тобто, передбачена п. 6.14 договору відповідальність продавця не пов`язана з виконанням ним своїх зобов`язань щодо поставки товару, оскільки виникає в разі невиконання продавцем вимог податкового законодавства.

Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до частини 1 статті 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За змістом частини 2 статті 217 ГК України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Частиною 1 статті 218 ГК України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Договір, який є підставою даного позову, передбачає в п.6.14 зобов`язання, яке виникає у відповідача не перед позивачем, а з податкових правовідносин. Невиконання або неналежне виконання платника податків своїх обов`язків, передбачених Податковим кодексом України, не може бути підставою для покладення господарської відповідальності за договором купівлі-продажу на продавця у вигляді сплати штрафу за порушення податкового зобов`язання платником податків.

Зазначення сторонами у договорі про обов`язок відповідача здійснити реєстрацію податкової накладної, у Єдиному реєстрі податкових накладних протягом передбаченого законодавством строку не має наслідком зміну характеру відповідних правовідносин з податкових на господарські.

Таким чином, невиконання або неналежне виконання таких умов договору (здійснення реєстрації податкової накладної тощо) не є правопорушенням у сфері господарювання та не може бути підставою для покладення на продавця господарської відповідальності у вигляді штрафної санкції.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у справі №913/272/18 від 07.02.2019.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову про стягнення штрафу в сумі 546611,21 грн.

Також суд зауважує, що частинами 1 і 2 ст. 623 ЦК України встановлено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язань, доказується кредитором.

Доводи відповідача про те, що факт поставки саме за спірним Договором не підтверджений належними доказами, спростовуються наступним.

Частиною першою статті 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу частини першої статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частини першої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 14 ГПК України).

Оцінивши наявну в матеріалах справи підписану сторонами та скріплену печатками підприємств видаткову накладну №126 від 20.12.2017, судом встановлено, що в графі «Договір» у зазначеній видатковій накладній вказано «Основний договір».

Відповідно до ст. 666 ЦК України, якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання.

Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Відповідач не звертався до позивача з претензіями щодо кількості та якості поставленого товару або недоліки в належних товаросупровідних документів на товар. Доказів протилежного відповідачем не надано.

Також, суд зауважує, що і в Специфікації №1 зазначено, що вона складена до Договору від 01.12.2017.

Доказів на підтвердження інших правовідносин між сторонами відповідачем не надано.

Отже, видаткова накладна №126 від 20.12.2017 не є підставою для визнання господарської операції не проведеною або недійсною саме за спірним Договором, а тому є належними та допустимими доказами поставки продукції відповідачеві на суму, що в ній зазначена.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що оскільки в матеріалах справи достатньо доказів здійснення позивачем поставки саме за спірним Договором, відповідачем не заперечувався сам факт поставки та отримання товару, наведені у відзиві заперечення відповідача не спростовують факту поставки товару саме за спірним договором.

Посилання відповідача на описки в тексті Договору та Специфікації, судом не беруться до уваги, оскільки зазначений Договір підписаний та скріплений печаткою Державного підприємства Дослідне господарство Новатор Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України, відповідач не заперечував проти автентичності відтиску печатки, здійсненого на Договорі, отже укладаючи та підписуючи договір сторони були обізнані з текстом зазначеного Договору, та не були позбавлені права виправити наявні в ньому описки.

Верховний Суд застосував західну доктрину «Contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав)», у вирішенні договірного спору, тлумаченні умов договору (Постанови ВС по справам №№ 753/11000/14-ц, № 910/16011/17).

Виходячи з принципів розумності та справедливості і не допускаючи проявів надмірного формалізму, суд відхиляє зазначені доводи відповідача.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати залишаються за позивачем.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю ХОРС до Державного підприємства Дослідне господарство Новатор Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України про стягнення 546611,21 грн. штрафу відмовити повністю.

Повне судове рішення складено 23 лютого 2021р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.Г.Зінченко