РІШЕННЯ

Іменем України

18 лютого 2021 року м. Чернігівсправа № 927/1218/20

Господарський суд Чернігівської області у складі головуючого судді Фесюри М.В., здійснив розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження

за позовом: Чернігівського обласного центру зайнятості,

вул. Коцюбинського, 40, м. Чернігів, 14000, код 03491464,

до відповідача: Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, вул. П`ятницька, 83А, м. Чернігів, 14005, код 21390940,

про стягнення 19 608,53 грн.

без повідомлення (виклику) учасників справи (без проведення судового засідання)

Позивач звернувся до Господарського суду Чернігівської області з позовом про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області 19 608,53 грн майнової шкоди (збитків), яка складається з виплаченої допомоги по безробіттю фізичній особі ОСОБА_1 , і яку позивач просить суд відшкодувати йому на підставі ст. 1173 Цивільного кодексу України за рахунок відповідача.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.12.2020 вказану позовну заяву передано для розгляду судді Фесюрі М.В.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 22.12.2020, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (без проведення судового засідання) та встановлено строки для подання відзиву на позов та відповіді на відзив на позов, заперечення тощо.

13.01.2021 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позов у якому відповідач заперечив проти позовних вимог. У поданому відзиві Головного управління пенсійного фонду України в Чернігівській області зазначає, що позивач не наділений повноваженнями стягувати кошти, як виплачену допомогу по безробіттю особі, з органу Пенсійного фонду у випадку призначення такій особі пенсії за рішенням суду; по відношенню до ОСОБА_1 відповідач не є роботодавцем, на підставі недостовірної інформації якого було призначено допомогу по безробіттю, а тому на думку відповідача, у нього відсутні підстави для повернення коштів центру зайнятості, як незаконно виплачених останнім.

16.01.2021 від позивача на адресу суду надійшла відповідь №08/193-21 від 15.01.2021 у якому позивач підтримав позовні вимоги та просить суд позов задовольнити.

Відзив відповідача та відповідь на відзив позивача долучено судом до матеріалів справи.

Відповідно до ч.5, 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від відповідачів до суду не надходило.

Згідно зі ст.248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності, суд встановив:

22.04.2020 ОСОБА_1 звернулась з заявою до Семенівської районної філії Чернігівського обласного центру зайнятості з заявою про надання їй статусу безробітного. Згідно поданої заяви від та у відповідності до Закону України «Про зайнятість населення» їй було надано статус безробітного 30.04.2020 року.

За період з 23.05.2020 по 21.10.2020 Чернігівським обласним центром зайнятості було перераховано ОСОБА_1 матеріальна допомога по безробіттю у сумі 19 608,53 грн, що підтверджується Довідкою про нараховане та перераховане матеріальне забезпечення.

Згідно із довідкою Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області № 307 від 04.11.2020 ОСОБА_1 з 12.05.2020 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та отримує пенсію за вислугу років з 12.05.2020 на підставі рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22.10.2020 у справі № 620/2083/20.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.07.2020 у справі № 620/2083/20 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, оформлене листом від 27.05.2020 № 2500-0346-8/18686, про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дня звернення, з 12.05.2020 року.

В решті позову відмовлено.

Семенівською районною філією Чернігівського обласного центру зайнятості було видано наказ № 14 від 09.11.2020 щодо повернення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області коштів, виплачених як допомога по безробіттю ОСОБА_1 за період з 23.05.2020 по 21.10.2020 в сумі 19 608,53 грн.

З метою досудового врегулювання спору на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області направлено лист - претензію № 38.1/445 від 10.11.2020 з пропозицією повернути кошти. Вказана претензія була залишена без задоволення.

Надаючи з урахуванням вищевикладеного правову кваліфікацію відносинам, що стали предметом спору, суд виходить з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 1173 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Отже, суб`єктами відповідальності, відповідно до статті 1173 Цивільного кодексу України , є органи державної влади або місцевого самоврядування, а відповідальність за шкоду, завдану органом державної влади, органом влади Автономної республіки Крим або органом місцевого самоврядування, настає незалежно від вини цих органів.

Статтею 6 Конституції України встановлено, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.

Відповідно до пункту 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 № 280, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. Згідно з пунктом 7 цього Положення, Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області є органом виконавчої влади, тобто суб`єктом відповідальності в розумінні статті 1173 Цивільного кодексу України .

На відміну від загальної норми статті 1166 Цивільного кодексу України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправної поведінки, наявності шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вини заподіювача шкоди), спеціальна норма статті 1173 Цивільного кодексу України, на підставі якої заявлені позовні вимоги у даній справі, передбачає відшкодування шкоди незалежно від вини державного органу та його посадової або службової особи.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох елементів цивільного правопорушення: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою; довести наявність цих елементів має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 Цивільного кодексу України .

Згідно з частиною 1 статті 107 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов`язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом.

Відповідно до частини 1 статті 43 Закону України «Про зайнятість населення», статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії, а пунктом 2 частини 1 статті 44 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та цього Закону.

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку.

Положенням пункту 2 частини 1 статті 44 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та цього Закону. Отже, виплата допомоги по безробіттю здійснювалася позивачем на виконання вимог Закону України «Про зайнятість населення», і така виплата відповідно до частини 1 статті 43 Закону України «Про зайнятість населення», пункту 7 частини 1 статті 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» не здійснювалася би у випадку своєчасного призначення та виплати пенсії ОСОБА_1 , що свідчить про наявність шкоди у позивача та причинного зв`язку між неправомірними діями відповідача та заподіяною шкодою.

Аналогічного висновку Верховний Суд дійшов у Постановах Верховного Суду від 13.02.2018 у справі № 915/282/17, від 10.04.2018 у справі № 927/455/17 та від 07.12.2018 у справі № 922/3435/17.

Отже, своїми неправомірними діями відповідач завдав позивачу матеріальну шкоду в розмірі отриманої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю у розмірі 19 608,53 грн та повинен її відшкодувати.

За таких обставин суд приходить до висновку про наявність у справі достатніх правових та фактичних підстав для відхилення посилань відповідача викладених у відзиві на позовну заяву та задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 2102,00 грн.

Керуючись ст. 73-80, 86, 123, 129, 232, 233, 236-241, 251, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83А, м. Чернігів, 14005, ) на користь філії Чернігівського обласного центру зайнятості (вул. Коцюбинського, 40, м. Чернігів, 14000, ) 19 608,53 грн шкоди та 2102,00 грн судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено та підписано 18.02.2021

Рішення набирає законної сили в строк і в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строки визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя М.В. Фесюра

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/