ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2021м. ДніпроСправа № 904/2104/19 (904/5689/20)

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Владимиренко І.В. за участю секретаря судового засідання Сечиної Ю.Ю., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВІ ФЕРОТЕХНОЛОГІЇ", 49000, м.Дніпро, вул.Архітектора Дольника, буд.10, кв.2,

до Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ", 51925, Дніпропетровська область, м. Кам"янське, вул. Соборна, 18-Б;

про стягнення поточної заборгованості на суму 91 849,34грн. та судового збору у розмірі 2 102,00грн.

Представники:

від позивача: представник Нестеченко Д.С. ордер АЕ №1017196 від 16.10.20р.

від відповідача: представник Захарченко О.В. дов. № 141 від 20.10.20р.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Нові Феротехнології" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ" про стягнення поточної заборгованості на суму 91 849,34грн. та судового збору у розмірі 2 102,00грн. В позовні заяві заявлені вимоги про покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00грн, поштових витрат в розмірі 100,00грн, витрат, пов`язаних з прибуттям до суду 300,00грн.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 26.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 24.11.2020р. о 11:15год. Викликано у судове засідання повноважних представників сторін, визнавши їх явку обов`язковою. До засідання зобов`язано подати: позивачу - відповідь на відзив відповідача (у разі його отримання - до дня першого підготовчого засідання), складену відповідно до вимог ст. 166 Господарського процесуального кодексу України, документальне і нормативне обґрунтування викладених доводів; докази направлення копії відповіді на відзив відповідачу; оригінали документів, доданих до заяви (для огляду в судовому засіданні); відповідачу: відповідно до ст. 165 Господарського процесуального кодексу України відзив на позовну заяву і всі письмові докази, що підтверджують заперечення проти позову протягом 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття; одночасно надіслати позивачу, докази такого направлення надати суду до початку підготовчого засідання, заперечення на відповідь на відзив (у разі її отримання - до дня першого підготовчого засідання), складене відповідно до вимог ст. 167 Господарського процесуального кодексу України, документальне і нормативне обґрунтування викладених доводів; докази направлення копії заперечення позивачу; сторонам: належним чином засвідчені копії документів на підтвердження процесуальних повноважень їх представників відповідно до вимог, передбачених статтею 60 Господарського процесуального кодексу України (оригінали надати для огляду в судове засідання).

23.11.2020 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечував у повному обсязі. Суд прийняв до відома відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні 24.11.2020 оголошено перерву до 23.12.20р. о 10:30 год.

23.12.2020 представник позивача подав до суду клопотання про долучення доказів до матеріалів справи. Суд прийняв до розгляду клопотання позивача.

У судове засідання 23.12.2020 з`явились представник позивача та представник відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи та продовження строку підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 23.12.2020 усне клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові Феротехнології" про відкладення розгляду справи та продовження строку підготовчого провадження на 30 днів задоволено Продовжено підготовче провадження на 30 днів. Відкладено підготовче судове засідання на 26.01.2021 року о 11:15 год. Викликано у судове засідання повноважних представників сторін, визнавши їх явку обов`язковою.

25.01.2021 представник позивача подав до суду уточнену позовну заяву (про стягнення заборгованості), в частині стягнення з відповідача поточної заборгованості у розмірі 47 874,27 грн., яка складається з: 3% річних - 16 697,39 грн.; інфляційні втрати - 11 368,15 грн., пені у розмірі 0,1% за кожен день прострочення - 13 808,73 грн. Судові витрати позивач просить покласти на відповідача. Суд прийняв до розгляду уточнену позовну заяву (про стягнення заборгованості).

Подальший розгляд справи здійснювався з урахуванням уточненої позовної заяви (про стягнення заборгованості), яка за своїм змістом є заявою про зменшення позовних вимог, відповідно до якої позивач заявляє до стягнення 3% річних в розмірі 16 697,39 грн., інфляційні збитки в розмірі 11 368,15 грн., пеню в розмірі 13 808,73 грн., загальна сума позовних вимог складає 41 874,27 грн., а також вимог про професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн., поштових витрат в розмірі 100,00грн, витрат, пов`язаних з прибуттям до суду 300,00грн.

В підготовче засідання 26.01.2021 з`явились представники позивача та відповідача.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті 23.02.2021 о 11:00год. Явку у судове засідання повноважних представників учасників судового процесу визнати обов`язковою.

23.02.2021 представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував, з підстав викладених у відзиві на позов.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В порядку ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 23.02.2021р. оголошені вступна та резолютивна частини судового рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

22.06.2018 між Публічним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний комбінат» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нові Феротехнології» укладений договір підряду на поточні ремонти № 18-0679-02 (Договір 1), за умовами якого замовник (відповідач) доручає, а підрядник (позивач) зобов`язується на свій ризик виконати у порядку та на умовах даного Договору роботи з поточного ремонту та технічного обслуговування обладнання (надалі роботи) основних засобів замовника, планований перелік яких зазначається в Специфікаціях до Договору.

Відповідно до п.1.3 Договору 1 замовник зобов`язався, зокрема, прийняти та оплатити виконані Роботи у порядку та строки передбачені даним Договором 1.

Згідно з п.4.1. Договору 1 оплата замовником виконаних робіт здійснюється по факту з подальшою оплатою за строком до 60 календарних днів від дати підписання сторонами відповідних актів КБ-2в з додатками до актів КБ-2в, підтверджених довідками КБ-3 (або інших документів, погоджених сторонами у відповідності до п.2.3 даного Договору) на підставі наданих підрядником рахунків та податкових накладних, якщо інше не передбачено Специфікаціями.

Відповідно до змісту позовної заяви позивач заявляє до стягнення: 3% річних, інфляційні збитки та пеню за прострочення оплати Договором 1 за наступними актами приймання виконаних робіт №№ 63 від 23.08.2019, 65 від 23.08.2019, 66 від 23.08.2019, 67 від 23.08.2019, 68 від 23.08.2019, 69 від 23.08.2019, 70 від 23.08.2019, 71 від 23.08.2019, 72 від 23.08.2019, 73 від 23.08.2019, 74 від 23.08.2019, 75 від 23.08.2019, 77 від 23.09.2019, 78 від 23.09.2019, 79 від 23.09.2019, 80 від 23.09.2019, 81 від 23.09.2019, 82 від 23.09.2019, 83 від 23.09.2019, 84 від 23.09.2019, 85 від 23.09.2019, 86 від 23.09.2019, 87 від 23.09.2019, 88 від 23.09.2019, 89 від 23.09.2019, 90 від 23.09.2019, 91 від 23.09.2019, 92 від 23.09.2019.

Відповідно до інформації, яка міститься в залучений до матеріалів справи копій зазначених вище актів за Договором 1 роботи виконувались відповідно до специфікації №11.

Судом встановлено, що відповідно до специфікації №11 сторони Договору 1 визначили строк оплати, а саме за фактом з наступною оплатою в строк до 30 календарних днів від дати підписання сторонами відповідних актів КБ-2В.

22.07.2019 між Публічним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний комбінат» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нові Феротехнології» укладений договір підряду на капітальні ремонти № 19-0829-02 (Договір 2) за умовами якого підрядник (позивач) зобов`язується на свій ризик , в порядку і на умовах його договору та за завданням замовника (відповідача) виконати роботи з капітальних ремонтів (надалі-роботи) основних засобів замовника.

Відповідно до п. 4.1 Договору 2 оплата замовником виконаних робіт здійснюється за фактом їх виконання з наступною оплатою в строк до 60 календарних днів з дати підписання сторонами відповідних актів КБ-2в з додатками до актів КБ-2в, підтверджених довідками КБ-3 (або інших документів, погоджених сторонами у відповідності до п.2.3 даного Договору) на підставі наданих підрядником рахунків та податкових накладних, якщо інше не передбачено Специфікаціями.

Відповідно до змісту позовної заяви позивач заявляє до стягнення: 3% річних, інфляційні збитки та пеню за прострочення оплати Договором 2 за наступними актами приймання виконаних робіт: №№ 64 від 28.08.2019, 76 від 23.09.2019.

Відповідно до наявних в матеріалах справи актах приймання виконаних робіт №№ 64 від 28.08.2019, 76 від 23.09.2019 роботи виконувались відповідно до специфікації № 1, якою сторони Договору 2 визначили строк оплати за фактом виконання з наступною оплатою в строк до 30 календарних днів з дати підписання сторонами відповідних актів КБ-2в.

Договір 1 та Договір 2 містять умову, викладену в п. 10.2, за якою у випадку порушення строку сплати виконаних робіт, замовник сплачує підряднику пеню в розмірі 0,01% від несплаченої суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки, яка діяла в період, за яких нараховується пеня.

Господарський суд приймає до уваги факт, на який посилаються сторони спору, а саме наявність рішення господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/5048/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нові Феротехнології» до Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат», предметом якого було стягнення заборгованості за актами приймання виконаних робіт за Договором 1 зокрема №№ 63 від 23.08.2019, 65 від 23.08.2019, 66 від 23.08.2019, 67 від 23.08.2019, 68 від 23.08.2019, 69 від 23.08.2019, 70 від 23.08.2019, 71 від 23.08.2019, 72 від 23.08.2019, 73 від 23.08.2019, 74 від 23.08.2019, 75 від 23.08.2019, 77 від 23.09.2019, 78 від 23.09.2019, 79 від 23.09.2019, 80 від 23.09.2019, 81 від 23.09.2019, 82 від 23.09.2019, 83 від 23.09.2019, 84 від 23.09.2019, 85 від 23.09.2019, 86 від 23.09.2019, 87 від 23.09.2019, 88 від 23.09.2019, 89 від 23.09.2019, 90 від 23.09.2019, 91 від 23.09.2019, 92 від 23.09.2019, а також за Договором 2: за актами приймання виконаних робіт №№ 64 від 28.08.2019, 76 від 23.09.2019, стягнення 3% річних, інфляційних втрат та пені є предметом спору у справі № 904/2104/19 (904/5689/20).

Зокрема, матеріали справи № 904/5048/19 підтверджують факт (дати та розмір) часткових оплат заборгованості за зазначеними вище актами приймання виконаних робіт, а також дату остаточного розрахунку за рішенням в цій справі.

Враховуючи викладені обставини, позивач звернувся до суду із цим позовом та з урахуванням уточненої позовної заяви (про стягнення заборгованості), просив суд стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 16 697,39 грн., інфляційні збитки в розмірі 11 368,15 грн., пеню в розмірі 13 808,73 грн., що і є причиною виникнення спору.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, на підставі наступного.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Відповідно до приписів ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приписами статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Статтею 547 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Виконання зобов`язання, відповідно до статті 546, 549 Цивільного кодексу України забезпечується, крім іншого, неустойкою (штрафом, пенею).

Згідно до положень статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до п. 1.12. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» при винесенні рішення про задоволення вимого про стягнення пені та інших нарахувань господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Відповідно до ст. 237 Господарського процесуального кодексу України під час ухвалення рішення господарський суд не може виходити за межі позовних вимог.

Перевіривши уточнений розрахунок позивача з використанням ресурсу «Ліга-Закон» суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність позовних вимог про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 16 697,39 грн., пені в розмірі 13 808,73 грн.

При перевірці в розрахунку інфляційних втрат з використанням ресурсу «Ліга-Закон» судом виявлена помилка в розрахунку. За розрахунком суду інфляційні втрати за період визначений позивачем складає 9 476,92 грн.

Відтак задоволенню підлягають інфляційні втрати в розмірі 9 476,92 грн.

В частині стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 1 891,23 грн. суд відмовляє.

Стосовно заявлених в позовній заяві витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн., поштових витрат в розмірі 100,00 грн. та витрат, пов`язаних з прибуттям до суду в розмірі 300,00 грн., суд приходить до такого висновку.

Частинами 1, 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

При цьому частиною 3 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Оскільки позивачем до матеріалів справи не додані належні докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу та інших витрат, суд відмовляє в задоволенні зазначених вимог.

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

За викладених обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних в розмірі 16 697,39 грн., інфляційних втрат в розмірі 9 476,92 грн., пені в розмірі 13 808,73 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що згідно із ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог покладається на відповідача в розмірі 2 006,99 грн.

Керуючись ст. ст. 46, 86, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Нові Феротехнології» (49000, м.Дніпро, вул.Архітектора Дольника, буд.10, кв.2, ) до Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» (51925, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Соборна, 18б, ) задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» (51925, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Соборна, 18б, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Нові Феротехнології» (49000, м.Дніпро, вул.Архітектора Дольника, буд.10, кв.2, ) 3% річних, в розмірі 16 697,39 грн., інфляційних втрат в розмірі 9 476,92 грн., пені в розмірі 13 808,73 грн., що в загальній сумі складає 39 983,04 грн. та судовий збір в розмірі 2 006,99 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 25.02.2021

Суддя І.В. Владимиренко