ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2021 року, м. Херсон, справа № 923/1151/20

Господарський суд Херсонської області у складі судді Закуріна М. К., розглянувши справу

за позовом фізичної особи-підприємця Білоконь Катерини Миколаївни

до Акціонерного товариства «Херсонобленерго»

про зобов`язання припинити розподіл електричної енергії,

у с т а н о в и в:

Дії та аргументи Позивача

13.11.2020 фізична особа-підприємець Білоконь Катерина Миколаївна звернулася із позовом до Акціонерного товариства «Херсонобленерго» про зобов`язання припинити розподіл електричної енергії.

У якості обґрунтування власної позиції Позивач вказала, що:

- у межах укладеного між сторонами 24.01.2020 договору № 7203 про надання послуг з розподілу електричної енергії вона 24.02.2020 подала Відповідачу заяву про відключення власних електроустановок від електричної енергії та сплатила відповідний рахунок у сумі 504,07 грн, проте, Відповідач відключення не здійснив, чим порушив умови укладеного договору,

- твердження Відповідача стосовно недопущення працівників для здійснення відключення 26.03.2020 та 24.04.2020 не відповідають дійсності, оскільки їй про них не було відомо.

Дії та аргументи Відповідача

Відповідачем позовні вимоги не визнаються з тих підстав, що:

- 26.03.2020 за заявою Позивача на адресу: м. Херсон, вул. Генерала Алмазова, буд. 37, корп. 1, було направлено працівника для здійснення відключення, але через не допуск Позивачем до точки відключення воно не здійснене, про що складений відповідний акт,

- 02.04.2020 на адресу Позивача направлено повідомлення про припинення розподілу електричної енергії з 14.04.2020 у зв`язку з недопущенням до електроустановок,

- 24.04.2020 працівники вдруге здійснили вихід на об`єкт з метою проведення робіт по припиненню розподілу електричної енергії, але Позивач відмовилася прибути, про що складений акт про не допуск від 24.04.2020,

- 27.05.2020 на адресу Позивача було направлене ще одне повідомлення про припинення розподілу електроенергії з підстав наявності заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Херсонська обласна енергопостачальна компанія», яке заплановане на 09.06.2020, проте у вказаний час працівників не було допущено, у зв`язку з чим складений акт від 09.06.2020,

- за змістом діючого законодавства припинення розподілу електричної енергії можливе за заявою Позивача, але для нього потрібне забезпечення відповідного доступу до електроустановок, яке не було забезпечене самим Позивачем.

Процесуальні дії та судові рішення

Ухвалою від 18.11.2020 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення та виклику учасників справи та сторонам установлені строки для подачі процесуальних заяв.

Ухвалою від 22.12.2020 провадження у справі було зупинене до моменту набрання законної сили рішенням у справі № 923/998/20 за позовом Акціонерного товариства «Херсонобленерго» до фізичної особи-підприємця Білоконь Катерини Миколаївни про зобов`язання здійснити допуск до електроустановок для здійснення відключення від електричної мережі.

Ухвалою від 11.02.2021 провадження поновлене та сторони зобов`язано надати до суду відомості щодо наявності спору у справі. На вимогу суду сторонами відомості не надані.

Під час судового розгляду справи Відповідачем подане клопотання про закриття провадження у справі, оскільки за результатами розгляду справи № 923/998/20 за участі тих же сторін фізичну особу-підприємця Білоконь К.М. зобов`язано допустити працівників АТ «Херсонобленерго» до електроустановок для відключення електропостачання.

Установлені обставини справи

Відповідно до постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.01.2021 у справі № 923/998/20 за позовом АТ «Херсонобленерго» до фізичної особи-підприємця Білоконь К.М. про зобов`язання здійснити допуск до електроустановок для здійснення відключення від електричної мережі установлені обставини, які не потребують повторного доведення, що слідує з положень частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Так, цією постановою установлено, що:

- 24.01.2020 між АТ «Херсонобленерго», який є оператором системи розподілу, та фізичною особою - підприємцем Білоконь К.М. укладено договір про надання послуг з розподілу електричної енергії № 7203,

- відповідно до п. 2.1 договору оператор системи надає споживачу послуги з розподілу електричної енергії, параметри якості якої відповідають показникам, визначеним Кодексом систем розподілу, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 р. № 310, за об`єктом, технічні параметри якого фіксуються в паспорті точки розподілу за об`єктом споживача, який є додатком № 2 до цього договору, та в особовому рахунку споживача, облікових базах даних оператора системи,

- за умовами п. п. 6 п. 10.1. договору розподіл електричної енергії споживачу може бути обмежено або припинено оператором системи у порядку та з підстав, передбачених Кодексом системи розподілу та Правилами роздрібного ринку електричної енергії,

- відповідно до п. 11.1. договір укладено строком дії на 1 рік з можливою подальшою пролонгацією,

- 21.05.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «Херсонська обласна енергопостачальна компанія» направило на адресу АТ «Херсонобленерго» реєстр споживачів, яким необхідно припинити електропостачання, зокрема фізичній особі - підприємцю Білоконь К.М. за ЕІС кодами точки доступу 62Z668 та 62Z784, у зв`язку з наявною заборгованістю за поставлену електричну енергію,

- 27.05.2020 АТ «Херсонобленерго на адресу фізичної особи-підприємця Білоконь К.М. направлено повідомлення про припинення розподілу електричної енергії № 66/07-028290, в якому зазначено, що припинення відбудеться 09.06.2020 з 9:00 год,

- 09.06.2020 представники позивача прибули на об`єкт фізичної особи-підприємця Білоконь К.М., що розташований за адресою: м. Херсон, вул. Генерала Алмазова, буд. 37, корп. 1, для здійснення відключення, але їм було відмовлено у доступі до електроустановок, про що складений акт від 09.06.2020 № б/н.

Поряд з цим, відповідно до наведеної постанови Південно-західним апеляційним господарським судом позовні вимоги задоволені та зобов`язано фізичну особу-підприємця Білоконь К.М. допустити працівників АТ «Херсонобленерго» до належних Білоконь К.М. об`єктів, що забезпечуються електроенергією, для відключення електропостачання у встановленому законодавством порядку.

Водночас, при розгляді даної справи судом установлено, що у лютому 2020 року Позивач звернувся до Відповідача із заявою про відключення від електричної мережі, у зв`язку з чим останнім був виставлений рахунок № 1158873 від 24.02.2020.

Зокрема, за змістом рахунку № 1158873 Відповідачем виставлений Позивачу рахунок для сплати у зв`язку з відключенням на суму 504,07 грн.

Як слідує з платіжного доручення № 1158873 від 24.02.2020 Позивачем сплачено Відповідачу 504,07 грн з призначенням платежу: за відключення від електричної мережі.

У відповідності до акту № 1511 від 26.03.2020, який складений працівниками Відповідача, відключення не відбулося у зв`язку з недопущенням до відповідних електроустановок.

З тексту Повідомлення про припинення розподілу електричної енергії від 02.04.2020 вбачається, що Відповідач повідомив Позивача про припинення розподілу електричної енергії за недопущення до електроустановок та вказав, що відключення відбудеться 14.04.2020.

Відповідно до Акту про недопуск від 24.04.2020, складеного працівниками Відповідача, Позивачем недопущено відповідних працівників до об`єкту електропостачання через відмову з`явитися на об`єкті.

Оцінка суду установлених обставин та положень діючого законодавства

Взаємовідносини, які виникають у процесі продажу і купівлі електричної енергії між постачальниками електричної енергії та споживачами регулюються «Правилами роздрібного ринку електричної енергії», затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14 березня 2018 року № 312.

Так, відповідно до положень цих Правил:

- «На роздрібному ринку електричної енергії споживання та використання електричної енергії для потреб електроустановки споживача здійснюється за умови забезпечення розподілу/передачі та продажу (постачання) електричної енергії на підставі договорів про розподіл/передачу, постачання електричної енергії, надання послуг комерційного обліку, які укладаються відповідно до цих Правил, Кодексу системи передачі, Кодексу систем розподілу та Кодексу комерційного обліку» (пункт 1.2.1.),

- «Електрична енергія споживачу, який не допускає порушень своїх договірних зобов`язань перед оператором системи передачі та/або оператором системи розподілу та електропостачальником, постачається безперервно, крім випадків, передбачених умовами договорів, укладених споживачами з електропостачальником та оператором системи, та нормативно-правовими актами, у тому числі цими Правилами» (пункт 7.1.»,

- «Електроживлення електроустановки може бути припинено оператором системи за заявою власника цієї електроустановки у зазначений заявником термін (за погодженням з оператором системи) та на погоджений електропостачальником строк (який визначається власником електроустановки) після оплати власником цієї електроустановки оператору системи послуги з відключення (пункт 7.9.),

- «Припинення електроживлення електроустановок споживача здійснюється оператором системи у порядку, визначеному Кодексом системи передачі та Кодексом системи розподілу» (пункт 7.10).

У свою чергу, правила, які регулюють взаємовідносини операторів систем розподілу, операторів системи передачі, користувачів системи розподілу та замовників послуг з приєднання електроустановок регулюються «Кодексом системи розподілу», затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14 березня 2018 року № 310.

Так, відповідно до положень цього Кодексу:

- «Послуги з розподілу електричної енергії надаються користувачу безперервно, крім випадків, передбачених договором про надання послуг з розподілу електричної енергії та цим Кодексом» (пункт 11.5.1.),

- «Випадки припинення розподілу електричної енергії: 1) за заявою Користувача: припинення (тимчасове або остаточне) експлуатації електроустановки; продаж/передача прав власності/користування на об`єкт Користувача; інші тимчасові причини припинення електропостачання (виконання будівельних, аварійно-відновлювальних робіт тощо) …..» (пункт 11.5.2),

- «Припинення/обмеження розподілу електричної енергії за заявою Користувача здійснюється: у разі тимчасового припинення/обмеження розподілу електричної енергії Користувач зобов`язаний повідомити ОСР не пізніше ніж за 10 робочих днів до бажаної дати припинення/обмеження розподілу електричної енергії; у разі остаточного припинення експлуатації електроустановки та/або продажу/передачі прав власності/користування на електроустановку (об`єкт) Користувач зобов`язаний повідомити про це ОСР не пізніше ніж за 20 робочих днів до дати настання зазначеної події та остаточно розрахуватись з ним за договором про надання послуг з розподілу електричної енергії. За наявності технічної можливості ОСР зобов`язаний припинити/обмежити розподіл електричної енергії Користувачу із заявленої ним дати бажаного тимчасового припинення/обмеження розподілу електричної енергії або остаточного припинення експлуатації електроустановки та/або продажу/передачі прав власності/користування на електроустановку (об`єкт) …» (пункт 11.5.11.).

З викладених правових положень слідує, що:

- електрична енергія споживачу постачається безперервно, крім випадків, передбачених умовами договорів,

- електроживлення електроустановки може бути припинено оператором системи за заявою власника цієї електроустановки у зазначений заявником термін після оплати власником цієї електроустановки оператору системи послуги з відключення,

- про припинення розподілу електричної енергії за заявою користувача у разі остаточного припинення експлуатації електроустановки користувач зобов`язаний повідомити про це оператора розподілу не пізніше ніж за 20 робочих днів до дати настання зазначеної події та остаточно розрахуватись з ним за договором про надання послуг з розподілу електричної енергії.

Отже, припинення електропостачання за заявою користувача відбувається за наявності волі такого користувача на припинення за відповідною заявою та забезпечення ним доступу до електроустановок в точці відключення, а також вчиненням оператором відповідних дій по фактичному відключенні електроустановок користувача.

Оцінюючи дотримання сторонами вказаних умов для відключення, суд зазначає, що в узгоджений ними час, а саме 26.03.2020, Позивач не забезпечив доступ працівників Відповідача до електроустановок для здійснення відключення за його ж заявою, про що свідчить Акт № 1511 від 26.03.2020. У подальшому Позивач також не забезпечив відповідний доступ до електроустановок 14.04.2020 та 24.04.2020 для відключення.

При цьому посилання Позивача на відсутність інформації про дату відключення не підтверджені належним чином, оскільки апріорі така дата встановлюється сторонами за погодженням, а сам факт недопущення зафіксований в Акті № 1511 від 26.03.2020.

Таким чином, припинення постачання електричної енергії до електроустановок Позивача не відбулося за наслідками його ж дій та за відсутності порушень як умов договору, так і діючого законодавства з боку Відповідача.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина 1); кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони (частина 2); не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7).

За положеннями частини 1 статті 221 ГК України кредитор вважається таким, що прострочив виконання господарського зобов`язання, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не виконав дій, що передбачені законом, іншими правовими актами, або випливають із змісті зобов`язання, до вчинення яких боржник не міг виконати свого зобов`язання перед кредитором.

Підсумовуючи наведені правові положення та обставини справи, суд приходить до висновку, що безпосередньо Позивач є особою, яка прострочила виконання зобов`язання, оскільки відмовився виконати дії, які передбачені наведеними правовими положеннями стосовно допуску до електроустановок для їх відключення від електропостачання, до вчинення яких Відповідач не мав можливості виконати свій обов`язок щодо відключення.

З огляду на такий висновок суд також зазначає, що за загальними правилами цивільного законодавства, предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення щодо якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

У свою чергу, підстава позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Підставу позову становлять фактична й правова підстави. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Завданням суду при здійсненні правосуддя в силу положень статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є, зокрема, захист гарантованих Конституцією та законами України прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

Відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Частиною 2 статті 20 ГК України встановлено, що кожний суб`єкт господарювання має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Відтак зазначені норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Частиною другою статті 20 ГК України також встановлено, що права та законні інтереси суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Поряд з цим, відповідно до статті 13 названої Конвенції особа має право саме на ефективний спосіб захисту прав і це означає, що вона має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Отже, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу) і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. При цьому для отримання судового захисту необхідно довести законність цих прав у суді.

Таким чином, станом на час звернення Позивача з позовом до суду та на час розгляду справи в суді його права діями Відповідача не порушені.

Водночас, з огляду на наявність судового рішення стосовно зобов`язання безпосередньо самого Позивача здійснити допуск Відповідача до електроустановок для відключення, а також заявленого Відповідачем клопотання про закриття провадження у справі за відсутністю предмета спору, суд зазначає наступне.

Так, пунктом 2 частини першої статті 231 ГПК України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Фактично, закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Отже, суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе також у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина зумовлює відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

Аналогічне тлумачення зазначених правових положень викладене у пунктах 4.8. 4.15 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 13/51-04.

У даному випадку предмет спору стосовно зобов`язання Відповідача здійснити дії по відключенню Позивача не існував станом на час відкриття провадження у справі, оскільки відповідні права Позивача не були порушені Відповідачем, а тому підстави для закриття провадження у справі відсутні.

Таким чином, суд вважає, що Відповідачем не допущено порушень діючого законодавства у спірних правовідносинах, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат

Судовими витратами у даній справі є витрати Позивача на сплату судового збору у сумі 2 102 грн, які у відповідності до статті 129 ГПК України відносяться на нього.

На підставі вказаних правових норм та керуючись статтями 238, 240 ГПК України,

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя М.К. Закурін