ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
15.02.2021 Справа № 914/2649/20
Господарський суд Львівської області у складі головуючої судді Горецької З.В. за участю секретаря судового засідання Якубовича Ю.П., розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали клопотання про стягнення судових витрат по справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАРТІС», м. Вишневе, Києво Святошенський р-н, Київська область
до відповідача Державного підприємства Міністерства оборони України «Львівський завод збірних конструкцій», м. Львів
про відшкодування заборгованості в розмірі 191 267,61 грн.
за участю представників:
від позивача: не з`явився;
від відповідача: Качор Степан Богданович.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 02.02.2021 року у справі №914/2649/20 відмовлено у задоволенні позову. Судове засідання для вирішення питання відшкодування витрат на професійну правову допомогу призначено до розгляду на 15.02.2021 року.

10.02.2021 року представником відповідача через канцелярію суду подано клопотання про вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (вх. № 3292/21). Відповідачем у відзиві на позовну заяву зазначено, що попередній розмір витрат, які відповідач понісі, які очікує понести становить 10 000,00 грн. (за надання правової допомоги).

Позивачем подано заперечення №3462/21 від 15.02.2021 року. Заперечення аргументовано тим, що відповідачем до закінчення судових дебатів не зроблено заяви про подання відповідних доказів щодо витрат на професійну правову допомогу.

Відповідач забезпечив явку повноважного представника в судове засідання.

Як вбачається із поданого клопотання про стягнення витрат на правову допомогу, відповідачем долучено такі докази понесених ним витрат на правничу допомогу:

- копію договору про надання правової допомоги від 23.11.2020 року;

- копію акту виконаних робіт (наданих послуг) №1 від 05.02.2021 року;

- детальний опис виконаних робіт;

- платіжне доручення № 1413 від 05.02.2021 року;

- рекомендації щодо застосування рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару.

Згідно із статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Відповідно до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Як вбачається із зазначеного відповідачем у відзиві попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат на правничу допомогу, така становить 10 000,00 грн.

Відповідно до розрахунку судових витрат на правничу допомогу станом на 05.02.2021 року, сума судових витрат на правничу допомогу становить 10 000,00 грн.

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається із поданих матеріалів, 23.11.2020 року між Адвокатським об`єднанням «Західна правова група» та Державним підприємством Міністерства оборони України «Львівський завод збірних конструкції» укладено Договір про надання правової допомоги.

Сторонами підписано акт виконаних робіт від 05.02.2021 року на суму 10 000,00 грн. за договором про надання правової допомоги від 23.11.2020 року.

Матеріали справи містять докази оплати наданої правової допомоги, зокрема платіжне доручення № 1413 від 05.02.2021 року.

Відповідно до частини 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частиною 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи в власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з частиною 3 та частиною 4 статті 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.

Відповідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи наведене, дослідивши подані відповідачем матеріали, суд дійшов висновку, що заявлена сума судових витрат на професійну правничу допомогу є достатньо обґрунтованою, відповідає критерію розумності, підтверджена матеріалами справи.

Відповідачем заявлено про попередній розмірі судових витрат по справі до завершення судових дебатів, а саме у відзиві на позовну заяву, таким чином суд дійшов висновку стягнути з позивача на користь відповідача 10 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 74, 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Державного підприємства Міністерства оборони України «Львівський завод збірних конструкцій» задоволити.

2. Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Вартіс» (08132, Києво-Свяпюшинський р-н., м. Вишневе, вул. Київська. 21, корпус В. п. 1; ідентифікаційний код: 3-1350636) на користь Державного підприємства Міністерства оборони України «Львівський завод збірних конструкцій» (79040. Львівська обл., місто Львів, вул. Городоцька 222; ідентифікаційний код: 08006864) 10000,00 грн. витрат на професійну правничу (правову) допомогу.

Наказ видати в порядку ст.327 ГПК України, після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 16.02.2021 року.

Суддя З.В. Горецька