СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2021 р. Справа № 905/1417/20

Cхідний апеляційний господарський суд у складі:

Головуючий (суддя-доповідач): Судді: Стойка О.В. Пушай В.І., Пелипенко Н.М.
Розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Центральна збагачувальна фабрика Курахівська с.Вовчанка, Донецька область
на рішення господарського суду Донецької області
від09.10.2020 року
у справі№905/1417/20 (суддя Бокова Ю.В.)
за позовом до відповідача: про Акціонерного товариства Українська залізниця м.Київ в особі: регіональної філії Придніпровська залізниця м.Дніпро Товариства з обмеженою відповідальністю Центральна збагачувальна фабрика Курахівська с.Вовчанка, Донецька область стягнення штрафу в сумі 78 845, 00 грн.

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року до господарського суду Донецької області звернулось Акціонерне товариство Українська залізниця в особі регіональної філії Придніпровська залізниця (далі-Позивач) із позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю Центральна збагачувальна фабрика Курахівська (далі-Відповідач) про стягнення штрафу в сумі 78 845, 00 грн. Також, Позивач прохав суд здійснювати розгляд справи №905/1417/20 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою господарського суду Донецької від 03.08.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, а також вирішено справу №905/1417/20 розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням господарського суду Донецької області від 09.10.2020 року позовні вимоги Акціонерного товариства Українська залізниця м.Київ в особі регіональної філії Придніпровська залізниця м.Дніпро до Товариства з обмеженою відповідальністю Центральна збагачувальна фабрика Курахівська с.Вовчанка, Донецька область про стягнення штрафу в сумі 78 845, 00 грн. задоволено.

Відповідач, не погодившись з рішенням господарського суду, звернувся із апеляційною скаргою, в якій просив скасувати спірне рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права України, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Зокрема, скаржник вважає, що комерційний акт №450003/18 був складений 31.01.2020 року, тобто з порушенням строків, встановлених п. 4 Правил складання актів, а відтак даний доказ є неналежним в розумінні ст. 76 ГПК України, а тому суд не міг враховувати його при прийнятті спірного рішення. Також Відповідач зазначив, що суд першої інстанції належним чином не дослідив наданий Позивачем загальної форми акт 4506Т від 29.01.2020 року, який підтверджував саме той факт, що в графі Опис обставин, що викликали складання акту не було зазначено причин відчеплення спірного вагону.

Інших доводів апеляційна скарга Відповідача не містить.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18 листопада 2020 року у справі №905/1417/20 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Відповідача на рішення господарського суду Донецької області від 09.10.2020 та встановлено строк учасникам справи для надання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його (доданих до нього документів) надсилання іншим учасникам справи. Вказаною ухвалою також повідомлено учасників справи про розгляд апеляційної скарги без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) в світлі ч. 10 ст. 270 ГПК України, оскільки ціна позову в означеній справі менша ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

До канцелярії Східного апеляційного господарського суду 26.11.2020 року від Позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого останній просив суд апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Центральна збагачувальна фабрика Курахівська с.Вовчанка, Донецька область залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції від 09.10.2020 року по справі №905/1417/20 - без змін.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (з подальшими змінами та доповненнями) з 12 березня 2020 року на усій території України запроваджено карантин. Дію карантину неодноразово продовжено, в тому числі до 28 лютого 2021 року.

Згідно Указу Президента від 13 березня 2020 року № 87/2020 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року "Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, на всій території України установлено карантин.

17 липня 2020 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 731-IX від 18.06.2020.

У відповідності до положень п.1 вказаного Закону пункт 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України було викладено в такій редакції:"4. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".

Відповідно до пункту 2 "Прикінцевих та перехідних положень" Закону № 731-IX процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" N 540-IX від 30.03.2020, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Враховуючи викладене, колегія суддів надала сторонам достатньо часу для можливості реалізації своїх процесуальних прав, у вигляді подання до Східного апеляційного господарського суду заяв, клопотань, заперечень, пояснень по справі, відзив на апеляційну скаргу, а також вчинення інших процесуальних дій, право на які передбачено приписами ГПК України.

Враховуючи викладене, судова колегія констатує відсутність порушення строків розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Центральна збагачувальна фабрика Курахівська с.Вовчанка, Донецька область на рішення господарського суду Донецької області від 09.10.2020 року.

Будь-яких інших заяв чи клопотань до канцелярії Східного апеляційного господарського суду в межах розгляду даної апеляційної скарги не надходило.

За таких обставин, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без виклику учасників справи.

Враховуючи положення ч. ч. 13, 14 ст.8 ГПК України, фіксація розгляду апеляційної скарги у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) не здійснюється.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Рішенням господарського суду в межах даної справи встановлені наступні обставини:

- 27.01.2020 за залізничною накладною на групу вагонів №53504551 зі станції Курахівка Донецької залізниці на станцію Добротвор Львівської залізниці було відправлено вагон з вантажем вугілля кам`яне марки г-газовий, вантаж у твердому стані, відправник Позивач, при оформлені залізничної накладної №53504551 у вагоні №60363322 Відповідачем вказано масу вантажу 70 000 кг.;

- проведення 31.01.2020 на станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці зважування вагону № 56357924, який прибув 29.01.2020, внаслідок чого встановлено невідповідність маси вантажу, вказаній відправником в залізничній накладній №53504551 - масі вантажу, встановленій на станції Нижньодніпровськ-Вузол, в результаті чого було складено комерційний акт №450003/18/3 від 31.01.2020 року;

Наведені обставини сторонами не заперечуються.

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на неправильне зазначення Відповідачем маси відправленого вантажу за накладною №53504551 від 27.01.2020, що підтверджується комерційним актом №450003/18 від 31.01.2020.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що комерційний акт складений з порушенням Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334, зокрема, не містить підпису начальника вантажного району, акт складений з порушенням строків, встановлених п. 4 Правил складання актів та не містить у розділі Є відмітки станції призначення. У зв`язку з викладеним Відповідач наголошував на тому, що комерційний акт № 450003/18 не є належним доказом та не доводить факту неправильного зазначення відповідачем маси вантажу.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначав, що саме Відповідач, як вантажовідправник, має визначати масу вантажу, заповнює і підписує накладну, яка є основним перевізним документом, що надається Позивачу разом з вантажем, і є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу. Суд посилався на вимоги ст. 24 Статуту, за змістом яких саме вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній, тому дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги такими, що їх не спростовують, виходячи з наступного.

Відповідно до матеріалів справи, 27.01.2020 за залізничною накладною на групу вагонів №53504551 зі станції Курахівка Донецької залізниці на станцію Добротвор Львівської залізниці було відправлено вагон з вантажем вугілля кам`яне марки г-газовий, вантаж у твердому стані, відправник Відповідач.

При оформлені залізничної накладної №53504551 у вагоні № 60363322 Відповідачем вказано масу вантажу 70 000кг. В розділі 26 вищевказаної накладної, маса вантажу визначена на вагонних вагах вантажовідправником. Правильність внесених відомостей до вищезазначеної накладної підтверджена відміткою представника Відправника.

На станції відправлення вантаж прийнятий до перевезення без зауважень, про що свідчить відмітка працівника станції відправлення. Відповідні відмітки про наявність зауважень відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення перевізник зобов`язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з ч. 2 ст. 908 Цивільного кодексу України та ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Стаття 6 Статуту залізниць України (далі - статут) визначає, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

Пунктом 1.1. Правил оформлення перевізних документів встановлено, що на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у Додатку 1 до цих Правил.

Згідно з п. 1.2. Правил, накладна заповнюється відправником із застосуванням автоматизованих систем залізничного транспорту України або програмних засобів, здатних забезпечити роботу з електронними перевізними документами згідно з установленим форматом, та у разі її оформлення в паперовому вигляді роздруковується на бланку, виготовленому на білому папері формату А4 у трьох примірниках, один із яких після оформлення приймання вантажу до перевезення станцією відправлення видається відправникові вантажу та є квитанцією для приймання вантажу до перевезення, другий і третій передаються з вантажем на станцію призначення.

Пунктом 1.3. Правил визначено, що усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи. Виправлення не допускаються; у разі необхідності зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов`язаний заповнити новий перевізний документ.

У відповідності до статті 23 Статуту відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Статтею 37 Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

У графі 55 Правильність внесених відомостей підтверджує представник відправника вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі.

Згідно з п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції зазначив, що при прийнятті вантажу до перевезення у Позивача був відсутній обов`язок перевіряти його масу.

Так, відповідно до матеріалів справи, 31.01.2020 на станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці проведено зважування вагону №56357924, який прибув 29.01.2020.

В результаті перевірки встановлено, що маса вантажу, вказана Відповідачем в залізничній накладній №53504551 не відповідає масі вантажу, встановленій на станції Нижньодніпровськ-Вузол, про що складено комерційний акт №450003/18/3 від 31.01.2020.

Із зазначеного акту вбачається, що 31.01.2020 проводилось контрольне зважування вагону № 60363322, що прибув за відправленням № 53504551. При зважуванні вагону в статичному режимі у присутності ДСЗ Клюєва А.С., АРВ Плітченко І.П., приймальника поїздів ОСОБА_1 , на справних вагонних 150тн електронно-тензометричних вагах ст. Нижньодніпровськ-Вузол заводський № 032, що пройшли держповірку 28.12.2019 виявилось: вага брутто 92500кг, тара за документом 21600 кг, вага нетто 70900 кг, що більше ваги, вказаної в документі на 900 кг. та понад вантажопідйомність вагону на 900 кг.; навантаження вантажу шапкою вище бортів на 20 см, розрівняно та марковано двома повздовжніми борознами; поглиблень немає, маркування не порушене; вагон бездверний, розвантажувальні люки з обох сторін закриті; течі вантажу немає; в технічному відношенні вагон справний; при повторному зважуванні вагону вага підтвердилася. Також акт містить зауваження про відсутність в шатному розкладі станції завідуючого вантажним двором.

Відповідно до технічного паспорту засобу ваговимірювальної техніки (ЗВВТ) №14 станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці, власник ЗВВТ Дніпровська дирекція залізничних перевезень, міжповірочний інтервал вагів складає - 12 місяців, інтервал між оглядами-перевірками - 6 місяців; повірка вагів проводилась 28.12.2019. (а. с. 14-18).

Позивачем також надано належним чином засвідчену копію виписки з книги обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах з даними про результати проведеної перевірки маси вантажу у спірному вагоні (а. с. 13).

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин, а саме невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

Згідно з п. 10 Правил складання актів комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Тобто приписи п.10 Правил складання актів на виконання ст.129 Статуту залізниць є імперативними щодо суб`єктного складу працівників залізниці, які є уповноваженими особами на підписання комерційних актів, однак, зазначена норма не виключає можливості залучення до складення комерційного акта й інших працівників залізниці, поряд з особами, підписи яких є обов`язковим реквізитами комерційного акта.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.06.2018 у справі №910/3930/17, від 18.06.2018 у справі №910/11397/17 та постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.11.2018 у справі №916/2450/17.

Як вбачається з матеріалів справи, комерційний акт №450003/18/3 від 31.01.2020 підписано: заступником начальника станції Клюєвим А.С., агентом з розшуку вантажів та багажу ОСОБА_2 , приймальником поїздів Кокошинською В.М.. Крім того, у вказаному акті зазначено, що завідувач вантажного двору по штату відсутній.

Позивачем на підтвердження повноважень працівників залізниці на підписання комерційного акту подано до матеріалів позовної заяви: посадову інструкцію заступника начальника станції Нижньодніпровськ-Вузол (Позакласна) Клюєва А.С., затверджену начальником Дніпровської дирекції залізничних перевезень від 22.03.2016; робочу інструкцію агенту з розшуку вантажів та багажу виробничо-технічного підрозділу станції Нижньодніпровськ-Вузол структурного підрозділу Дніпровська дирекція залізничних перевезень Регіональної філії Придніпровська залізниця публічного акціонерного товариства Українська залізниця Плітченко І.П., затверджену начальником станції Нижньодніпровськ-Вузол від 02.03.2016; наказ начальника Виробничо-технологічного підрозділу Станції Нижньодніпровськ-Вузол структурного підрозділу Дніпровська дирекція залізничних перевезень регіональної філії Придніпровська залізниця акціонерного товариства Українська залізниця від 03.01.2020 №26 Про призначення відповідальних осіб, які мають право підпису комерційних актів.

Відповідно до розділу 1 посадової інструкції заступника заступника начальника станції Нижньодніпровськ-Вузол (Позакласна) Клюєва А.С., затверджену начальником Дніпровської дирекції залізничних перевезень від 22.03.2016, заступник начальника станції (позакласної) належить до категорії керівники.

Згідно робочої інструкції агента з розшуку вантажів та багажу ОСОБА_2 , затвердженої начальником станції Нижньодніпровськ-Вузол від 02.03.2016, агент з розшуку вантажів: складає комерційні акти з пункту перевантаження (перевірка стану вантажу); виконує зважування вагонів, що потребують перевірки ваги в статичному режимі згідно технологічного процесу ПКО станції; за результатами перевірки складає акти загальної форми ГУ-23 на вагони, в яких виявлено наднормативну нестачу або надлишок вантажу; складає актові матеріали по застосуванню ст. 122 Статуту залізниці України.

За змістом частин 1, 3 статті 64 та частини 3 статті 65 Господарського кодексу України, підприємство як організаційна форма господарювання може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо) та самостійно визначає свою організаційну структуру, чисельність працівників та штатний розпис. Керівництво підприємством здійснюється його керівником, який призначається (обирається) власником (власниками) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядову раду такого підприємства (у разі її утворення) та відповідно до статуту є посадовою особою цього підприємства з правом розподілу обов`язків між працівниками підприємства.

Отже, якщо в штаті структурного підрозділу залізниці не передбачено посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), то на підставі наказу начальника такого підрозділу залізниці чи відповідно до робочої (посадової) інструкції іншого працівника залізниці має бути уповноважено на підписання від імені залізниці комерційних актів для забезпечення вимоги щодо їх оформлення за підписом трьох осіб, перелік яких визначено пунктом 10 Правил складання актів.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 21.05.2018 у справі №916/2001/17, від 23.06.2018 у справі №916/1993/17 та від 01.06.2018 у справі №910/3930/17.

Наказом начальника станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці Д.М. Цап від 03.01.2020 №26 „Про призначення відповідальних осіб, які мають право підписувати комерційні акти", у зв`язку з відсутністю на станції Нижньодніпровськ-Вузол по штатному розкладу посад начальника вантажного району, завідувача вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи та задля дотримання п. 10 Правил складання актів, відповідальною особою, яка має право підписувати комерційні акти замість начальника вантажного району, завідувача вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи, призначено, зокрема, ОСОБА_1 .

Таким чином, за висновками суду, агент з розшуку вантажів та багажу ОСОБА_2 та приймальник поїздів ОСОБА_1 є посадовими особами, які уповноважені підписувати від імені станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці комерційні акти, складені на станції, для забезпечення вимоги щодо їх оформлення в порядку, визначеному Правилами складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334.

Враховуючи викладене, комерційний акт №450003/18 від 31.01.2020, в якому встановлено факт невідповідності маси вантажу, складений та підписаний трьома уповноваженими особами, із дотриманням вимог Правил складання актів.

Після зважування та складання комерційного акту на станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці вагон №60363322 та вагон № 64200140, до якого було відвантажено вантаж із вагону №60363322 вагою 900 кг, були відправлені за призначенням за досильними накладними №45420353 та №45148202.

Як вбачається зі змісту доданої до відповіді на відзив копії комерційного акту №50003/18/3 від 31.01.2020, по прибуттю на станцію призначення спірного вагону, працівниками залізниці станції призначення Добротвір Львівської залізниці в комерційному акті зроблена відмітка про те, що різниці проти даних комерційного акту виявлено не було.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно приписів ст. 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах.

Тобто підставою для покладання на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним указаних відомостей є акт загальної форми, складений у випадках, передбачених статтею 129 Статуту.

Зі змісту додатку 1 до п. 1 Правил складання актів (стаття 129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002 N334, п. 8 зазначених Правил, комерційний акт може бути складений як на станції призначення, так і на станції відправлення або попутній станції.

Враховуючи викладене, проведення контрольного зважування та складання комерційного акту за результатами такого зважування не суперечить діючому законодавству.

Відповідно до ст. 122 Статуту за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача, із відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно з абз. 2 п. 2.6 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (далі Правила № 644), маса вантажу вважається правильною, якщо різниця між фактично виявленою масою і зазначеною в перевізних документах не перевищує 0,2%.

Пунктом 5.5. Правил № 644 закріплено, що якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Частиною 1 статті 118 Статуту встановлено, що за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Позивачем за неправильно зазначену у залізничній накладній №53504551 масу вантажу у вагоні №60363322 нарахований штраф Відповідачу в розмірі 78 845,00 грн. із розрахунку: 15 769,00*5 = 78 845,00 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що розрахунок суми штрафу є арифметично вірним, та відповідає ст. ст. 118, 122 Статут залізниць України.

Щодо доводів апеляційної скарги, що суд першої інстанції належним чином не дослідив наданий Позивачем акт 4506Т від 29.01.2020 року, саме той факт, що в графі Опис обставин, що викликали складання акту не було зазначено причин відчеплення спірного вагону, колегія суддів зазначає наступне.

Разом з позовною заявою, Позивачем було надано акт загальної форми № 4506Т від 29.01.2020 року, в графі: опис обставин складання акту Позивачем зазначено, що підставою до відчеплення вагону №60363322 було його відчеплення на ваги, що спростовує доводи апеляційної скарги в цій частині.

В частині доводів апеляційної скарги про те, що комерційний акт №450003/18 був складений 31.01.2020 року, тобто з порушенням строків, встановлених п. 4 Правил складання актів, а відтак даний доказ є неналежним в розумінні ст. 76 ГПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 4 Правил складання актів, комерційні акти складаються у разі перевірки маси вантажу зважуванням на вагонних вагах, якщо маса тари приймається за трафаретом на вагоні, комерційний акт складається в день зважування вагона з вантажем; якщо маса тари вагона визначається зважуванням його після вивантаження, комерційний акт складається в день зважування порожнього вагона.

Як вбачається з виписки з книги обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах та розділу Д комерційного акту №4500003/18/3, контрольне зважування вагону №60363322 проводилось 31.01.2020 року. Відповідний комерційний акт було складено також 31.01.2020 року.

Враховуючи викладене, невідповідність маси вантажу була виявлена та засвідчена комерційним актом в один день, а саме 31.01.2020 року, що в повній мірі відповідає приписам п. 4 вищезазначених Правил, що спростовує доводи апеляційної скарги в цій частині.

Також судова колегія зазначає, що у відзиві на позовну заяву (а. с. 58-59), Відповідачем зазначалося про вищенаведені недоліки в оформленні наданих Позивачем доказах, проте наявність самих обставин, якими останній обґрунтовував свої позовні вимоги, а саме - неправильне зазначення Відповідачем, як відправником, маси вантажу в залізничній накладній - Відповідачем не заперечувалось, будь-яких доводів з цього приводу відзив не містить.

За змістом ч. 4 ст. 165 ГПК України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Оскільки будь-яких доказів на спростування позовних вимог Позивача Відповідачем до відзиву не надані, твердження Відповідача в апеляційній скарзі щодо не дослідження всіх обставин та доказів у справі визнаються судовою колегією безпідставними.

Також колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, приймаючи спірне рішення, в повній мірі дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення на основі всіх доводів, що були належним чином надані сторонами і підтверджувалися наявними в матеріалах справи доказами.

Будь-яких порушень норм матеріального або процесуального права в діях суду першої інстанції при розгляді ним зазначеної справи судовою колегією не встановлено, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

За таких підстав рішення господарського суду Донецької області від 09.10.2020 року у справі №905/1417/20 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на заявника апеляційної скарги (Товариство з обмеженою відповідальністю Центральна збагачувальна фабрика Курахівська с.Вовчанка, Донецька область).

Враховуючи викладене, керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Центральна збагачувальна фабрика Курахівська с.Вовчанка, Донецька область залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 09.10.2020 року у справі №905/1417/20 залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції покласти на Товариства з обмеженою відповідальністю Центральна збагачувальна фабрика Курахівська с. Вовчанка, Донецька область.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених в п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено 19.02.2021

Головуючий суддя О.В. Стойка

Суддя Н.М. Пелипенко

Суддя В.І. Пушай