ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"17" лютого 2021 р.м. Одеса Справа № 916/3305/20
Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М.,
секретар судового засідання Драганова А.І.
розглянувши заяву Державної організації "Українське агентство з авторських та суміжних прав" про компенсацію судових витрат вх.2-119/21 від 01.02.2021р., подану у справі №916/3305/20
за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
про визнання недійсним договору
за участю представників сторін:
від позивача: Сандаков О.В. - ордер №610968 від 11.12.2020р.;
від відповідача-1: не з`явився;
від відповідача-2: не з`явився;
18.11.2020р. ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Чудо острів" та Державної організації "Українське агентство з авторських та суміжних прав", в якій просить суд визнати недійсним ліцензійний договір №МТЦ-10/18 від 01.11.2018р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Чудо острів" та Державною організацією "Українське агентство з авторських та суміжних прав", а також стягнути з Державної організації "Українське агентство з авторських та суміжних прав" судові витрати.
Ухвалою суду від 23.11.2020р. відкрито провадження у справі № 916/3305/20, прийнято справу до розгляду за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання.
11.01.2021р. представник заявника звернувся до суду із заявою, згідно якої просив суд залишити позов без розгляду та вирішити питання щодо повернення судового збору.
Обґрунтовуючи вищезазначену заяву, позивач зазначив, що наразі вважає розгляд позову безперспективним для захисту прав ОСОБА_1 , як одноосібного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "Чудо острів", та визнання ліцензійного договору №МТЦ-10/18 від 01.11.2018р. недійсним. Водночас, позивач зазначив, що більш ефективним буде звернення до суду Товариства з обмеженою відповідальністю "Чудо острів" з позовом про визнання недійсним вказаного договору.
Ухвалою суду від 11.01.2021р. позовну заяву ОСОБА_1 у справі №916/3305/20 залишено без розгляду (повний текст складено 16.01.2021р.).
19.01.2021р. копію ухвали суду від 11.01.2021р. було направлено відповідачам засобами поштового зв`язку.
Як свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення, Державною організацією "Українське агентство з авторських та суміжних прав" ухвалу суду від 11.01.2021р. було отримано 25.01.2021р.
01.02.2021р. до суду від Державної організації "Українське агентство з авторських та суміжних прав" надійшла заява про компенсацію судових витрат, в якій відповідач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ДО "Українське агентство з авторських та суміжних прав" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 500 грн.
Крім того у прохальній частині заяви ДО "Українське агентство з авторських та суміжних прав" також заявлено клопотання про визнання поважними причини пропуску строку на подання заяви та поновлення строку на подання заяви про компенсацію судових витрат, обґрунтоване відсутністю представника відповідача 2 у судовому засіданні 11.01.2021р. та отриманням ухвали поштою лише 25.01.2021р.
Разом з тим у поданій заяві відповідач-2 просив суд розгляд заяви про компенсацію судових витрат провести за відсутності його представника.
Ухвалою суду від 02.02.2021р. поновлено ДО "Українське агентство з авторських та суміжних прав" процесуальний строк для подання заяви про компенсацію судових витрат, прийнято заяву ДО "Українське агентство з авторських та суміжних прав" про компенсацію судових витрат до розгляду, розгляд заяви призначено в засіданні суду на "17" лютого 2021р. о 16:00.
В судове засідання 17.02.2021р. з`явився представник позивача. Представники відповідачів в судове засідання не з`явились.
Представник позивача звернувся до суду із клопотанням про залишення без розгляду заяви Державної організації "Українське агентство з авторських та суміжних прав" про компенсацію витрат.
Обґрунтовуючи подане клопотання, позивач зазначив, що заявником, в порушення вимог ч. 9 ст. 60 ГПК України, до заяви про компенсацію судових витрат не додані оригінали документів, якими підтверджуються повноваження його представника, оскільки строк наявного в матеріалах справи договору про надання правової допомоги, з урахуванням додаткової угоди №15, закінчився.
Разом з тим позивач вважає підставою для залишення заяви без розгляду і те, що адвокатом Гур`євим А. А. були порушені процесуальні строки та не виконані процесуальні дії, вчинення яких є обов`язковим задля ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат.
Протокольною ухвалою судом було відмовлено у задоволенні клопотання позивача про залишення заяви Державної організації "Українське агентство з авторських та суміжних прав" про компенсацію судових витрат з наступних підстав.
Ухвалою суду від 02.02.2021р. вже було поновлено ДО "Українське агентство з авторських та суміжних прав" процесуальний строк для подання такої заяви, отже зазначене питання вже було вирішено судом та повторному розгляду не підлягає.
Судом встановлено, що представником відповідача-2 правова допомога (складання відзиву та участь у двох судових засіданнях) надавалася виключно в межах дії договору №07/11/19 від 18.11.2019р., з урахуванням додаткової угоди до договору №15 від 01.07.2020р., а до заяви додано довіреність, що є чинною станом на момент подачі заяви, тому відповідні заперечення позивача судом не були прийняті до уваги.
Судом не приймаються до уваги також доводи позивача щодо ненадання оригіналу довіреності від 3.11.2020р. (т.3 а.с.160), оскільки вказана довіреність є складовою частиною заяви про компенсацію судових витрат, яка була надіслана електронним зв`язком із накладенням електронного цифрового підпису (ЕЦП).
У судовому засіданні представник позивача також звернувся до суду із запереченнями проти заяви про відшкодування судових витрат, згідно яких просив суд відмовити у задоволенні заяви адвоката Гур`єва А.А.
Обґрунтовуючи подані заперечення, позивач звертає увагу суду на те, що у клопотанні про поновлення процесуальних строків для подачі відзиву, адвокат Гур`єв А. А. стверджує, що ДО «УААСП» копію ухвали про відкриття провадження у даній справі отримало аж 01 грудня 2020 року. Отже з викладеного вбачається, що лише 01 грудня 2020 року Відповідач дізнався про те, що позовна заява була прийнята до розгляду судом, і даній справі був присвоєний відповідний номер. Натомість, надана до суду Додаткова угода до договору правничої допомоги, в рамках якої начебто були понесені судові витрати, за твердженням адвоката Гур`єва була укладена ще за п`ять днів до дня, в який Відповідач дізнався про факт відкриття провадження у справі, що ставить під сумнів достовірність даної Додаткової угоди та можливість її виконання.
Крім того, позивач вказує, що у «графі призначення платежу» платіжного доручення №5105268 від 01 грудня 2020 року зазначено, що платіж був здійснений в рамках договору про надання правничої допомоги № 07/11/2019 від 18.11.19р. за рах. № 39/2020 від 30.11.2020 року та додаткової угоди №18 від 26.11.2020. При цьому, номер договору про надання правничої допомоги, копія якого була надана відповідачем до суду разом із відзивом, відрізняється від номеру договору, вказаного у платіжному дорученні. Так в копії договору, доданого до відзиву, заначено, що йому присвоєний номер 07/11/19, у той час як в платіжному дорученні вказано - 07/11/2019.
Водночас, позивач також зазначає, що рахунок, на який міститься посилання в платіжному дорученні, до суду не наданий. Окрім того, позивач вказує, що у платіжному дорученні вказано, що даний платіж здійснений на виконання умов додаткової угоди № 18, у той час, як питання надання правничої допомоги у даному судовому процесі за твердженнями адвоката Гур`єва А. А. врегульовані додатковою угодою №19.
Проаналізувавши зміст заяви та надані сторонами докази у сукупності, заслухавши доводи позивача, суд дійшов наступних висновків.
Як вже було зазначено судом, ухвалою суду від 11.01.2021р., за заявою позивача, позовну заяву ОСОБА_1 у справі №916/3305/20 залишено без розгляду.
Згідно до ч. 2 ст. 226 ГПК України про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.
Частиною 5 ст. 130 ГПК України встановлено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Відповідно до ч.6 ст. 130 ГПК України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 цього Кодексу.
Відповідно до ч.8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Водночас, оскільки позовну заяву у даній справі було залишено без розгляду на стадії підготовчого провадження, тобто судові дебати не проводилися, та з урахуванням відсутності представника відповідача-2 у судому засіданні 11.01.2021р., що свідчить про поважність причин пропуску строків подання відповідної заяви про стягнення судових витрат, ухвалою суду від 02.02.2021р. було поновлено ДО "Українське агентство з авторських та суміжних прав" процесуальний строк для подання заяви про компенсацію судових витрат.
Відповідно до ст. 244 ГПК України, яка підлягає застосуванню у даному випадку, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.
У відповідності до ч.ч.1,3 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати: на професійну правничу допомогу.
За приписами ч.3 ст.126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Як вбачається з поданої відповідачем-2 заяви, останній, заявляючи вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу, зазначає, що такі витрати склали 8 500 грн.
Відповідно до положень ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Згідно з положеннями пункту 4 статті 1, частини третьої статті 27 Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Відповідно до положень статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення глави 63 "Послуги. Загальні положення" цього Кодексу можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
З огляду на предмет договору про надання правової допомоги об`єктом оплати за договором є надані адвокатом юридичні послуги, зокрема, у зв`язку із вирішенням спору в суді.
Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Судом враховується, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю; суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
У підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката, відповідачем-2 надано суду договір про надання професійної правової допомоги №07/11/19 від 18.11.2019 року (т.3, а.с.111-113), додаткову угоду №15 від 01.07.2020р. (т.3, а.с.113), додаткову угоду №19 від 26.11.2020р. (т.3, а.с.113), акт приймання-передачі наданих послуг від 25.01.2021р. (т.3, а.с.158), платіжне доручення про сплату на користь Адвокатського бюро "Гур`єв і партнери" коштів у сумі 8 500 грн (т.3, а.с.159).
Як вбачається з матеріалів справи, 18.11.2019р. між Державною організацією "Українське агентство з авторських та суміжних прав" (клієнт) та адвокатським бюро "Гур`єв і партнери" (адвокатське бюро) укладено договір про надання професійної правової допомоги.
Відповідно до п. 1.1 договору клієнт доручає, а Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати професійну правничу допомогу (юридичні послуги), які споживаються в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а Клієнт зобов`язується прийняти її та оплатити Адвокатському бюро зазначені послуги.
Пунктом 2.4 договору встановлено, що прийняття кожного доручення оформлюється додатковою угодою до цього договору, яка є окремим договірним зобов`язанням і в якій зазначаються вид правничої допомоги, орієнтовні строки її надання, розмір гонорару (винагороди) та фактичних витрат, а також порядок їх сплати тощо.
Відповідно до п.10.1 договору розмір гонорару (винагороди) за надання професійної правничої допомоги та порядок його сплати визначається сторонами у порядку, що передбачений п. 2.4. договору.
Пунктом 10.2 договору передбачено, що остаточний розмір гонорару (винагороди) за надання професійної правничої допомоги та/або порядок його сплати визначається сторонами шляхом підписання акту.
Пунктом 11.1 договору визначено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2019р.
01.07.2020р. між Державною організацією "Українське агентство з авторських та суміжних прав" та адвокатським бюро "Гур`єв і партнери" укладено додаткову угоду №15 до договору №07/11/19 від 18.11.2019 року за умовами якої, сторони, зокрема, погодили викласти п. 11.1 договору у наступній редакції: "Цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2020р.".
26.11.2020р. між Державною організацією "Українське агентство з авторських та суміжних прав" та адвокатським бюро "Гур`єв і партнери" укладено додаткову угоду №19 до договору №07/11/19 від 18.11.2019 року (т.3, а.с.113).
Відповідно до п.1 додаткової угоди клієнт доручає, а адвокатське бюро зобов`язується надати професійну правничу допомогу у рамках господарського судочинства у Господарському суді Одеської області у справі № 916/3305/20.
Сторони дійшли беззаперечної згоди, що для виконання доручення Клієнта Адвокатським бюро надаються наступні види правничої допомоги: аналіз фактичних обставин справи та судової практики; надання усних/письмових юридичних консультацій та формування доказів; складання і оформлення відзиву на позовну заяву з додатками, складання інщих процесуальних документів; представництво у місцевому господарському суді (не більше двох судових засідань) (п.2 додаткової угоди).
Пунктом 3 додаткової угоди сторони погодили, що загальна сума гонорару (винагороди) складає 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок та сплачується клієнтом до 13.12.2020.
Строк дії Додаткової угоди припиняється у день ухвалення місцевим господарським судом судового рішення, яким закінчується розгляд справи (п. 7 додаткової угоди).
Як вбачається з поданого відповідачем-2 акту виконаних робіт (т.3 а.с.158), адвокатом в рамках даної справи надано наступні послуги:
- аналіз фактичних обставин справи та судової практики;
- надання усних/письмових юридичних консультацій та формування доказів;
- складання і оформлення відзиву на позовну заяву з додатками, складання інших процесуальних документів;
- представництво у місцевому господарському суді (два судових засідання).
Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Отже, за змістом наведеної норми можливе покладення на сторони у справі як судових витрат як сум, які були сплачені стороною за отримання послуг адвоката, так і витрат, які мають бути сплачені.
Вказана позиція підтримана постановою Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду по справі №922/445/19 від 03.10.2019р., в якій зроблено наступний висновок: "витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено".
Водночас, згідно з системним тлумаченням норм ГПК України, зокрема щодо належного обґрунтування заявлених вимог та подання відповідних доказів, у такому випадку стороною у заяві про розподіл судових витрат має бути зазначено, що такі витрати будуть понесені у майбутньому з вказанням строку їх сплати, а також з посиланням на відповідні положення угоди про надання правової допомоги.
В іншому випадку, обов`язковим є надання доказів (платіжних документів), що підтверджують факт понесення витрат та їх розмір.
Частиною 4 ст. 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Водночас, як встановлено судом з наявного в матеріалах справи платіжного доручення №5105268 від 01.12.2020р.(т.3, а.с.159), графа "призначення платежу" містить наступну інформацію "Надання проф. правничої допом. Дог.07/11/2019 від 18.11.19р. зг.рах.№39/2020 від 30.11.2020р. (Дод.уг.№18 від 26.11.20. Без ПДВ. Не підл. проц. тенд. закупівель."
Так, з наявної у платіжному дорученні інформації можна зробити висновок, що сума у розмірі 8 500 грн була сплачена відповідно до рахунку №39/2020 від 30.11.2020р. та на підставі додаткової угоди №18 від 26.11.2020р.
Водночас, суд зауважує, що ані рахунку №39/2020 від 30.11.2020р, ані додатковї угоди №18 від 26.11.2020р. матеріали справи №916/3305/20 не містять.
При цьому, з огляду на те, що договір про надання правової допомоги №07/11/19 від 18.11.2019р. є загальним, а також з огляду на наявність в матеріалах справи додаткових угод до договору №15 та №19, цілком вірогідним є висновок про укладення сторонами і додаткової угоди №18, яка регулює певні правовідносини між відповідачем-2 та адвокатом.
Так, загальні правила і вимоги щодо заповнення розрахункових документів, платіжних доручень регламентуються Інструкцією про безготівкові в Україні в національній валюті, яка затверджена постановою правління Національного банку України №22 від 21.01.2004р.
Відповідно п.3.7 Інструкції, реквізит "призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. При цьому, платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "призначення платежу".
Таким чином, суд доходить до висновку, що доказів сплати витрат на правову допомогу за додатковою угодою №19, яка регулює правовідносини між Державною організацією "Українське агентство з авторських та суміжних прав" та адвокатом Гур`євим А.А. в рамках даної справи, відповідачем-2 не надано.
Крім того, суд також враховує пояснення позивача щодо дати укладання додаткової угоди №19 та вказує, що угода №19, якою врегульовані правовідносини безпосередньо по справі №916/3305/20, датована 26.11.2020р., при цьому, у клопотанні про продовження строку для надання відзиву (т.3 а.с.1-2) Державною організацією "Українське агентство з авторських та суміжних прав" зазначено, що ухвала про відкриття провадження у даній справі була отримана останнім тільки 01.12.2020р.
З урахуванням вищевикладеного у сукупності, з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів, які підтверджують понесення витрат на оплату послуг адвоката, у задоволенні заяви Державної організації "Українське агентство з авторських та суміжних прав" про компенсацію судових витрат слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 130, 232, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. У задоволенні заяви Державної організації "Українське агентство з авторських та суміжних прав" про компенсацію судових витрат - відмовити.
Додаткова ухвала суду набирає законної сили 17.02.2021р. та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.
Повний текст складено 22.02.2021р.
Суддя Ю.М. Щавинська