ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року м. Черкаси справа № 925/1374/20

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Нестеренко А.М., без участі представників сторін, у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, розглянувши справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ДП "Техномед Україна" до фізичної особи-підприємця Підгорного Романа Сергійовича про стягнення 221463 грн. 13 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "ДП "Техномед Україна" звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом до фізичної особи-підприємця Підгорного Романа Сергійовича (далі - відповідач) про стягнення, на підставі договору поставки товару № 16Б/12 від 16.03.2012 року, 200631 грн. 98 коп. боргу, 11618 грн. 04 коп. 3 % річних, 9213 грн. 11 коп. інфляційних втрат, що разом становить 221463 грн. 13 коп., та відшкодування судових витрат.

Позов мотивований порушенням відповідачем порядку та строків оплати за товар, отриманий за договором поставки товару № 16Б/12 від 16.03.2012 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 30.10.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, по ній відкрито провадження у справі № 925/1374/20 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 08.12.2020 року.

Сторони явку представників у судове засідання 08.12.2020 року не забезпечили, позивач подав суду 27.11.2020 року заяву (вх. № 18534/20 а.с. 94), в якій підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити повністю та провести розгляд справи без участі їх представника.

Відповідач письмовий відзив на позовну заяву та заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не подав, Ухвала господарського суду Черкаської області про призначення справи до судового розгляду, адресована відповідачу у визначеному ч. 5 ст. 176 ГПК України порядку, відділенням Укрпошти повернені суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місце проживання відповідача: 18015, м. Черкаси, вул. Невського, буд. 19, кв. 19.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців», якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою; якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні; відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи або її відокремленого підрозділу.

Відповідно до п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 23 березня 2012 року № 3, в разі, якщо ухвалу було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно з ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до частин 3, 7 статті 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Таким чином, суд продемонстрував достатню старанність, щоб дозволити відповідачу, який повинен був знати про правила, що застосовуються до надіслання судових повідомлень учасникам справи, визначитися з провадженням проти нього та скористатись правами і обов`язками, передбаченими статтями 42, 46 ГПК України і вважає його повідомленим належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 3 статті 202 ГПК України, суд розглядає справу за відсутності учасника справи або його представника, якщо їх було належним чином повідомлено про судове засідання, у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, суд, відповідно до ст. 202 ГПК України, визнав за можливе розглянути справу у відсутності представників сторін за наявними в ній матеріалами.

Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 240 ГПК України, судом підписано рішення без його проголошення, датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши позовну заяву, наявні у справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє повністю з таких підстав.

16.03.2012 року між позивачем - товариством з обмеженою відповідальністю "ДП "Техномед Україна", як постачальником, та фізичною особою-підприємцем Підгорним Романом Сергійовичем, як покупцем, укладено договір поставки товару № 16Б/12 (далі - Договір, а.с. 16-18), за умовами п. 1.1. якого постачальник зобов`язався систематично поставляти та передавати продавцю, в тому числі, але не виключно - медичні витратні матеріали, інтраокулярні лінзи, та інше (далі - товар) за його замовленнями, окремими партіями за цінами, в асортименті (за номенклатурою) та кількості, що зазначаються в накладних, які є невід`ємною частиною договору, а покупець зобов`язався прийняти товари та повністю їх оплатити.

У Договорі його сторони погодили всі істотні умови, зокрема, домовилися про таке:

п. 1.2. - загальний обсяг та асортимент (номенклатура) товару, що поставляється за договором, визначається кількістю та асортиментом (номенклатурою) товару, поставленого за всіма видатковими накладними, відповідно до умов договору, протягом його дії;

п.п. 2.1.5., 2.1.6. - покупець зобов`язався вчасно розраховуватись за товар відповідно до п.5 цього договору, повертати на першу вимогу постачальника товар, оплату якого не було здійснено, не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку придатності товару з неушкодженою упаковкою (в його первинному вигляді). Порушення даного терміну повернення товарів не допускається, і в цьому випадку покупець повинен повністю оплатити такий товар, протягом строку визначеного постачальником;

п. 4.1. - ціни постачальника на товари вказуються в накладних, які є невід`ємною частиною цього договору та узгоджуються сторонами шляхом їх підписання уповноваженими представниками та скріплення печатками таких підписів;

п. 5.1. - покупець зобов`язався провести повний розрахунок за отриманий по видатковій накладній та реалізований товар;

п. 5.2. - покупець здійснює оплату реалізованого товару після його реалізації третій стороні, до 10-го числа кожного місяця, наступного за календарним місяцем реалізації товару, на суму, що відповідає, вартості поставки такого товару покупця, і вказану у видатковій накладній;

п. 5.4. - обов`язок покупця по оплаті отриманих ним товарів, вважається виконаним покупцем в момент зарахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника;

п. 6.6. - товар вважається переданим постачальником і прийнятим покупцем з моменту підписання повноважними представниками сторін накладних (видаткових, товарно-транспортних, кур`єрських);

п. 12.1. - договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2012 року;

п. 12.2. - закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від невиконаних зобов`язань та відповідальності за їх порушення, які мали місце під час дії цього договору;

п. 12.4. - строк дії договору автоматично продовжується на кожен новий рік, у випадку відсутності письмового повідомлення від сторони про розірвання договору за місяць до закінчення року. Кількість таких продовжень договору є необмеженою.

Договір підписаний представниками сторін та посвідчений їх печатками, на підставі п. 12.4. строк дії Договору продовжено до 2020 року.

Із акту звірки взаєморозрахунків від 21.03.2019 року за період з 01.04.2018 року по 21.03.2019 року (а.с. 70-71) вбачається наявність боргу відповідача за поставками попередніх періодів у розмірі 60309 грн. 53 коп., який погоджений та визнаний відповідачем.

Із видаткових накладних: № 19 від 16.04.2018 року на суму 3650 грн., № 74 від 07.05.2018 року на суму 16429 грн., № 75 від 07.05.2018 року на суму 4200 грн., № 79 від 11.05.2018 року на суму 5887 грн., № 140 від 04.06.2018 року на суму 14881 грн., № 2733 від 04.07.2018 року на суму 17516 грн., № 245 від 18.07.2018 року на суму 6000 грн., № 258 від 26.07.2018 року на суму 4495 грн., № 277 від 01.08.2018 року на суму 19862 грн. 80 коп., № 284 від 03.08.2018 року на суму 4619 грн. 70 коп., № 309 від 20.08.2018 року на суму 3000 грн., № 358 від 11.09.2018 року на суму 12817 грн. 80 коп., № 385 від 21.09.2018 року на суму 6770 грн., №400 від 26.09.2018 року на суму 500 грн., № 455 від 22.10.2018 року на суму 5535 грн., № 143 від 04.03.2019 року на суму 8940 грн., № 144 від 04.03.2019 року на суму 39700 грн., № 145 від 04.03.2019 року на суму 41680 грн., № 146 від 04.03.2019 року на суму 2980 грн., № 147 від 05.03.2019 року на суму 16250 грн., № 151 від 05.03.2019 року на суму 41680 грн., № 198 від 22.03.2019 року на суму 14000 грн., № 243 від 03.04.2019 року на суму 19600 грн., № 251 від 11.04.2019 року на суму 3117 грн. 50 коп., № 261 від 17.04.2019 року на суму 1500 грн., № 279 від 24.04.2019 року на суму 27600 грн., № 304 від 14.05.2019 року на суму 3654 грн., № 316 від 16.05.2019 року на суму 3117 грн. 50 коп., № 317 від 17.05.2019 року на суму 4289 грн. 10 коп., № 339 від 23.05.2019 року на суму 4619 грн. 70 коп., № 365 від 30.05.2019 року на суму 26600 грн., № 367 від 31.05.2019 року на суму 16945 грн. 95 коп., № 379 від 04.06.2019 року на суму 6929 грн. 55 коп., № 437 від 21.06.2019 року на суму 5887 грн., № 509 від 01.07.2019 року на суму 49800 грн., № 516 від 24.07.2019 року на суму 11200 грн. (а.с. 19-54) вбачається, що позивач на виконання Договору поставив відповідачу товар - медичні матеріали, а відповідач прийняв товар на загальну суму 476253 грн. 60 коп.

Із банківських виписок позивача вбачається оплата відповідачем отриманого товару частково, у сумі 335931 грн. 15 коп. також повернення товару 29.05.2018 року на суму 21904 грн. 25 коп., та 11.06.2018 року на суму 16749 грн. 54 коп. (а.с. 55-69). Борг відповідача становить 200631 грн. 98 коп.

На виконання умов Договору сторонами підписано акти звірки взаєморозрахунків від 21.03.2019 року за період з 01.04.2018 року по 21.03.2019 року та від 24.07.2019 року за період з 01.01.2019 року по 24.07.2019 року, в яких відповідачем визнано наявність боргу за поставками попередніх періодів у розмірі 60309 грн. 53 коп., а також наявність заборгованості за спірними видатковими накладними (а.с. 70-72).

За розрахунком позивача, викладеним у позовній заяві, заборгованість відповідача станом на 20.10.2020 року становить 200631 грн. 98 коп., вимога про його стягнення є предметом позову у справі, що розглядається. Крім того, у зв`язку з простроченням грошових зобов`язань з оплати поставленого товару, позивач нарахував і заявив до стягнення з відповідача на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України 11618 грн. 04 коп. 3% річних, 9213 грн. 11 коп. інфляційних втрат.

Отже, спірні правовідносини сторін виникли із договору поставки товару № 16Б/12 від 16.03.2012 року, вимоги позивача витікають із суті прав та обов`язків сторін за цим договором.

Спірні правовідносини сторін за правовою природою віднесені до договірних зобов`язань поставки, загальні положення про купівлю-продаж визначені параграфом 1 глави 54, особливості поставки - параграфом 3 глави 54 ЦК України, параграфом 1 глави 30 ГК України, загальні положення про правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобов`язання і договір - розділами І і ІІ книги 5 ЦК України, правові наслідки порушення зобов`язання, відповідальність за порушення зобов`язання - главою 51 ЦК України, розділом V ГК України.

Статтею 3 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов`язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1, ч. 2 п.п. 5, 8 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено право кожного суб`єкта господарювання на захист своїх прав і законних інтересів шляхом, зокрема, присудження до виконання обов`язку в натурі, застосування штрафних санкцій, іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб`єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, за змістом якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст.ст. 193, 202 ГК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 598, ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Частина 1 ст. 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до положень ст. ст. 638, 639 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може укладатися у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Частинами 1, 2 ст. 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

У п.п. 5.1., 5.2. Договору сторони погодили, що покупець зобов`язався провести повний розрахунок за отриманий по видатковій накладній та реалізований товар, покупець здійснює оплату реалізованого товару після його реалізації третій стороні, до 10-го числа кожного місяця, наступного за календарним місяцем реалізації товару, на суму, що відповідає, вартості поставки такого товару покупця, і вказану у видатковій накладній.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За приписами ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Товар за Договором був отриманий на суму 476253 грн. 60 коп. без зауважень, що підтверджується підписами представників відповідача, завіреними печатками відповідача на видаткових накладних: № 19 від 16.04.2018 року, № 74 від 07.05.2018 року, № 75 від 07.05.2018 року, № 79 від 11.05.2018 року, № 140 від 04.06.2018 року, № 2733 від 04.07.2018 року, № 245 від 18.07.2018 року, № 258 від 26.07.2018 року, № 277 від 01.08.2018 року, № 284 від 03.08.2018 року, № 309 від 20.08.2018 року, № 358 від 11.09.2018 року, № 385 від 21.09.2018 року, №400 від 26.09.2018 року, № 455 від 22.10.2018 року, № 143 від 04.03.2019 року, № 144 від 04.03.2019 року, № 145 від 04.03.2019 року, № 146 від 04.03.2019 року, № 147 від 05.03.2019 року, № 151 від 05.03.2019 року, № 198 від 22.03.2019 року, № 243 від 03.04.2019 року, № 251 від 11.04.2019 року, № 261 від 17.04.2019 року, № 279 від 24.04.2019 року, № 304 від 14.05.2019 року, № 316 від 16.05.2019 року, № 317 від 17.05.2019 року, № 339 від 23.05.2019 року, № 365 від 30.05.2019 року на суму 26600 грн., № 367 від 31.05.2019 року , № 379 від 04.06.2019 року, № 437 від 21.06.2019 року, № 509 від 01.07.2019 року, № 516 від 24.07.2019 року, відображений в Актах звірки взаємних розрахунків за періоди: 01.04.2018 року - 21.03.2019 року , 01.01.2019 року - 24.07.2019 року між сторонами, що підписані обома сторонами, крім того відповідачем визнано борг у розмірі 60309 грн. 53 коп. за поставками попередніх періодів. Доказів в підтвердження оплати боргу у розмірі 200631 грн. 98 коп. відповідач не надав.

Отже, наявність і розмір основного боргу в сумі 200631грн. 98 коп. позивачем доведені належними, достатніми та допустимими доказами, вимоги позивача в цій частині позову відповідачем не спростовані, тому зазначена сума боргу підлягає стягненню в судовому порядку.

У зв`язку з простроченням сплати основного грошового зобов`язання позивачем також заявлено до стягнення з відповідача на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України 3% річних в сумі 11618 грн. 04 коп. та інфляційних втрат в сумі 9213 грн. 11 коп.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок спірних сум 3 % річних та інфляційних втрат позивачем методологічно та арифметично проведено правильно, його достовірність відповідачем не спростована, тому і в цій частині вимог суд позов визнає обґрунтованим і таким, що теж підлягає задоволенню.

Нормами Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що:

учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43);

кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 3 ст. 74);

належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76);

обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77);

достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 78);

наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч. 1, 2 ст. 79);

учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 80);

суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч.ч. 1, 2 ст. 86).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням викладених обставин справи, умов Договору та наведених норм законодавства суд позов визнає обґрунтованим, доказаним і задовольняє повністю.

На підставі статті 129 ГПК України з відповідача за первісним позовом на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3321 грн. 95 коп.

Керуючись ст.ст. 129, ст. 233, 236-240, 255, 256 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Підгорного Романа Сергійовича, ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ДП "Техномед Україна", , місцезнаходження: 02092, м. Київ, вул. Рогозівська, буд. 4/16 - 200631 грн. 98 коп. основного боргу, 11618 грн. 04 коп. 3 % річних, 9213 грн. 11 коп. інфляційних, 3321 грн. 95 коп. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст рішення складено 10.02.2021 року.

Суддя В.М. Грачов