ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 рокуСправа № 912/4158/20
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Тимошевської В.В. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу № 912/4158/20

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Міко", 61052, м. Харків, вул. Велика Панасівська, 181

до: Приватного підприємства "Перша українська будівельна компанія", 27507, Кіровоградська область, м. Світловодськ, вул. Робітнича, 2, кв. 286

про стягнення 89 351,43 грн

Без виклику сторін (судове засідання не проводилось).

При розгляді справи судом враховано, що згідно Витягу з ЄДРПОУ, сформованого судом, правильною організаційно-правовою формою відповідача за кодом 42144581 є приватне підприємство, найменування "Перша українська будівельна компанія".

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Міко" (далі - "Компанія "Міко", позивач) звернулось до господарського суду з позовною заявою з вимогами до Приватного підприємства "Перша українська будівельна компанія" (далі - ПП "Перша українська будівельна компанія", відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 89 351,43 грн, з яких: 78 640,01 грн основного боргу, 8 752,26 грн пені та 1 959,16 грн 3% річних, з покладенням на відповідача витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про невиконання ПП "Перша українська будівельна компанія" зобов`язань за договором поставки № 12 від 20.02.2020 в частині повної оплати вартості поставленого товару.

Ухвалою від 30.12.2020 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі №912/4158/20; постановив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи), постановив розпочати розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження через 30 днів з дня відкриття провадження у справі; встановив сторонам строк на подання заяв по суті справи.

02.02.2021 до суду від позивача надійшло клопотання від 28.01.2021 № 28-1 про долучення до матеріалів справи копії платіжного доручення № 254 від 30.12.2020 та повідомлено, що відповідачем після подання позивачем позову до суду було здійснено погашення заборгованості за поставлений товар в сумі 700,00 грн.

04.02.2021 до суду від позивача надійшло клопотання від 02.02.2021 № 02-02 про долучення до матеріалів справи копії платіжного доручення № 53269429.1 від 29.01.2021 та повідомлено, що відповідачем після подання позивачем позову та відкриття провадження у справі здійснено погашення заборгованості за поставлений товар в сумі 5000,00 грн.

27.01.2021 суд розпочав розгляд справи та 15.02.2021 продовжив розгляд справи.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов не скористався, хоча був належним чином повідомлений про наявність відкритого провадження по справі №912/4158/20, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 25 0.

Виходячи з дати отримання відповідачем ухвали суду про відкриття провадження (13.01.2021), встановлений судом строк на подання відзиву закінчився 28.01.2021.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Враховуючи наведене та беручи до уваги необхідність забезпечення прав осіб на доступ до правосуддя, передбаченого Конституцією України і гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (право на справедливий суд), суд розглядає справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Частиною 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Дослідивши докази у справі та письмові пояснення, викладені сторонами, судом встановлено наступні обставини.

20.02.2020 між ТОВ "Компанія "Міко" (Постачальник) та ПП "Перша українська будівельна компанія" (Покупець) укладено договір поставки № 12 (далі - Договір, а.с. 6-8), відповідно до п. 1.1. якого Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець - прийняти та вчасно в повному обсязі оплатити Товар у кількості, по найменуваннях і цінах, зазначених у рахунках-фактурах та видаткових накладних, що виписуються на кожну партію Товару.

Кількість та асортимент Товару, адреси, строки та умови поставки кожної конкретної партії Товару, що постачається згідно з даним Договором, погоджуються та визначаються Сторонами у замовленнях (п. 1.2. Договору).

Пунктом 2.3. Договору визначено, що датою поставки вважається дата підписання обома Сторонами видаткової накладної, що засвідчує прийняття Товару Покупцем від Постачальника.

Відповідно до п. 3.1. Договору загальна ціна Договору складається із сумарної вартості Товару, поставленого за відповідними видатковими накладними протягом строку дії Договору.

Договором передбачено, що Покупець зобов`язаний здійснити оплату за Товар на умовах 100% передоплати (авансовий платіж) на підставі рахунків, які виставляються Постачальником, якщо інше не вказано у Специфікації (п. 3.2. Договору).

Згідно пункту 3.3. Договору розрахунок здійснюється у національній валюті України - гривні, в безготівковій банківській формі шляхом перерахування Покупцем грошових коштів на поточний рахунок Постачальника на підставі рахунку останнього. Оплата вважається такою, що відбулася, з моменту зарахування відповідних коштів у повному обсязі на поточний рахунок Постачальника.

Пунктом 6.5. Договору передбачено, що у разі порушення Покупцем умов пункту 3.2. Договору, він зобов`язаний сплатити Постачальнику за вимогою пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент прострочення, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Договір набирає чинності в момент підписання його сторонами та діє до 31.12.2019 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань по ньому. Якщо жодна із сторін не пізніше ніж за 30 календарних днів до дати закінчення терміну дії даного Договору не виявить ініціативу щодо його (Договору) розірвання, Договір вважається пролонгованим (продовженим) на кожен наступний календарний рік на умовах, викладених у ньому (у Договорі) (п. 8.1. Договору).

Договір підписано повноважними представниками сторін та скріплено печатками.

20.02.2020 між сторонами підписано Специфікацію № 1 до Договору поставки № 12 від 20.02.2020 на поставку Товару на загальну суму 225 120,00 грн, разом з ПДВ (а.с. 8, на звороті).

Відповідно до пункту 1 Специфікації, оплата здійснюється Замовником двома рівними частинами: перша частина - 50% від загальної вартості Товару сплачується до 31.03.2020, друга частина - 50% від загальної вартості Товару сплачується до 20.04.2020.

На виконання Договору позивачем поставлено відповідачу Товар на загальну суму 153 840,01 грн, про що оформлено наступні видаткові накладні: № 39 від 21.02.2020 на загальну суму 113 980,01 грн з ПДВ; № 38 від 21.02.2020 на загальну суму 37 560,00 грн з ПДВ; № 63 від 20.03.2020 на загальну суму 2 300,00 грн з ПДВ (а.с. 9-11).

Вказані видаткові накладні підписані представниками сторін без зауважень та скріплені печатками підприємств.

За отриманий Товар відповідачем сплачено грошові кошти в загальній сумі 75 200,00 грн, а саме: згідно платіжного доручення № 5 від 09.04.2020 в сумі 40 000,00 грн; згідно платіжного доручення № 113 від 31.07.2020 в сумі 30 000,00 грн; згідно платіжного доручення № 216 від 29.10.2020 в сумі 2 500,00 грн; згідно платіжного доручення № 233 від 27.11.2020 в сумі 1 000,00 грн; згідно платіжного доручення № 245 від 12.12.2020 в сумі 1 700,00 грн (а.с. 12-16).

27.08.2020 та 27.10.2020 ТОВ "Компанія "Міко" звернулось до ПП "Перша українська будівельна компанія" з претензіями № № 27-01, 27-02 від 27.08.2020 щодо стягнення оплати за поставлений товар.

Докази надання відповіді на претензії в матеріалах справи відсутні.

На підставі викладеного та у зв`язку з відсутністю повного розрахунку за поставлений Товар, ТОВ "Компанія "Міко" звернулось з позовом у даній справі про стягнення з ПП "Перша українська будівельна компанія" вартості поставленого Товару та нарахованих за період прострочення оплати пені і 3% річних.

При вирішенні спору господарський суд застосував наступні норми законодавства.

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Відповідно до частини 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч. 6 ст. 265 Господарського кодексу України).

В силу приписів ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Покупець, згідно ч. 1 ст. 691, ч.ч. 1, 2 ст. 692 Цивільного Кодексу України, зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини другої статті 193, статей 216, 218 Господарського кодексу України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

У сфері господарювання, згідно з частиною 2 статті 217, частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з частиною 4 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Частина 6 наведеної норми передбачає, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до частини 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (ст. 547 Цивільного кодексу України).

Статтею ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Частиною першою цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У частині другій зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За правилами частин 1, 3, 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Мотивована оцінка доводів сторін і поданих доказів.

На підставі укладеного Договору поставки № 12 від 20.02.2020 між сторонами виникли правовідносини поставки, в силу яких ТОВ "Компанія "Міко" зобов`язалось поставити, а ПП "Перша українська будівельна компанія" прийняти та оплатити Товар.

Згідно оформлених між сторонами видаткових накладних № № 38, 39 від 21.02.2020, № 6 від 20.03.2020 підтверджено поставку відповідачу за Договором Товару на загальну суму 153 840,01 грн.

За вказаний Товар відповідачем проведено частковий розрахунок в сумі 75 200,00 грн

Залишок несплаченої вартості отриманого Товару становить 78 640,01 грн.

Як вже зазначено, згідно Специфікації № 1 до Договору, граничними строком оплати повної вартості Товару є 20.04.2020.

Отже, на час подання до суду позову в даній справі строк оплати вартості Товару за Договором є таким, що настав.

Виходячи з викладеного, позовні вимоги щодо стягнення повної вартості поставленого Товару є обґрунтованими та підтвердженими належними доказами.

Разом з цим, 02.02.2021 та 04.02.2021 на адресу суду надійшли клопотання позивача, у яких повідомлено про сплату відповідачем після подання позову суми заборгованості в загальному розмірі 5 700,00 грн, яка віднесена позивачем в рахунок оплати вартості поставленого Товару.

До клопотань додано платіжні доручення про оплату № 254 від 30.12.2020 на суму 700,00 грн та № 53269429.1 від 29.01.2021 на суму 5 000,00 грн.

Пунктом 2 частини 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відсутність предмета спору означає, що предмет спору існував на момент відкриття провадження у справі та припинив існування в процесі розгляду справи, наприклад, у разі сплати суми боргу.

Таким чином, внаслідок сплати відповідачем під час розгляду в суді справи заборгованості в сумі 5 700,00 грн наявні підстави для закриття провадження у справі в частині стягнення зазначеної суми основного боргу відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Суд роз`яснює, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається (ч. 3 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення основного боргу підлягають задоволенню частково на суму 72 940,01 грн.

Відсутність повної оплати вартості товару в установлений строк є порушенням зобов`язання в розумінні наведених вище норм законодавства та що є підставою для застосування штрафних санкцій за вказане порушення у розмірі, визначеному Договором, а також для нарахування річних згідно ст. 625 Цивільного кодексу України.

Враховуючи положення Господарського процесуального кодексу України, суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Пунктом 6.5 Договору встановлено, що у разі порушення Покупцем умов пункту 2.3 цього Договору, він зобов`язаний сплатити Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент прострочення, від суми заборгованості, за кожен день прострочення.

Отже, Договором передбачено відповідальність Покупця за несвоєчасну оплату Товару у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

Нарахування річних, згідно частини 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, здійснюється в силу вказаних положень законодавства незалежно від того чи передбачено вказане умовами договору. Розмір річних в даному випадку встановлено законом, а саме 3% річних відповідно до частини 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Специфікацією встановлено, що оплата за Товар здійснюється двома рівними частинами, а саме: 50% - до 31.03.2020 та 50% - до 20.04.2020.

Однак, 20.04.2020 є вихідним днем (19.04.2020- Великдень (неділя)), а отже, з урахуванням положень частини 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, останнім днем остаточної сплати вартості Товару є 21.04.2020.

Виходячи з викладеного, оплата вартості поставленого Товару підлягала в наступному порядку: 76 920,00 грн - до 31.03.2020 включно та 76 920,01 грн до 21.04.2020 включно.

Суд також враховує, що за правилами частини 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як слідує з матеріалів справи, умови Договору і Специфікації не встановлюють іншого періоду нарахування пені, тоді як зазначення по тексту "за кожен день прострочення" є порядком розрахунку пені та не є іншим періодом нарахування.

Таким чином, граничним періодом нарахування пені по першій частині платежу в розмірі 50% від загальної вартості поставленого Товару є з 01.04.2020 до 01.10.2020 включно, по наступній частині платежу в розмірі 50% від загальної вартості поставленого Товару є з 22.04.2020 до 22.10.2020 включно.

У відповідності до наведеного та в межах розрахунку позивача, суд наводить наступний розрахунок:

- пені:

з 01.04.2020 до 08.04.2020 на суму простроченого платежу 76 920,00 грн пеня становить 336,26 грн;

з 09.04.2020 до 21.04.2020 на суму простроченого платежу 36 920,00 грн (09.04.2020 оплата 40 000,00 грн) пеня становить 262,27 грн;

з 22.04.2020 до 30.07.2020 на суму простроченого платежу 113 840,00 грн (+76 920,00 грн) пеня становить 4 391,86 грн;

з 31.07.2020 до 01.10.2020 на суму простроченого платежу 83 840,00 грн (31.07.2020 оплата 30 000,00 грн) пеня становить 1 731,78 грн;

з 02.10.2020 до 22.10.2020 на суму простроченого платежу 76 920,00 грн (6 920,00 грн залишок несплаченої суми із першої частини платежу, граничний період нарахування пені по якій до 01.10.2020) пеня становить 529,61 грн;

з 23.10.2020 період нарахування по залишку суми заборгованості 78 640,00 грн перевищує шестимісячний термін, встановлений ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України;

а всього пеня - 7 251,78 грн;

- 3% річних:

з 01.04.2020 до 08.04.2020 на суму простроченого платежу 76 920,00 грн 3% річних становлять 50,44 грн;

з 09.04.2020 до 21.04.2020 на суму простроченого платежу 36 920,00 грн (09.04.2020 оплата 40 000,00 грн) 3% річних становлять 39,34 грн;

з 22.04.2020 до 30.07.2020 на суму простроченого платежу 113 840,00 грн 3% річних становлять 933,11 грн;

з 31.07.2020 до 28.10.2020 на суму простроченого платежу 83 840,00 грн (31.07.2020 оплата 30 000,00 грн) 3% річних становлять 618,49 грн;

з 29.10.2020 до 26.11.2020 на суму простроченого платежу 81 340,00грн (29.10.2020 оплата 2 500,00 грн) 3% річних становлять 193,35 грн;

з 27.11.2020 до 11.12.2020 на сум простроченого платежу 80 340,00 грн (27.11.2020 оплата 1 000,00 грн) 3% річних становлять 98,78 грн;

з 12.12.2020 до 14.12.2020 на суму простроченого платежу 78 640,00 грн (14.12.2020 оплата 1 700,00 грн) 3% річних становлять 19,34 грн,

а всього 3% річних - 1 952,85 грн.

З підстав викладеного, позовні вимоги ТОВ "Компанія "Міко" про стягнення з ПП "Перша українська будівельна компанія" підлягають частковому задоволенню в сумі 72 940,01 грн основного боргу, 7 251,78 грн пені та 1 952,85 грн 3% річних.

У відповідності до ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається повністю на відповідача, внаслідок неправильних дій якого виник спір.

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 126, 129, 231, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства "Перша українська будівельна компанія" (27507, Кіровоградська область, м. Світловодськ, вул. Робітнича, буд. 2, кв. 286, ідентифікаційний код 42144581) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Міко" (61052, м. Харків, вул. Велика Панасівська, 181, ідентифікаційний код 36626037) 72 940,01 грн основного боргу, 7 251,78 грн пені та 1 952,85 грн 3% річних, а також 2 102,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Провадження у справі в частині стягнення 5 700,00 грн основного боргу закрити у зв`язку з відсутністю предмета спору.

У задоволені позову в іншій частині відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Примірники рішення направити Товариству з обмеженою відповідальністю "Компанія "Міко" за адресою: 61052, м. Харків. вул. Велика Панасівська, 181 та Приватному підприємству "Перша українська будівельна компанія" за адресою: 27507, Кіровоградська область, м. Світловодськ, вул. Робітнича, 2, кв. 286.

Повне рішення складено 15.02.2021.

Суддя В.В.Тимошевська