ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2021 Справа № 917/730/20

м.Полтава

за позовною заявою Першого заступника керівника Полтавської місцевої прокуратура, вул. В.Козака, 1, м.Полтава, 36020 в інтересах держави в особі Територіальної громади в особі Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області, вул.Соборна,9, с.Заворскло, Полтавський район, Полтавська область, 38772

до 1. Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, вул.Уютна, 23, м.Полтава, 36039

2. Фермерського господарства "Добробут Тростянець", вул Шляхова,19, с.Великий Тростянець, Полтавський район, Полтавська область, 38770

3. ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

ІІІ особа Фермерське господарство "Агро Приходько", 38772, Полтавська обл., Полтавський район, село Портнівка, вул..Чумацький Шлях, будинок 12, .

про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсними договорів оренди, повернення земельних ділянок

Суддя Кльопов І.Г.

Секретар судового засідання Назаренко Я.А.

Представники сторін згідно протоколу судового засідання

Обставини справи: Перший заступник керівника Полтавської місцевої прокуратура в інтересах в інтересах держави в особі Територіальної громади в особі Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області звернувся до суду з позовом до 1. Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, 2 Фермерського господарства "Добробут Тростянець", 3. ОСОБА_1 , в якому просить суд:

1. Визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області №5007-сг від 25.05.2017 про затвердження ОСОБА_1 проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду

2. Визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області №5016-сг від 29.05.2017 про затвердження ОСОБА_1 проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду

3. Визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області №5008-сг від 25.05.2017 про затвердження ОСОБА_1 проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду

4.Визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області №5017-сг від 29.05.2017 про затвердження ОСОБА_1 проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду

5.Визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області №3765-сг від 11.04.2017 про затвердження ОСОБА_1 проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду

6.Визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області №1317/0/75-15-сг від 18.09.2015 про затвердження ОСОБА_1 проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду

7. Визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області №1291/0/75-15-сг від 18.09.2015 про затвердження ОСОБА_1 проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду

8. Визнати недійсним договір оренди землі від 29.05.2017 щодо земельної ділянки площею 5,1214 га, кадастровий номер :00:016:0022, що розташована за межами населених пунктів на території Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області терміном на 7 років.

9. Визнати недійсним договір оренди землі від 29.05.2017 щодо земельної ділянки площею 13,6852 га, кадастровий номер :00:004:0006, що розташована за межами населених пунктів на території Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області терміном на 7 років.

10. Визнати недійсним договір оренди землі від 29.05.2017 щодо земельної ділянки площею 2,9961 га, кадастровий номер :00:004:0010, що розташована за межами населених пунктів на території Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області терміном на 7 років.

11.Визнати недійсним договір оренди землі від 29.05.2017 щодо земельної ділянки площею 10,0000 га, кадастровий номер :00:004:0005, що розташована за межами населених пунктів на території Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області терміном на 7 років.

12.Визнати недійсним договір оренди землі від 11.04.2017 щодо земельної ділянки площею 3,7472га, кадастровий номер :00:020:0022, що розташована за межами населених пунктів на території Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області терміном на 7 років.

13.Визнати недійсним договір оренди землі від 22.09.2015 щодо земельної ділянки площею 15,0000 га, кадастровий номер :00:011:0039, що розташована за межами населених пунктів на території Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області терміном на 21 рік.

14.Визнати недійсним договір оренди землі від 22.09.2015 щодо земельної ділянки площею 17,1734 га, кадастровий номер :00:015:0071, що розташована за межами населених пунктів на території Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області терміном на 7 років та припинити право оренди ОСОБА_1 в Державному реєстрі речових прав на зазначені земельні ділянки

15. Зобов`язати Фермерське господарство "Добробут Тростянець", вул Шляхова,19 (с.Великий Тростянець, Полтавський район, Полтавська область, 38770, ) передати Заворсклянській сільській об"єднаній територіальній громаді в особі Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області земельні ділянки: - площею 5,1214 га, кадастровий номер :00:016:0022;

- площею 13,6852 га, кадастровий номер :00:004:0006;

- площею 2,9961 га, кадастровий номер :00:004:0010;

- площею 10,0000 га, кадастровий номер :00:004:0005;

- площею 3,7472га, кадастровий номер :00:020:0022;

- площею 15,0000 га, кадастровий номер :00:011:0039;

- площею 17,1734 га, кадастровий номер :00:015:0071 до земель запасу.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 07.05.2020 суд ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду і відкрити провадження у справі; справу розглядати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 04.06.2020.

20.05.2020 за вхід. №5401 від Полтавської місцевої прокуратура надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи додаткових доказів. Клопотання залучено до матеріалів справи.

01.06.2020 за вхід. №5820 від відповідача 2 ФГ "Добробут Тростянець" надійшов відзив на позов. Відповідач 2 проти позову заперечує та просить суд відмовити у задоволенні позову.

01.06.2020 за вхід. №5818 від відповідача 2 ФГ "Добробут Тростянець" надійшла заява про застосування строку позовної давності.

14.07.2020 за вхід. № 7417 від представника відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позов. Відповідач просить відмовити у задоволенні позову та просить суд розглядати справу за його участі

14.07.2020 за вхід. № 7418 від представника ІІІ особи надійшли пояснення по справі. Третя особа заперечує проти задоволення позовних вимог.

29.07.2020 від Полтавської місцевої прокуратури надійшли заперечення на заяву про застосування строку позовної давності.

05.08.2020 за вхід. №8356 та №8357 від Фермерського господарства "Добробут Тростянець" надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 20.08.2019 закрито підготовче провадження у справі.

Відповідно до статті 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив, -

Наказами Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (яке, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №5, є правонаступником Головного управління Держземагентства у Полтавській області), надано дозволи ОСОБА_2 на розробку проектів землеустрою щодо відведення в оренду 7 земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для ведення фермерського господарства, а саме:

№ 1256-сг від 02.07.2014

№ 372/0/75-15-сг від 20.07.2015

№ 372/0/75-15-сг від 16.07.2015

№ 373/0/75-15-сг від 20.07.2015

№ 1257-сг від 02.07.2014

№ 1259-сг від 02.07.2014

№ 1258-сг від 02.07.2014

Ділянки розташовані за межами населених пунктів Заворсклянської сільської ради Полтавського району.

У подальшому, ГУ Держгеокадастру у Полтавській області прийнято накази:

№ 5007-сг від 25.05.2017

№ 5016-сг від 29.05.2017

№ 5008-сг від 25.05.2017

№ 5017-сг від 29.05.2017

№ 3765-сг від 11.04.2017

№ 1317/0/75-15-сг від 18.09.2015

№ 1291/0/75-15-сг від 18.09.2015, якими затверджено документацію із землеустрою, розроблену на підставі наказів Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, та передано в оренду ОСОБА_2 земельні ділянки державної власності загальною площею 67,7233 га, розташовані за межами населених пунктів Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області для ведення фермерського господарства.

Усі вищезазначені накази ГУ Держгеокадастру у Полтавській області прийняті на підставі клопотань ОСОБА_2 та доданих до них документів.

У подальшому, між ГУ Держгеокадастру у Полтавській області та ОСОБА_2 укладено 7 договорів оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства загальною площею 67,7233 га, розташовані за межами населених пунктів Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області, а саме:

- від 29.05.2017 щодо земельної ділянки площею 5,1214 га, кадастровий номер :00:016:0022, що розташована за межами населених пунктів на території Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області терміном на 7 років;

- від 29.05.2017 щодо земельної ділянки площею 13,6852 га, кадастровий номер :00:004:0006, що розташована за межами населених пунктів на території Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області терміном на 7 років;

- від 29.05.2017 щодо земельної ділянки площею 2,9961га, кадастровий номер :00:004:0010, що розташована за межами населених пунктів на території Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області терміном на 7 років;

- від 29.05.2017 щодо земельної ділянки площею 10,0000 га, кадастровий номер :00:004:0005, що розташована за межами населених пунктів на території Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області терміном на 7 років;

- від 11.04.2017 щодо земельної ділянки площею 3,7472 га, кадастровий номер :00:020:0022, що розташована за межами населених пунктів на території Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області терміном на 7 років;

- від 22.09.2015 щодо земельної ділянки площею 15,0000га, кадастровий номер. :00:011:0039, що розташована за межами населених пунктів на території Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області терміном на 21 рік;

- від 22.09.2015 щодо земельної ділянки площею 17,1734 га, кадастровий номер :00:015:0071, що розташована за межами населених пунктів на території Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області терміном на 7 років.

Право оренди по усім вищевказаним договорам зареєстровано із внесенням відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Проте Полтавською місцевою прокуратурою під час вивчення зазначеної документації встановлено, вказані накази прийнято, а договори оренди землі укладено з порушенням Земельного кодексу України та Закону України Про фермерське господарство, а тому вони є незаконними, підлягають скасуванню та, відповідно, визнанню недійсними.

Як стверджує позивач, в обґрунтування позовних вимог, у поданих до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області заявах (клопотаннях) про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для створення та ведення фермерського господарства ОСОБА_2 не обґрунтовано бажані для отримання великі розміри земельних ділянок на території сільської ради, з урахуванням перспектив діяльності створюваного фермерського господарства.

Також, у вказаній заяві та доданих до неї документах не вказано кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання землі.

Отже, відсутність у заяві обов`язкової інформації щодо обґрунтування значних розмірів земельних ділянок з урахуванням перспектив діяльності створюваного фермерського господарства та відсутність реальної можливості її обробітку, кількості членів фермерського господарства і наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність є порушенням встановленої процедури набуття права оренди на землю для створення та ведення фермерського господарства.

Окрім зазначеного, всупереч вимогам ч. 7 ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство», якою встановлено, що земельні ділянки надаються громадянам для ведення фермерського господарства єдиним масивом з розташованими на них водними джерелами та лісовими угіддями, наближеними до існуючих шляхів, електро- і радіотелефонних мереж, газо- і водопостачальних систем та інших видів інженерної інфраструктури, спірні земельні ділянки, виділені ОСОБА_2 , розташовані не єдиним масивом.

Також позивач зазначає, що враховуючи вимоги статей 7, 12 Закону Про фермерське господарство, статей 116, 118, 121, 123 та 134 Земельного кодексу України, громадянин право на отримання земельної ділянки державної власності може використати один раз, додатково земельні ділянки громадянин або фермерське господарство можуть отримувати на конкурентних засадах через участь у торгах.

Проте згідно з інформацією, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна та договорами оренди землі в 2014 та 2015 роках (договори оренди від 22.12.2014 та 07.08.2015) ОСОБА_2 , з метою реалізації права на створення фермерського господарства ОСОБА_2 вже отримано дві земельні ділянки загальною площею 47, 1877 га на території Заворсклянської сільської ради для ведення фермерського господарства.

У подальшому ОСОБА_2 засновано Фермерське господарство «Добробут Тростянець», зареєстроване 01.09.2015.

Таким чином, як вважає позивач, відповідачами не дотримано положень Земельного Кодексу України та Закону України Про фермерське господарство в частині подання та прийняття обов`язкових документів та інформації для отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок внаслідок ненадання відомостей ОСОБА_2 та неналежного виконання обов`язків посадовими особами Головного управління Держземагенства в Полтавській області. Зокрема, Головним управлінням Держземагенства у Полтавській області не встановлено і не зазначено обставин і фактів, які підлягали встановленню з огляду на положення статті 7 Закону України Про фермерське господарство, а саме: не надано оцінки обставинам і умовам, зазначеним у заявах ОСОБА_2 , не перевірено, як заявник обґрунтовував розміри земельних ділянок, які перспективи діяльності власного фермерського господарства він наводив при цьому, та які з них були враховані при прийнятті рішення ГУ Держземагенства про надання йому 7 дозволів на розроблення проекту землеустрою щодо відведення 7 земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства. Зокрема, чи мав (має) можливість самостійно вести фермерську діяльність, чи мав (має) він власну техніку для обробітку землі, ресурси для оренди сільськогосподарської техніки, чи мав (має) потенційних контрагентів, ресурси яких він може залучити для ведення фермерського господарства, а також чи буде взагалі проводити діяльність на відведених земельних ділянках самостійно.

Також вказані накази стали підставою для укладення між ГУ Держгеокадастру у Полтавській області та ОСОБА_2 вказаних 7 договорів оренди земельних ділянок загальною площею 67,7233 га.

Прокурор просить суд визнати незаконними та скасувати накази ГУ Держгеокадстру у Полтавській області, визнати недійсними договори оренди землі та зобов"язати Фермерське господарство "Добробут Тростянець" передати Заворсклянській сільській об"єднаній територіальній громаді в особі Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області вказані земельні ділянки.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Питання надання земельних ділянок державної або комунальної власності в оренду для створення фермерських господарств регулюється Земельним кодексом України та Законом України «Про фермерське господарство» в редакціях, що діяли на час виникнення спірних правовідносин.

З огляду на положення статей 22, 31, 93, 124 ЗК України землі сільськогосподарського призначення можуть надаватися громадянам для ведення фермерського господарства та використовуватися цим господарством, зокрема, на умовах оренди. За правилом статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок державної або комунальної власності здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Частинами другою та третьою статті 134 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначені випадки, коли земельні торги не проводяться, а передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу. Зокрема, земельні торги не проводяться в разі передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства.

Стаття 123 ЗК України врегульовує загальний порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування в тих випадках, коли згідно із законом земельні торги не проводяться; визначає вимоги до змісту клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; забороняє компетентним органам вимагати непередбачені цією статтею матеріали та документи; установлює загальні підстави для відмови в наданні такого дозволу.

Разом з тим відносини, пов`язані зі створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються, крім ЗК України, Законом України «Про фермерське господарство» та іншими нормативно-правовими актами України (стаття 2 цього Закону). У таких правовідносинах цей Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, а ЗК України - загальним.

Відповідно до частин першої та другої статті 1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян зі створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім`ї, відповідно до закону.

Можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) йому земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов`язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства (стаття 8 цього Закону).

Порядок надання (передачі) земельних ділянок для ведення фермерського господарства передбачений спеціальним Законом України «Про фермерське господарство».

Відповідно до статті 12 Закону України «Про фермерське господарство» земельні ділянки, які використовуються фермерським господарством на умовах оренди, входять до складу земель фермерського господарства.

За змістом статей 1, 5, 7, 8 і 12 Закону України «Про фермерське господарство» після укладення договору оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства та проведення державної реєстрації такого господарства обов`язки орендаря цієї земельної ділянки виконує фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась.

Матеріалами справи підтверджено, що в 2014 та 2015 роках (договори оренди від 22.12.2014 та 07.08.2015) ОСОБА_2 , з метою реалізації права на створення фермерського господарства, отримано дві земельні ділянки загальною площею 47, 1877 га на території Заворсклянської сільської ради для ведення фермерського господарства. Наведене підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власне на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна договорами оренди землі.

У подальшому ОСОБА_2 засновано Фермерське господарство «Добробут Тростянець», яке зареєстроване 01.09.2015.

Таким чином, з урахуванням вимог статей 7, 12 Закону України «Про фермерське господарство», статей 116, 118, 121, 123, 134 ЗК України громадянин право на отримання земельної ділянки державної власності мо використати один раз, додатково земельні ділянки громадянин або фермера господарство можуть отримувати на конкурентних засадах через участі торгах, а фермерське господарство після державної реєстрації має правої отримання додаткової земельної ділянки (ділянок), але як юридична особа, але як громадянин із метою створення фермерського господарства.

Оскільки ОСОБА_2 є засновником ФГ «Добробут Тростянець» та отримав земельні ділянки для створення зазначеного господарства, то надані йому для ведення фермерського господарства ще семи окремих земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної форми власності, якірозташовані в іншому місці, суперечить зазначеним правовим нормам.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що після державної реєстрації фермерське господарство має право на отримання додаткової земельної ділянки (ділянок), але як юридична особа, а не як громадянин з метою створення фермерського господарства, у порядку, визначеному законом, на конкурентних засадах. Саме така позиція викладена, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі №619/1680/17-ц та від 15 січня 2020 року у справі №698/119/18.

Згідно з абзацами 1, 2 частини першої статті 7 цього Закону ( у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради.

У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.

Аналіз приписів вказаного вище законодавства у сукупності свідчить про те, що громадяни, які виявили бажання отримати земельні ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства, у поданій заяві до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області зобов`язані обґрунтувати право на отримання землі відповідно до кожної підстави.

Саме наявність цього обґрунтування забезпечує раціональне та ефективне використання земель для розвитку фермерського господарства, запобігає виведенню земель сільськогосподарського призначення із державної власності та її отриманню на пільгових умовах.

Частинами другою та четвертою статті 7 цього Закону передбачено, що заяву громадянина про надання земельної ділянки у власність або в оренду районна або міська державні адміністрації або орган місцевого самоврядування розглядають у місячний строк і в разі її задоволення дають згоду на підготовку землевпорядною організацією проекту відведення земельної ділянки. Проект відведення земельної ділянки погоджується та затверджується відповідно закону. У разі відмови органів державної влади та органів місцеві самоврядування у наданні земельної ділянки для ведення фермерські господарства питання вирішується судом.

Отже, спеціальний Закон України «Про фермерське господарство» визначає обов`язкові вимоги до змісту заяви про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства, які дещо відрізняються від загальних вимог, передбачених статтею 123 ЗК України до змісту клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Зокрема, в заяві про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства потрібно зазначити не лише бажаний розмір і місце розташування ділянки, але й обґрунтувати розміри земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства.

Зазначені вимоги відповідають загальним принципам земельного законодавства (стаття 5 ЗК України) та меті правового регулювання земельних відносин у сфері діяльності фермерських господарств, яка полягає в створенні умов для реалізації ініціативи громадян щодо виробництва товарної сільськогосподарської продукції, її переробки та реалізації на внутрішньому і зовнішньому ринках, а також для забезпечення раціонального використання і охорони земель фермерських господарств, правового та соціального захисту фермерів України (преамбула Закону України «Про фермерське господарство»).

Крім того, Закон України «Про фермерське господарство» передбачає, що заява громадянина про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства повинна бути розглянута по суті. При цьому норми цього Закону не містять імперативної вказівки про задоволення заяви за наявності певних формальних умов, допускаючи можливість прийняття органом державної влади чи органом місцевого самоврядування рішення про відмову в задоволенні заяви без визначення виключного переліку підстав для такої відмови.

Таким чином, за змістом статей 1, 7, 8 Закону України «Про фермерське господарство» заява громадянина про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства повинна містити сукупність передбачених частиною першою статті 7 цього Закону відомостей і обставин. У свою чергу, розглядаючи заяву громадянина по суті, орган виконавчої влади чи місцевого самоврядування (а в разі переданого на судовий розгляд спору - суд) повинен дати оцінку обставинам і відомостям, зазначеним у заяві, перевірити доводи заявника, наведені на обґрунтування розміру земельної ділянки, з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства, в тому числі щодо наявності трудових і матеріальних ресурсів.

У поданих до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області заявах (клопотаннях) про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для створення та ведення фермерського господарства ОСОБА_2 не обґрунтовано бажані для отримання великі розміри земельних ділянок на території сільської ради, з урахуванням перспектив діяльності створюваного фермерського господарства.

Також, у вказаній заяві та доданих до неї документах не вказано кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання землі.

Отже, відсутність у заяві обов`язкової інформації щодо обґрунтування значних розмірів земельних ділянок з урахуванням перспектив діяльності створюваного фермерського господарства та відсутність реальної можливості її обробітку, кількості членів фермерського господарства і наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність є порушенням встановленої процедури набуття права оренди на землю для створення та ведення фермерського господарства.

Окрім зазначеного, всупереч вимогам ч. 7 ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство», якою встановлено, що земельні ділянки надаються громадянам для ведення фермерського господарства єдиним масивом з розташованими на них водними джерелами та лісовими угіддями, наближеними до існуючих шляхів, електро- і радіотелефонних мереж, газо- і водопостачальних систем та інших видів інженерної інфраструктури, спірні земельні ділянки, виділені ОСОБА_2 , розташовані не єдиним масивом.

За наслідками зазначеної перевірки орган державної виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування повинен пересвідчитися в дійсності волевиявлення заявника, наявності в нього бажання створити фермерське господарство та спроможності вести господарство такого типу - виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих для ведення фермерського господарства. Натомість відсутність належної перевірки, формальний підхід до вирішення заяви громадянина створює передумови для невиправданого, штучного використання процедури створення фермерського господарства як спрощеного, пільгового порядку одержання іншими приватними суб`єктами в користування земель державної чи комунальної власності поза передбаченою законом обов`язковою процедурою - без проведення земельних торгів.

У зв`язку із викладеним, враховуючи вимоги статей 7, 12 Закону «Про фермерське господарство», статей 116, 118, 121, 123, 134 Земельного кодексу України, громадянин право на отримання земельної ділянки державної власності може використати один раз, додатково земельні ділянки громадянин або фермерське господарство можуть отримувати на конкурентних засадах через участь у торгах.

Оскільки ОСОБА_2 є засновником ФГ «Добробут Тростянець» та вже отримав земельні ділянки для створення зазначеного господарства, то надання йому для ведення фермерського господарства ще семи окремих земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які розташовані в іншому місці, суперечить зазначеним правовим нормам.

Таким чином, ГУ Держгеокадастру у Полтавській області не надано належної оцінки обставинам і умовам, зазначеним у клопотаннях ОСОБА_2 , відсутності належного обґрунтування розмірів земельних ділянок з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства, в тому числі щодо наявності трудових і матеріальних ресурсів, не перевірено та не враховано обставини, які спростовують дійсність волевиявлення заявника, наявність в нього бажання здійснювати фермерську діяльність та спроможність вести господарство такого виду - виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих для ведення фермерського господарства.

Прийняття рішення про затвердження ОСОБА_2 проектів землеустрою щодо відведення та про передачу в оренду земельних ділянок, створили передумови для невиправданого, штучного використання процедури створення фермерського господарства як спрощеного, пільгового порядку одержання в користування земель державної чи комунальної власності поза передбаченою законом обов`язковою процедурою - без проведення земельних торгів.

Отже, дана обставина є підставою для скасування рішень про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок, їх передачу в оренду.

Враховуючи те, що громадянин право на отримання земельної ділянки державної власності може використати один раз, накази ГУ Держземагентства у Полтавській області № 5007-сг від 25.05.2017; № 5016-сг від 29.05.2017; № 5008-сг від 25.05.2017; № 5017-сг від 29.05.2017; № 3765-сг від 11.04.2017; № 1317/0/75-15-сг від 18.09.2015; № 1291/0/75-15-сг від 18.09.2015, якими затверджено документацію із землеустрою, розроблену на підставі наказів Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, та передано в оренду ОСОБА_2 земельні ділянки державної власності загальною площею 67,7233 га, розташовані за межами населених пунктів Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області для ведення фермерського господарства, прийнято із порушенням Земельного кодексу України та Закону України "Про фермерське господарство" А отже, договори оренди землі, які укладені на їх підставі, визнаються судом недійсними.

Статтею 216 Цивільного Кодексу України закріплено, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї статті застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

З огляду на викладене, обґрунтованими є вимоги прокурора про зобов`язання Фермерське господарство "Добробут Тростянець" передати Заворсклянській сільській об"єднаній територіальній громаді в особі Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області земельні ділянки:

- площею 5,1214 га, кадастровий номер :00:016:0022;

- площею 13,6852 га, кадастровий номер :00:004:0006;

- площею 2,9961 га, кадастровий номер :00:004:0010;

- площею 10,0000 га, кадастровий номер :00:004:0005;

- площею 3,7472га, кадастровий номер :00:020:0022;

- площею 15,0000 га, кадастровий номер :00:011:0039;

- площею 17,1734 га, кадастровий номер :00:015:0071 до земель запасу.

Щодо заявлено відповідачем клопотання про застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне

Відповідно до статей 256, 257, 261 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

При цьому і в разі пред`явлення позову особою, право якої порушене, і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, позовна давність починає обчислюватися з одного й того самого моменту коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів або інтересів територіальної громади. Це правило пов`язане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про такі обставини.

Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) аспекти. Порівняльний аналіз термінів "довідався" та "міг довідатися", що містяться в статті 261 Цивільного кодексу України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Прокурор здійснює представництво органу в інтересах якого він звертається до суду на підставі закону, а тому положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів, але не наділяє прокурора ставити питання про поновлення строку позовної давності за відсутності такого клопотання з боку самої особи, в інтересах якої прокурор звертається до суду. Таке клопотання від Міністерства оборони України, як органу, в інтересах якого заявлено позов до суду не заявлялося.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.97 N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", яка набрала чинності для України 11.09.97, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що "позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу" (п. 570 рішення від 20.09.2011 за заявою N 14902/04 у справі ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії"; п. 51 рішення від 22.10.96 за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства").

Позов прокурором подано 30 квітня 2020 року (згідно поштового штемпеля на конверті).

В обґрунтуванні причин подачі позову у такий строк прокурор зазначає, що в даному випадку розпоряднику вказаних земельних ділянок Заворсклянській сільській раді та позивачу у вказаній справі про порушення інтересів держави у спірних правовідносинах стало відомо із листа Полтавської місцевої прокуратури №118-15932вих-19 від 18.09.2019

Так, відповідно до частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Ототожнення дати вчинення відповідної правомочності з моментом виникнення права на захист порушеного права суперечить приписам ст. 261 ЦК України, відповідно до частини 1 якої перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Аналогічні положення закріплені у п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 № 9 відповідно до якого передбачено, що перебіг позовної давності щодо вимог про визнання правочинів недійсними обчислюється не з моменту вчинення правочину, а відповідно до частини першої статті 261 Цивільного кодексу України - від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Цивільним кодексом України встановлено винятки з цього правила щодо окремих вимог, пов`язаних з визнанням правочинів недійсними (частини друга, третя статті 261 Цивільного кодексу України).

Верховний Суд України у постанові від 22.04.2015 у справі № 6- 48цс15 зазначив, що початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Заворсклянській сільській раді спірні земельні ділянки передано 27.09.2018 року на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Полтавській області №6567-СГ (міститься в матеріалах справи). Наведене свідчить про те, що і право вимоги до суду про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсними договорів оренди землі та повернення земельних ділянок, що складають предмет спору, позивач отримав лише у 2018 році.

Таким чином, виникнення права на позов пов`язане не з моментом порушення цивільного права суб`єкта, що його реалізує, а з моментом, коли він довідався або міг довідатись про таке порушення, зважаючи при цьому на суб`єктивні та об`єктивні чинники, такі як усвідомлення порушення його права, наявність достатнього обсягу інформації, яка б давала можливість усвідомити те, що право порушено, наявність права на захист інтересів (обсяг повноважень, у тому числі процесуальних, для захисту права).

Відповідно до постанови Верховного Суду від 22.12.2018 у справі № 910/4715/16 суд досліджував питання застосування строків позовної давності при зверненні прокурора з позовною заявою про витребування майна було сформовано правову позицію про те, що у спірних правовідносинах визначальним є обізнаність потенційного позивача саме про факт порушення його права, а не інформованість про певні обставили щодо обліку майна чи його передачі.

Таким чином, позов прокурора, поданий в інтересах держави в особі Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області, пред`явлено в межах строку позовної давності.

Одночасно суд вважає також за необхідне зауважити на тому, що питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України «Про прокуратуру». Ця стаття визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина перша). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (частина третя). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци перший - третій частини четвертої). У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження (частина сьома).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 викладено правовий висновок про те, що прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Наведений порядок при поданні першим заступником керівника Полтавської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Територіальної громади в особі Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області даного позову був дотриманий, що підтверджується наявним в матеріалах справи відповідними листами прокурора до Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 13.11.2019 вих. №35-1879вих19 та Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області до Полтавської місцевої прокуратури від 02.10.2019 за вих. №02-34/993 щодо даного спору.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Щодо інших аргументів сторін, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються судом в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, рішення від 10.02.2010). Крім того, аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц.

Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на відповідачів

Наказом Генерального прокурора №410 від 03.09.2020 прокуратуру Полтавської області перейменовано у Полтавську обласну прокуратуру без зміни ідентифікаційних кодів юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Керуючись статтями 129, 232 - 233, 237 - 238 Господарського процесуального кодексу України, суд ,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області №5007-сг від 25.05.2017 про затвердження ОСОБА_1 проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду

3. Визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області №5016-сг від 29.05.2017 про затвердження ОСОБА_1 проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду

4. Визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області №5008-сг від 25.05.2017 про затвердження ОСОБА_1 проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду

5. Визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області №5017-сг від 29.05.2017 про затвердження ОСОБА_1 проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду

6.Визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області №3765-сг від 11.04.2017 про затвердження ОСОБА_1 проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду

7.Визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області №1317/0/75-15-сг від 18.09.2015 про затвердження ОСОБА_1 проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду

8. Визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області №1291/0/75-15-сг від 18.09.2015 про затвердження ОСОБА_1 проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду.

9. Визнати недійсним договір оренди землі від 29.05.2017, укладений між Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області та ОСОБА_1 щодо земельної ділянки площею 5,1214 га, кадастровий номер :00:016:0022, що розташована за межами населених пунктів на території Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області терміном на 7 років.

10. Визнати недійсним договір оренди землі від 29.05.2017 укладений між Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області та ОСОБА_1 щодо земельної ділянки площею 13,6852 га, кадастровий номер :00:004:0006, що розташована за межами населених пунктів на території Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області терміном на 7 років.

11. Визнати недійсним договір оренди землі від 29.05.2017 укладений між Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області та ОСОБА_1 щодо земельної ділянки площею 2,9961 га, кадастровий номер :00:004:0010, що розташована за межами населених пунктів на території Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області терміном на 7 років.

12.Визнати недійсним договір оренди землі від 29.05.2017 укладений між Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області та ОСОБА_1 щодо земельної ділянки площею 10,0000 га, кадастровий номер :00:004:0005, що розташована за межами населених пунктів на території Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області терміном на 7 років.

13.Визнати недійсним договір оренди землі від 11.04.2017 укладений між Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області та ОСОБА_1 щодо земельної ділянки площею 3,7472га, кадастровий номер :00:020:0022, що розташована за межами населених пунктів на території Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області терміном на 7 років.

14. Визнати недійсним договір оренди землі від 22.09.2015 укладений між Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області та ОСОБА_1 щодо земельної ділянки площею 15,0000 га, кадастровий номер :00:011:0039, що розташована за межами населених пунктів на території Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області терміном на 21 рік.

15.Визнати недійсним договір оренди землі від 22.09.2015 укладений між Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області та ОСОБА_1 щодо земельної ділянки площею 17,1734 га, кадастровий номер :00:015:0071, що розташована за межами населених пунктів на території Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області терміном на 7 років та припинити право оренди ОСОБА_1 в Державному реєстрі речових прав на зазначені земельні ділянки

16. Зобов`язати Фермерське господарство "Добробут Тростянець", вул Шляхова, 19 (с.Великий Тростянець, Полтавський район, Полтавська область, 38770, ) передати Заворсклянській сільській об"єднаній територіальній громаді в особі Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області земельні ділянки: - площею 5,1214 га, кадастровий номер :00:016:0022;

- площею 13,6852 га, кадастровий номер :00:004:0006;

- площею 2,9961 га, кадастровий номер :00:004:0010;

- площею 10,0000 га, кадастровий номер :00:004:0005;

- площею 3,7472га, кадастровий номер :00:020:0022;

- площею 15,0000 га, кадастровий номер :00:011:0039;

- площею 17,1734 га, кадастровий номер :00:015:0071 до земель запасу.

17. Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (вул.Уютна, 23, м.Полтава, 36039, ) на користь Полтавської обласної прокуратури ( вулиця 1100-річчя Полтави, 7, м.Полтава, 36000, ) судовий збір у розмірі 22071,00грн.

18. Стягнути з Фермерського господарства "Добробут Тростянець"(вул Шляхова,19, с.Великий Тростянець, Полтавський район, Полтавська область, 38770, ) на користь Полтавської обласної прокуратури ( вулиця 1100-річчя Полтави, 7, м.Полтава, 36000, ) судовий збір у розмірі 29428,00грн.

19. Стягнути зМатьохи ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , ід.номер НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 7357,00грн.

Видати накази з набранням цим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до пункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 12.02.2021

Суддя Кльопов І.Г.