ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 року м. ОдесаСправа № 916/1160/20
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Будішевської Л.О.

суддів Таран С.В., Поліщук Л.В.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства «Ліра»

на рішення Господарського суду Одеської області від 31.07.2020, ухвалене суддею Демешиним О.А., м. Одеса, повний текст складено 03.08.2020

у справі № 916/1160/20

за позовом Приватного підприємства «Ліра»

до Фізичної особи-підприємця Зедріної Лариси Петрівни

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Департаменту комунальної власності Одеської міської ради

про стягнення 99754,55 грн.

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року Приватне підприємство «Ліра» (далі ПП «Ліра») звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Зедріної Лариси Петрівни (далі ФОП Зедріна Л.П.), в якому просило суд стягнути з останньої 99754,55 грн., з яких: 51955,50 грн. заборгованості за договором суборенди та 47799,05 грн. пені.

Позов мотивований неналежним виконанням відповідачем умов договору суборенди № 4 від 25.07.2016 в частині своєчасної сплати платежів за користування нежитловим приміщенням.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.05.2020 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 916/1160/20.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.06.2020 залучено до участі у справі № 916/1160/20 в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору: Департамент комунальної власності Одеської міської ради (далі Департамент).

Рішенням Господарського суду Одеської області від 31.07.2020 у справі № 916/1160/20 позов ПП «Ліра» задоволено частково, стягнуто з ФОП Зедріної Л.П. на його користь 20246,92 грн., з яких: 18137,37 грн. заборгованості за договором суборенди, 2109,55 грн. пені та 426,71 грн. витрат по сплаті судового збору.

Місцевий господарський суд дійшов висновку про доведеність позивачем факту неналежного виконання відповідачем умов договору в частині своєчасної сплати платежів за користування нежитловим приміщенням. Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд дійшов висновку, що він не відповідає умовам розрахунку розміру суборендної плати, який є невід`ємною частиною договору (5987,26 грн.), здійснив власний розрахунок, за яким основна заборгованість відповідача перед позивачем складає 18137,37 грн. Також судом було здійснено перерахунок розміру пені.

Не погодившись з рішенням суду, позивач 11.11.2020 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати в частині відмови у задоволенні позову, прийняти нове рішення в цій частині про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув увагу та не, що сторони визначили можливість зміни та індексації розміру суборендної плати за ініціативою орендаря, а тому безпідставно здійснив перерахунок розміру основної заборгованості відповідача. Крім того, дії відповідача (часткова сплата заборгованості) свідчать про те, що він визнав борг.

Разом з апеляційною скаргою ПП «Ліра» заявлено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження, яке мотивоване введенням в Україні карантину через поширення коронавірусної хвороби «COVID-19».

Враховуючи, що апеляційна скарга була подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції, ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.112019 витребувано у Господарського суду Одеської області матеріали справи №916/1160/20, вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою відкладено до повернення матеріалів даної справи з суду першої інстанції.

19.11.2020 матеріали даної справи надійшли до Південно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.11.2020 у справі № 916/1160/20 апеляційну скаргу ПП «Ліра» залишено без руху на підставі частин 2, 3 ст. 260 ГПК України (апеляційна скарга буда подана з пропуском строку, встановленого ст. 256 ГПК України, а підстави, вказані у заяві про поновлення цього строку, визнані неповажними; до скарги не було надано доказів сплати судового збору), встановлено скаржнику 10-ти денний строк з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків.

11.12.2020 від ПП «Ліра» надійшла заява про усунення недоліків, до якої додано оригінал платіжного доручення № 1044 від 10.12.2020 на суму 3153 грн., а також клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 31.07.2020 у справі № 916/1160/20, в якому зазначено інші підстави для його поновлення.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.12.2020 ПП «Ліра» поновлено пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження, за апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження, вирішено здійснювати її розгляд в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, встановлено іншим учасникам справи строк до 11.01.2021 для подання відзиву, роз`яснено учасникам справи про їх право у строк до 11.01.2021 подати до суду будь-які заяви чи клопотання стосовно процесуальних питань, зупинено дію рішення Господарського суду Одеської області від 31.07.2020 у справі № 916/1160/20.

11.01.2021 від ФОП Зедріної Л.П. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, зокрема, що відповідач не визнавав борг у нарахованому ПП «Ліра» розмірі.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.07.2016 року між ПП «Ліра» (орендодавець) та ФОП Зедріною Л.П. (суборендар) укладено договір суборенди нежитлового приміщення (далі договір) (а.с.7-9), відповідно до п. п. 1.1. якого, орендодавець зобов`язується передати за цим договором суборендареві частину нежитлового приміщення 1-го поверху вбудовано-прибудованої будівлі, загальною площею 102,7 кв., м, розташоване за адресою, м. Одеса, вул. С. Палія (колишня назва Дніпропетровська дорога), 70, що належить орендарю на підставі договору оренди № 7/004, в стані, що дозволяє його експлуатацію (далі нежитлове приміщення).

Згідно з п. 4.1. договору за користування об`єктом суборенди суборендар сплачує орендарю плату, а також оплату наданих послуг в повному обсязі шляхом передоплати на кожен місяць вперед, розмір яких вказано в розрахунку (який є невід`ємною частиною цього договору).

Пунктом 4.3. Договору визначено, що орендна плата вноситься не пізніше першого числа кожного місяця.

Відповідно до п. 5.1 договору він укладений строком на один рік до 22.07.2017 включно.

На виконання п. 4.1. договору 25.07.2016 між сторонами складено та підписано розрахунок суми орендної плати, який складає 5987,26 грн. (а.с.10).

31.08.2016 між сторонами складено та підписано акт приймання-передачі.

22.07.2017 та 21.07.2018 між сторонами укладені додаткові угоди № 1, 2 до договору (а.с.11, 12), в яких погоджено продовжити термін дії договору на той самий термін і на тих самих умовах. Вказані додаткові угоди є невід`ємною частиною договору.

22.03.2019 сторони уклали додаткову угоду, відповідно до якої договір суборенди нежитлового приміщення було викладено у новій редакції.

Відповідно до пунктів 4.5, 5.1., 8.1. додаткової угоди від 22.03.2019:

- даним договором встановлено, що розмір суборендної плати може бути переглянутий, змінений, (індексований) за ініціативою орендаря (п.4.5.);

- строк суборенди встановлюється з 22.03.2019 по 20.03.2020 включно.

- будь-які зміни та доповнення до даного договору повинні бути здійснені в письмовому вигляді і підписані уповноваженими на то представниками сторін.

06.06.2019 року ПП «Ліра» направило ФОП Зедріній Л.П. претензію (у відповідності до вимог ст. 222 ГК України), в якій позивач вимагав погасити заборгованість за договором за період з листопада 2018 року по 06.06.2019 року у розмірі 61905,50 гривень та 9797,73 пені, нарахованої з 22.03.2019 року по 06.06.2019 року. Також позивач повідомив відповідача, що відмовляється від договору суборенди, а тому договір є розірваним з моменту одержання вказаного повідомлення.

Відповідач частково оплатив заборгованість, а саме: 07.12.2018 - 13823,45 грн., 14.06.2019 - 5000 грн. та 02.09.2019 - 4950 грн., що підтверджується випискою по рахунку (а.с.134-135) та не заперечується учасниками справи.

Предметом спору у даній справі є вимога ПП «Ліра» стягнути з ФОП Зедріної Л.П. 99754,55 грн., (51955,50 грн. основна заборгованість за договором суборенди та 47799,05 грн. пеня.) з підстав неналежного виконання відповідачем умов договору в частині своєчасної сплати платежів за користування нежитловим приміщенням.

Частково задовольняючи позов, місцевий господарський суд дійшов висновку, що наданий до позовної заяви розрахунок основної заборгованості не відповідає умовам розрахунку розміру суборендної плати, який є невід`ємною частиною договору (5987,26 грн.), суд здійснив власний розрахунок, за яким основна заборгованість відповідача перед позивачем складає 18137,37 грн. Також судом було здійснено перерахунок розміру пені.

Фактично, доводи апеляційної скарги ПП «Ліра» зводяться до того, що суд безпідставно здійснив перерахунок розміру основної заборгованість відповідача, оскільки не врахував, що сторони визначили можливість зміни та індексації розміру суборендної плати за ініціативою орендаря.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, Південно-західний апеляційний господарський суд в даному випадку переглядає рішення Господарського суду Одеської області від 31.07.2020 у справі № 916/1160/20 лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ч. 1 ст. 610 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Статтею 762 ЦК України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Як вже зазначалось раніше, пунктом 4.1. договору визначено, що за користування об`єктом суборенди суборендар сплачує орендарю плату, розмір якої вказано в розрахунку, який є невід`ємною частиною цього договору.

На виконання п. 4.1. договору між сторонами складено та підписано розрахунок суми орендної плати від 25.07.2016, який складає 5987,26 грн. (а.с.10).

Колегією суддів враховується, що 22.03.2019 сторони уклали додаткову угоду, відповідно до якої договір суборенди нежитлового приміщення було викладено у новій редакції.

Однак, в матеріалах даної справи відсутній відповідний розрахунок суми орендної плати, складений сторонами на виконання п. 4.1. додаткової угоди від 22.03.2019.

У вказаній додатковій угоді не зазначається сам розмір суборендної плати.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що при укладанні договору в новій редакції, сторони залишили незмінним розмір орендної плати, вказаної у розрахунку від 25.07.2016, який складає 5987,26 грн.

Оскільки позивач здійснював розрахунок позовних вимог, виходячи з розміру щомісячної суборендної плати, яка не відповідає умовам розрахунку розміру такої плати від 25.07.2016, який є невід`ємною частиною договору, колегія суддів зазначає, що суд обґрунтовано дійшов висновку про необхідність здійснення перерахунку розміру основної заборгованості відповідача перед позивачем.

Перевіривши здійснений судом першої інстанції розрахунок основної заборгованості та пені, колегія суддів погоджується з ним.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи скаржника про те, що сторони визначили можливість зміни та індексації розміру суборендної плати за ініціативою орендаря, оскільки це не спростовує відсутність в матеріалах даної справи відповідного розрахунку суми орендної плати, складеного сторонами на виконання п. 4.1. додаткової угоди від 22.03.2019.

Крім того, відповідно до п. 8.1. додаткової угоди від 22.03.2019 будь-які зміни та доповнення до даного договору повинні бути здійснені в письмовому вигляді і підписані уповноваженими на то представниками сторін, чого зроблено не було.

Рішення Господарського суду Одеської області від 31.07.2020 у справі № 916/1160/20 ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права України, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду та не можуть бути підставою для його скасування або зміни.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283

ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Одеської області від 31.07.2020 у справі № 916/1160/20 залишити без змін.

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Ліра» залишити без задоволення.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Приватне підприємство «Ліра».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до ст. 288 ГПК України, у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя Л.О. Будішевська

Суддя С.В. Таран

Суддя Л.В. Поліщук