РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.02.2021Справа № 910/19494/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Державного підприємства "Овруцьке лісове господарство" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІКО УКРАЇНА" про стягнення 29 456,70 грн., без виклику представників сторін,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з відповідача 24 922,18 грн. основного боргу, 3 275,27 грн. пені, 631,22 грн. 3% річних, 628,03 грн. інфляційних втрат за договором купівлі-продажу №97/19 від 20.08.2019 року на підставі ст.ст. 526, 527, 209 ЦК України та ст. 193 ГК України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.12.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін від сторін у встановлений законом строк не надано.

Відповідач відзив на позов не надав.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.08.2019 року між Державним підприємством "Овруцьке лісове господарство" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДІКО УКРАЇНА" (споживач) укладено договір купівлі-продажу №97/19 (далі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язався виготовити і відвантажити чи відпустити споживачу - лісоматеріали круглі, сосна (Pins), категорія А, В, C, D, по цінах згідно реєстру цін підприємства (або згідно протоколу погодження ціни, що є невід`ємною частиною договору) та зазначається у накладних (п.1.1. договору).

Згідно п. 1.2 договору споживач зобов`язався оплатити продукцію по цінах постачальника діючих на день поставки.

В разі поставки товару без попередньої оплати, споживач зобов`язаний оплатити отриманий товар на протязі 10 календарних днів з дня поставки товару (п.2.3 договору).

Поясненнями позивача, які викладені у позовній заяві, товарно-транспортною накладною №625347 від 11.01.2020 року на суму 24 922,18 грн., яка підписана уповноваженими представниками обох сторін та міститься в матеріалах справи, підтверджується факт поставки позивачем товару відповідачу на суму 24 922,18 грн.

Отже, позивач виконав взяті на себе зобов`язання з поставки відповідачеві товару, а відповідач не виконав зобов`язання з оплати отриманого товару у строк визначений п. 2.3. договору і на даний час має заборгованість перед позивачем у розмірі 24 922,18 грн.

Доказів сплати вказаної заборгованості відповідачем суду не надано.

Ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, порушено відповідачем, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 24 922,18 грн. основного боргу обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Також, позивачем заявлено до стягнення з відповідача суму пені у розмірі 3 275,27 грн.за період з 21.01.2020 року по 24.112020 року.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Як передбачено п. 4.2 договору споживач несе відповідальність за несвоєчасну оплату продукції у вигляді штрафних санкцій в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, за кожен день прострочення.

Проте, відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню частково на суму 2 245,70 грн. за перерахунком суду, з урахуванням приписів ч. 6 ст. 232 ГК України, за період з 21.01.2020 року по 21.07.2020 року. В іншій частині позову в частині стягнення пені слід відмовити.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 631,22 грн., інфляційних втрат у розмірі 628,03 грн. за період з 21.01.2020 року по 24.11.2020 року.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню за розрахунком позивача, який відповідає умовам договору та вимогам закону.

Судовий збір відповідно до вимог ст. 129 ГПК України покладається на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІКО УКРАЇНА" (вул. Січових Стрільців, 21, офіс 501-Б, м.Київ, 04053) на користь Державного підприємства "Овруцьке лісове господарство" (с. Дубовий Гай, Овруцький район, Житомирська область, 11103) 24 922 (двадцять чотири тисячі дев`ятсот двадцять дві) грн.18 коп. основного боргу, 2 245 (дві тисячі двісті сорок п`ять) грн. 70 коп. суми пені, 631 (шістсот тридцять одну) грн. 22 коп. суму 3% річних, 628 (шістсот двадцять вісім) грн. 03 коп. інфляційних втрат та 2 038 (дві тисячі тридцять вісім) грн. 94 коп. судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та у строк, які визначені розділом IV ГПК України.

Повне рішення складено 15.02.2021р.

Суддя С.О. Чебикіна