ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11.02.2021 Справа № 905/1725/20

Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є.

при секретарі судового засідання Доннік А.В.,

розглянувши матеріали справи

за позовом: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях, м.Дніпро

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Риженкової Ольги Володимирівни, м.Волноваха

про стягнення 97008,58грн, розірвання договору оренди, виселення відповідача.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

В судовому засіданні оголошувалась перерва з 26.01.2021 по 11.02.2021.

СУТЬ СПОРУ: Позивач, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях, м.Дніпро, звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Фізичної особи-підприємця Риженкової Ольги Володимирівни, м.Волноваха про стягнення 97008,58грн, розірвання договору оренди, виселення відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем порушені умови договору оренди індивідуального (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності від 06.04.2018 №12/02-6594-ОД щодо своєчасної орендної плати.

Ухвалою суду від 05.10.2020 позовну заяву Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях, м.Дніпро до відповідача, Фізичної особи-підприємця Риженкової Ольги Володимирівни, м.Волноваха про стягнення 97008,58грн, розірвання договору оренди, виселення відповідача залишено без руху; надано Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях, м.Дніпро строк для усунення недоліків її позовної заяви.

22.10.2020 на адресу суду від представника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях, м.Дніпро надійшло клопотання з документами на підтвердження усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 26.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/1725/20; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 19.11.2020 о 10:40год.

18.11.2020 на офіційну електронну пошту суду від позивача надійшло клопотання №10-12-06646 від 18.11.2020, в якому останній просить перенести розгляд справи на іншу дату та призначити розгляд справи в режимі відеоконференції. Документ не скріплено кваліфікованим цифровим підписом.

Ухвалою суду від 19.11.2020 відкладено підготовче засідання на 10.12.2020 о 10:00год.

10.12.2020 в підготовчому засіданні в режимі відеоконференції присутній представник позивача надав пояснення щодо позовної заяви, позов підтримав в повному обсязі.

Ухвалою суду від 10.12.2020 продовжено строк підготовчого провадження у справі №905/1725/20 на 30 (тридцять) днів та відкладено підготовче засідання на 14.01.2021 о 10:30год.

16.12.2020 до Господарського суду Донецької області від представника позивача надійшло клопотання б/н від 10.12.2020 (вх№23888/20 від 16.12.2020) про долучення документів до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 14.01.2021 судом вирішено закрити підготовче провадження у справі №905/1725/20; призначено розгляд справи по суті на 26.01.2021 об 11:00 год.

В судовому засіданні оголошувалась перерва з 26.01.2021 по 11.02.2021.

01.02.2021 від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, яке суд задовольняє.

08.02.2021 на електронну адресу суду від позивача надійшло клопотання, в якому надано розрахунок суми заборгованості, пені та інфляційних нарахувань. Суд не приймає до уваги означений документи у зв`язку з тим, що він не скріплений кваліфікованим електронним підписом.

У судові засідання представники сторін не з`явились, відповідач відзив не надав. Ухвали суду направлялись відповідачу на юридичну адресу та адресу для листування, 15.12.2020 секретар судового засідання згідно телефонограми від 15.12.2020 №2391 повідомив відповідача про відкладення підготовчого засідання, ухвали суду від 14.01.2021 та від 26.01.2021 направлялись на електронну адресу відповідача, отже суд робить висновок про належне виконання обов`язку повідомити відповідача про дати, час та місце розгляду зазначеної справи.

Суд вважає за необхідне розглянути спір по суті без участі представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив.

Між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській області (далі - орендодавець), правонаступником якого згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є позивач, та Фізичною особою - підприємцем Риженковою Ольгою Володимирівною (далі - орендар) 06.04.2018 укладено договір №12/02-6594-ОД оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності (далі - договір), згідно з п. 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене нерухоме або інше майно загальною площею 503,8кв.м (механічний цех площею 203,4кв.м, металева естакада площею 292,2кв.м, та коридор площею 8,2кв.м) (далі-майно), розміщене за адресою: м.Волноваха, вул.Центральна, буд.20, що перебуває на балансі Казенного підприємства «Південукргеологія" (далі - балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість на 14.12.2017 і становить за незалежною оцінкою 563237,00грн.

Згідно з п. 1.2 договору майно передається в оренду з метою розміщення магазину-складу. Використання орендованого державного майна не за призначенням забороняється.

Відповідно до п. 2.1 договору орендар вступає у строкове платне користування державним майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору (у разі оренди нерухомого майна на строк не менше ніж три роки не раніше дати державної реєстрації договору) та акта приймання-передачі майна.

Орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786 (зі змінами) (далі - Методика розрахунку), і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку листопад 2017 року 8448,56грн (п. 3.1 договору).

Згідно п. 3.2 договору нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством.

Пунктом 3.3 договору встановлено, що орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції, розраховані Державною службою статистики України, розміщується на веб-сайті Фонду державного майна України.

Відповідно до п. 3.4 договору у разі користування майном протягом неповного календарного місяця (першого або останнього місяців оренди) добова орендна плата за дні користування визначається згідно з чинною Методикою розрахунку на основі орендної плати за відповідні місяці пропорційно дням користування.

Орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж: 70% до державного бюджету по місцю реєстрації орендаря у податковій інспекції на рахунки відкриті відділенням казначейства у розмірі 5914,00грн; 30% балансоутримувачу у розмірі 2534,56грн щомісяця не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря протягом дії договору (п. 3.6 договору).

За умовами п. 3.8 договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Пунктом 5.3 договору сторони визначили обов`язок орендаря своєчасно та у повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та балансоутримувачу.

Цей договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 06 квітня 2018 року до 05 березня 2021 року включно (п. 10.1 договору).

Згідно п. 10.9 договору у разі припинення або розірвання цього договору майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем балансоутримувачу.

Майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання акту приймання передавання між орендарем та балансоутримувачем, один примірник якого надається орендарем орендодавцю у двотижневий термін з моменту його підписання (п. 10.10 договору).

Відповідно до п. 10.11 договору якщо орендар не виконує обов`язку щодо повернення майна, орендодавець має право вимагати від орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування майном за час прострочення.

Договір підписано сторонами та скріплено відтисками їх печаток.

Додатком до договору сторони оформили розрахунок орендної плати до договору оренди, згідно якого орендна плата за базовий місяць оренди становить 8448,56грн.

06.04.2018 між сторонами підписано акт приймання - передачі майна (механічний цех, металева естакада та коридор), загальною площею 503,8 кв.м, яке розміщене за адресою: м.Волноваха, вул.Центральна, буд.20.

Позивач листами від 27.05.2020 №18-02-02845 та від 10.07.2020 №18-02-03745 направляв відповідачу повідомлення про борг по оплаті орендної плати, про відмову від договору оренди та його розірвання у зв`язку з невиконанням орендарем зобов`язань передбачених договором оренди щодо своєчасної оплати орендної плати.

Однак, доказів отримання означених листів відповідачем матеріали справи не містять.

22.07.2020 позивач направив на адресу відповідача претензію з вимогою сплатити борг, на яку останній відповіді не надав.

Як зазначає позивач, відповідач має заборгованість з орендних платежів, у зв`язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до абз.2 ч.1 ст.175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч.1 ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З огляду на положення ч.1 ст.283 Господарського кодексу України, ч.1 ст.759 Цивільного кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Як передбачено ч.ч. 1, 5 ст.762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Позивач наполягає, що станом на 11.09.2020 заборгованість з орендної плати за договором оренди від 06.04.2018 №12/02-6594-ОД до державного бюджету за період з 05.05.2019 по 05.09.2020 складає 87347,85грн.

Положеннями ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) стаття 610 Цивільного кодексу України визначає як порушення зобов`язання.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 Цивільного кодексу України).

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем обов`язку щодо своєчасного внесення орендної плати, у останнього виникла заборгованість до державного бюджету у розмірі 87347,85грн. Відповідач не подав в матеріали справи доказів на підтвердження сплати вищевказаної заборгованості.

Враховуючи викладене позовні вимоги про стягнення 87347,85грн заборгованості заявлені правомірно, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача пеню у сумі 4529,57грн за період з 18.03.2020 по 16.09.2020, інфляційні у сумі 5131,16грн за період з 17.03.2020 по 16.09.2020.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими, зокрема, є сплата неустойки.

У відповідності до ч.1 ст.548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом ст.546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами ст.551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

За умовами п.3.8 договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Одночасно, згідно з ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Позивач при розрахунку пені не врахував приписи ч.6 ст.232 Господарського кодексу України.

За здійсненим господарським судом перерахунком пені суд визнає його арифметично не вірним, з огляду на що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у сумі 3022,06грн.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вказана стаття визначає відповідальність за порушення грошового зобов`язання та її приписи підлягають застосуванню у випадку прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. Тобто, у разі неналежного виконання боржником грошового зобов`язання виникають нові додаткові зобов`язання, які тягнуть за собою втрату матеріального характеру. Відповідно такі додаткові зобов`язання є заходами відповідальності за порушення основного зобов`язання, у тому числі, коли має місце прострочення виконання основного зобов`язання.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.п.3.2 п.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у наступному місяці.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, у вигляді стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Наведені висновки узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 24.04.2019 у справі №910/5625/18, від 13.02.2019 у справі №924/312/18.

Суд самостійно здійснив перерахунок інфляційних втрат та встановив, що задоволенню підлягають інфляційні нарахування на заборгованість з серпня 2019 року по серпень 2020 року (з урахування часткової оплати) в сумі 227,00грн за період з 17.03.2020 по 16.09.2020.

Крім того, в зв`язку з порушенням відповідачем істотних умов договору, а саме щодо сплати орендних платежів, позивач просить суд розірвати договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності №12/02-6594-ОД від 06.04.2018 та виселення відповідача з орендованого приміщення.

Згідно ч.2 ст.651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

З огляду на те, що в наслідок систематичного, протягом дії договору, порушення відповідачем своїх зобов`язань щодо сплати орендних платежів, позивач, як орендодавець позбавлений можливості своєчасно отримувати орендні платежі, на які він розраховував під час укладення цього договору, зазначені порушення, слід вважати істотними, що є підставою для розірвання договору в судовому порядку.

Одночасно, наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору (ст.782 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що позивач на адресу відповідача направляв заяви 27.05.2020 та 10.07.2020 про відмову від договору №12/02-6594-ОД від 06.04.2018 у зв`язку з несплатою відповідачем орендних платежів, однак доказів одержання відповідачем означених документів суду не надано.

У разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі (ч.1 ст.785 Цивільного кодексу України).

Згідно п.10.9 договору у разі припинення або розірвання цього договору майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем балансоутримувачу.

На підставі викладеного, з урахуванням встановлених обставин, позовні вимоги в частині розірвання договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності №12/02-6594-ОД від 06.04.2018 та виселення відповідача підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст.12, 13, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 91, 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях, м.Дніпро до відповідача: Фізичної особи-підприємця Риженкової Ольги Володимирівни, м.Волноваха про стягнення 97008,58грн, розірвання договору оренди, виселення відповідача, задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Риженкової Ольги Володимирівни (юридична адреса: АДРЕСА_1 ; фактична адреса: АДРЕСА_2 ; ІПН НОМЕР_1 ) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях, м.Дніпро (вул.Центральна, 6, м.Дніпро, 49000; ) основний борг в розмірі 87347,85грн, пеню у сумі 3022,06грн, інфляційне збільшення у розмірі 227,00грн та судовий збір у розмірі 6167,07рн.

Розірвати договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності №12/02-6594-ОД від 06.04.2018, укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях, м.Дніпро та Фізичною особою-підприємцем Риженковою Ольгою Володимирівною, м.Волноваха.

Виселити Фізичну особу-підприємця Риженкову Ольгу Володимирівну (юридична адреса: АДРЕСА_1 ; фактична адреса: АДРЕСА_2 ; ІПН НОМЕР_1 ) з орендованого нерухомого або іншого майна загальною площею 503,8кв.м (механічний цех площею 203,4кв.м, металева естакада площею 292,2кв.м, та коридор площею 8,2кв.м), розміщеного за адресою: м.Волноваха, вул.Центральна, буд.20.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Позивач (стягувач) - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях, м.Дніпро (вул.Центральна, 6, м.Дніпро, 49000; ).

Відповідач (боржник) - Фізична особа-підприємець Риженкова Ольга Володимирівна (юридична адреса: АДРЕСА_1 ; фактична адреса: АДРЕСА_2 ; ІПН НОМЕР_1 ).

Повний текст рішення складено та підписано 11.02.2021.

Суддя Г.Є. Курило