ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2021 р. Справа №926/1666/20

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

Судді-доповідача Дубник О.П.

Суддів Бойко С.М.

Зварич О.В.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (далі - ПАТ "Укртелеком") вих. № 10/19-34 від 02.11.2020 (вх.№ 01-05/3153/20 від 05.11.2020)

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 19.10.2020 (повний текст рішення складено 19.10.2020, суддя Байталюк В.Д.),

у справі № 926/1666/20

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", м. Київ

до відповідача: Управління праці та соціального захисту населення Кельменецької районної державної адміністрації, смт. Кельменці, Чернівецька область,

про стягнення заборгованості по відшкодуванню витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах у сумі 17365,60 грн.

1.Розгляд справи.

Відводів суддям та секретарю судового засідання в порядку ст.ст. 35, 36, 37 ГПК України на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами. Судове засідання не проводилось. Учасники провадження не викликались.

Фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.3 ст. 222 ГПК України.

2. Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 10.11.2020, у складі колегії суддів: головуючого судді (судді - доповідача) Дубник О.П., суддів Гриців В.М. та Зварич О.В. відкрито апеляційне провадження та ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді - члена колегії Гриців В.М., відповідно до розпорядження керівника апарату №516 від 16.11.2020, проведено автоматичну заміну складу суду для розгляду апеляційної скарги (вх.№ 01-05/3153/20) у справі №926/1666/20.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.11.2020 вказану справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді (судді - доповідача) Дубник О.П., суддів Бойко С.М. та Зварич О.В.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 16.11.2020 (головуючий суддя Дубник О.П., судді Бойко С.М. та Зварич О.В.) справу №926/1666/20 призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до оголошення на офіційному веб-сайті Західного апеляційного господарського суду, 25.09.2020 судом тимчасово припинено відправку поштової кореспонденції у зв`язку із відсутністю достатнього фінансування.

Ухвалу суду від 10.11.2020 та 16.11.2020 учасникам провадження надіслано на офіційні електронні адреси, які, зокрема, зазначено при поданні апеляційної скарги та відповідно з наявних в матеріалах справи витягів з електронної пошти, учасникам провадження такі ухвали доставлено.

Відповідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV практика Європейського суду з прав людини застосовується українськими судами як джерело права.

Згідно практики Європейського суду з прав людини щодо тлумачення поняття «розумний строк» вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ і було б неприродно встановлювати один і той самий строк для всіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин (рішення у справі «Броуган та інші проти Сполученого Королівства»).

Європейський суд з прав людини в своїй практиці виходить із того, що розумність тривалості судового провадження необхідно оцінювати у світлі обставин конкретної справи, враховуючи критерії, вироблені судом. Такими критеріями є: 1) складність справи, тобто, обставини і факти, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть певні юридичні наслідки; 2) поведінка заявника; 3) поведінка державних органів; 4) перевантаження судової системи; 5) значущість для заявника питання, яке знаходиться на розгляді суду, або особливе становище сторони у процесі (Рішення «Бараона проти Португалії», 1987 рік, «Хосце проти Нідерландів», 1998 рік; «Бухкольц проти Німеччини», 1981 рік; «Бочан проти України», 2007 рік).

Таким чином, суд, враховуючи обставини справи, застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.

3. Короткий зміст позовних вимог.

Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» 21.07.2020 звернулося з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Кельменецької районної державної адміністрації про стягнення заборгованості в сумі 17365,60 грн по відшкодуванню витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах за період з вересня 2019 року по червень 2020 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на невиконання відповідачем норм чинного законодавства щодо відшкодування витрат за надані телекомунікаційні послуги на пільгових умовах окремим категоріям громадян, на яких поширюється дія норм Законів України «Про жертви нацистських переслідувань», «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний статус», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про прокуратуру» та Закону України «Про охорону дитинства». В період з вересня 2019 року по червень 2020 року (включно) ПАТ «Укртелеком» в особі Чернівецької філії надавав телекомунікаційні послуги пільговим категоріям населення Кельменецького району з урахуванням пільг, встановлених законодавством, розмір яких підтверджується розрахунками видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг за «формою № 2-пільга». Однак, впродовж 2019 та 2020 років відповідач не реєстрував фінансові зобов`язання перед позивачем по відшкодуванню витрат на надання послуг зв`язку із пільгами та не проводив оплату витрат позивача, пов`язаних із наданням пільг з вересня 2019 року.

18.05.2020 позивач звернувся до відповідача з вимогою щодо здійснення відшкодування витрат, пов`язаних із наданням населенню пільг по користуванню телекомунікаційними послугами. Однак, всупереч вимогам чинного законодавства витрати, понесені позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг населенню на пільгових умовах в період з вересня 2019 року по червень 2020 року, відповідачем компенсовані позивачу не були.

4. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 19.10.2010 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» до Управління праці та соціального захисту населення Кельменецької районної державної адміністрації про стягнення заборгованості по відшкодуванню витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах у сумі 17365,60 грн задоволено частково, стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення Кельменецької районної державної адміністрації на користь Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» 7091,86 грн заборгованості та 858,43 грн судового збору. У стягненні 10273,74 грн заборгованості відмовлено за безпідставністю.

При ухваленні оскаржуваного рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що Управління праці та соціального захисту населення Кельменецької районної державної адміністрації, яке є розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг населення Кельменецького району, зобов`язане було здійснювати відшкодування витрат, понесених позивачем, внаслідок надання послуг зв`язку пільговим категоріям населення, які проживають на вищезазначеній території, за рахунок державних субвенцій.

За таких обставин, Управління праці та соціального захисту населення Кельменецької районної державної адміністрації відповідає за своїми зобов`язаннями, які виникли безпосередньо із закону і така відповідальність не може ставитись в залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

Суд першої інстанції зазначає, що постанова Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256 втратила чинність 24.12.2019, отже позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими і підлягають задоволенню за період вересень-грудень 2019 року.

Перевіривши правильність нарахування понесених позивачем витрат на надання телекомунікаційних послуг з вересня по грудень 2019 року на суму 7660,24 грн, суд першої інстанції встановив, що згідно листа відповідача від 22.09.2020 № 03-06/3056 та інформації з відділу реєстрації актів цивільного стану за 2019 рік померло 6 фізичних осіб, тому надання позивачем телекомунікаційних послуг семи фізичних осіб з вересня по грудень 2019 року неможливе. Однак, представник позивача у судовому засіданні наполягав на стягненні з відповідача вартості наданих ним телекомунікаційних послуг померлим особам з вересня 2019 року по червень 2020 року.

Отже, сума наданих позивачем телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян за вересень-грудень 2019 року складає 7091,86 грн (за виключенням шести померлих осіб).

Крім того, суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову у частині стягнення 9705,36 грн за період січень-червень 2020 року, у зв`язку з скасуванням постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256, яка визначала саме відповідача розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг, наданих громадянам Кельменецького району.

На переконання суду першої інстанції, доводи відповідача спростовуються матеріалами справи та не беруться до уваги судом з підстав, що наведені у рішенні суду.

5.Короткий зміст вимог апеляційної скарги та аргументи учасників справи.

5.1. Позивач - ПАТ «Укртелеком», подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернівецької області у справі №926/1666/20 від 19.10.2020 та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Апелянт не погоджується з ухваленим рішенням та вважає його прийнятим на підставі невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з порушенням норм матеріального права при недотриманні норм процесуального права.

Апелянт зазначає, що відповідач не погоджується із сумою позову, яка завищена на 1 623,15 грн, оскільки перевіривши списки осіб, яким позивач надав пільги за період з вересня по червень 2020 року, виявлено, що позивач включив до вказаних списків громадян, які померли протягом даного періоду. Однак апелянт наголошує, що позивач щомісячно у письмовій формі направляв відповідачу розрахунки видатків та акти звірки розрахунків, які останнім не підписувалися та не повертались. Направлення розрахунків видатків здійснювалося з урахуванням п.п.3,10 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, яке затверджене постановою Кабінету міністрів України №117 від 29.01.2003 (далі Положення). Згідно з пунктом 10 Положення підприємства та організації, що надають послуги, щомісяця до 25 числа подають уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою « 2 пільга». Тобто звіряння наданої інформації від підприємств - постачальників послуг, щодо нарахованих сум на відшкодування пільг, незалежно від наявності коштів на відшкодування витрат, повинна здійснюватися щомісячно. Підприємство - надавач послуг не має можливості отримувати інформацію, щодо втрати пільгового статусу з інших джерел, окрім як від УСЗН. А тому, на переконання апелянта, суд першої інстанції не врахував ту обставину, що інформація щодо смерті пільговиків надійшла до ПАТ «Укртелеком» 22.09.2020, і що перерахунок сум витрат зроблено у тому ж місяці, а саме 23.09.2020.

Що стосується відмови суду у задоволенні відшкодування витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах за січень-червень 2020 року, то апелянт вважає, що вона є необґрунтованою і такою, що не базується на нормах матеріального та процесуального права, оскільки зміни, які були внесені до Постанови Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002, якою затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, та втрата чинності вказаної постанови 24.12.2019, свідчить про те, що фактично відбулася зміна джерела фінансування визначених законодавством пільг на послуги зв`язку, а саме - замість фінансування з державного бюджету вказані витрати мають фінансуватись з місцевих бюджетів.

При цьому, як зазначає апелянт, норми матеріального права, на момент дії спірних правовідносин, не ставили фінансування відповідних пільг за послуги зв`язку в залежність виключно від наявності субвенцій державного бюджету. Законодавством не передбачена залежність відшкодування від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення або звільнення від обов`язку здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умовах, оскільки, надання пільг певним категоріям населення відбувається не внаслідок власного бажання надавача, а на виконання імперативних законодавчих вказівок.

З врахуванням вищенаведеного, апелянт вважає, що рішення Господарського суду Чернівецької області від 19.10.2020 у справі №926/1666/20 підлягає скасуванню, а позовна заява ПАТ «Укртелеком» підлягає задоволенню.

5.2. Відповідач не скористався наданим йому правом та не подав відзиву на апеляційну скаргу.

6. Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанції.

ПАТ «Укртелеком» надає телекомунікаційні послуги згідно Закону України «Про телекомунікації», Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №295 від 11.04.2012, інших законодавчих актів України.

В Україні діє Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 за №117, з метою удосконалення обліку цих осіб.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256 затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету (далі - Постанова КМУ №256).

Пунктом 2 Постанови КМУ №256 визначено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів «здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Відповідно до пункту 3 Постанови КМУ №256, головним розпорядником коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання держаних програм соціального захисту населення, є керівники головних управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належить питання праці та соціального захисту населення.

Що стосується пільг, то вони зокрема передбачені: Законами України «Про жертви нацистських переслідувань», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутнішнім справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про прокуратуру», «Про охорону дитинства», «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту» та ін.

В період з вересня 2019 по грудень 2019 року та в період з січня 2020 по червень 2020 включно ПАТ «Укртелеком» в особі Чернівецької філії надавав телекомунікаційні послуги пільговим категоріям населення Кельменецького району з урахуванням пільг, встановлених законодавством, розмір яких підтверджено долученими до матеріалів позовної заяви Розрахунками видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг (а.с.17, 19, 22, 25, 28, 31, 34, 37-40)

Щомісячно у письмовій та в електронній формах позивач направляв відповідачу Розрахунки видатків на відшкодування витрат з актами звіряння розрахунків за надані населенню послуги, на які надаються пільги на користування телекомунікаційними послугами за формою №3-пільга, в яких відображено загальний розмір заборгованості з початку періоду (а.с.18, 20, 23, 26, 29, 32, 35), що підтверджується долученими до матеріалів справи Списком «ЗЗМР» згрупованих відправлень та описами вкладення в пакет (а.с.48-54).

З долучених до матеріалів справи листів-відповідей Управління праці та соціального захисту населення Кельменецької районної державної адміністрації (а.с.67-76) акти звіряння розрахунків за формою №3-пільга повернуті ПАТ «Укртелеком» без підпису та опрацювання, з зазначенням, що кошти на надання пільг з послуг зв`язку в районному бюджеті не передбачалися.

На виконання вимог ухвали суду першої інстанції від 16.09.2020, відповідачем до матеріалів справи долучено список пільговиків, які померли, але включені в розрахунок видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг на абонентну плату за користування телефоном за період з вересня 2019 року по червень 2020 року (а.с.89-90).

Крім того, на виконання ухвали суду першої інстанції від 16.09.2020, позивачем долучено до матеріалів списки осіб, яким надавалися телекомунікаційні послуги на пільгових умовах за період з вересня 2019 року по червень 2020 року (а.с.94-137).

7. Норми права та висновки якими суд апеляційної інстанції керувався при прийнятті постанови.

Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, які наведені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанцій норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи із наступного.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, Публічне акціонерне товариство «Укртелеком», в особі Чернівецької філії є оператором із надання телекомунікаційних послуг споживачам і включений до реєстру операторів, провайдерів телекомунікацій Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації. Позивач надає телекомунікаційні послуги фізичним особам, в тому числі і тим, що мають визначені законодавством пільги з їх оплати.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону України "Про телекомунікації" телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, телекомунікаційні послуги надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Пунктом 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 11.04.2012 року, визначено, що встановлені законами пільги з їх оплати послуг зв`язку надаються споживачеві за місцем його проживання з дня пред`явлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

Право певних категорій громадян на пільги з оплати телекомунікаційних послуг передбачено законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок, Чорнобильської катастрофи», «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист», «Про охорону дитинства», «Про жертви нацистських переслідувань».

У перелічених вище законах закріплені норми, що реалізують державні гарантії певним категоріям громадян, та є нормами прямої дії: безумовний обов`язок оператора телекомунікацій надавати пільги визначеним категоріям громадян кореспондує безумовний обов`язок держави в особі її органів відшкодувати такі пільги.

Необхідно зазначити, що законодавство України не передбачає обов`язковості укладення договору про відшкодування витрат за надані послуги зв`язку пільговим категоріям громадян, а зобов`язання сторін у даній справі виникають безпосередньо із законів України і не залежать від їх бажання.

Відповідно до ст.ст. 11, 526 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами ч. 3 ст. 63 Закону України «Про телекомунікації» передбачено, що телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України. Встановлені законами пільги з оплати послуг зв`язку надаються споживачеві за місцем його проживання згідно з пункту 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 № 295.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» передбачено, що виключно законами України визначаються, зокрема, пільги щодо оплати послуг зв`язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Категорії громадян, яким надано пільги з оплати послуг зв`язку, визначені Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про жертви нацистських переслідувань», «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів органів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про охорону дитинства», «Про прокуратуру».

Положеннями зазначених вище нормативно-правових актів, зокрема, встановлено право фізичних осіб, які мають визначений законами соціальний статус на отримання послуг зв`язку на пільгових умовах (з частковою оплатою їх вартості або безкоштовно), та обов`язок провайдера, оператора телекомунікацій надавати такі послуги з урахуванням встановлених чинним законодавством пільг.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що перевіривши списки осіб, яким позивач надавав пільги за період з вересня 2019 року по червень 2020 року, виявлено, що до розрахунків видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг включено осіб, які померли протягом даного періоду.

На виконання вимог чинного законодавства Чернівецькою філією ПАТ «Укртелеком» у період з вересня 2019 року по червень 2020 року надано телекомунікаційні послуги на пільгових умовах населенню Кельменецького району Чернівецької області.

Судом апеляційної інстанції здійснено перерахунок витрат, які позивачем заявлено до відшкодування за надані телекомунікаційні послуги на пільгових умовах, у зв`язку з включенням позивачем до розрахунків видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг осіб, які померли протягом заявленого до відшкодування періоду.

У зв`язку з чим, за період з вересня 2019 року по червень 2020 року, позивачем було понесено витрати на надання пільг на послуги зв`язку жителям Кельменецького району Чернівецької області на загальну суму, 15 742,45 грн (за виключенням 1 623,15 грн витрат, які були понесені внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах в період з вересня 2019 року по червень 2020 року, відносно шести осіб, які померли), що підтверджується щомісячними розрахунками видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг.

Судом встановлено, що позивачем щомісячно надсилались відповідачу листи з додатками, а саме розрахунками видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг та акти звірки розрахунків за надані послуги (форма №3-пільга).

Відправлення листів із документами, підтверджується копіями описів вкладення кореспонденції, якою направлялись вказані документи.

Всупереч вимог нормативно-правових актів відповідачем не компенсована позивачу вартість телекомунікаційних послуг, наданих споживачам на пільгових умовах, внаслідок чого утворилась заборгованість відповідача перед позивачем на загальну суму 15 742,45 грн. за спірний період.

Розмір заявлених майнових вимог зазначений позивачем помісячно в актах звіряння розрахунків, доданих до позову, які складаються за результатами звірки даних позивача у та даних відповідача, отриманих ним з реєстру осіб, які мають право на пільги.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 04.10.2007 № 535 "Про затвердження форми для розрахунку видатків на відшкодування витрат, пов`язаних із наданням пільг " 2-пільга", закріплений чіткий перелік вимог щодо відомостей, які мають бути зазначені під час здійснення розрахунків видатків на відшкодування витрат, пов`язаних із наданням пільг, зокрема, відомості, за якими можливо ідентифікувати особу, перелік її пільг та період їх отримання, місце проживання особи. Таким чином, вказаний документ є достатнім доказом належного надання послуг на пільгових умовах та їх обсягу.

Згідно пунктів 3 та 4 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, що затверджено постаново Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 № 117, систематизація інформації з реєстру та забезпечення її використання для розрахунку розміру пільг та їх виплати є обов`язком структурних підрозділів з питань соціального захисту населення. Вони вправі отримувати дані від надавачів послуг та надавати їм інформацію, що міститься в реєстрі. Отже, звіряння інформації, одержаної від надавача послуг є обов`язком відповідача в силу того, що на нього покладено обов`язок розрахунку розміру пільг та їх надання.

Однак, відповідач акти звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги форми " 3-пільга" за спірний період позивачу не повернув. Водночас зауважень чи претензій щодо нарахованих сум позивачу не надіслав. Доказів того, що зазначені у актах звірки розрахунків суми не відповідають фактично наданим послугам відповідач суду не надав.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що вищезазначені обставини апелянтом не заперечується.

Відповідно до підпункту 5 пункту 4 Положення про Міністерство соціальної політики України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 № 423, Мінсоцполітики, відповідно до покладених на нього завдань, здійснює в межах передбачених законом повноважень, координацію діяльності центральних і місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо застосування державних соціальних стандартів і нормативів та нормативів фінансового забезпечення надання державних соціальних гарантій.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" виконавчу владу в районах та місцях реалізують місцеві державні адміністрації, які є місцевими органами виконавчої влади. Згідно пункту 10 статті 13 цього закону до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань соціального захисту населення.

У відповідності до пункту 1 Положення про управління соціального захисту населення Кельменецької районної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням голови Кельменецької районної державної адміністрації від 10.07.2018 №187, Управління праці та соціального захисту населення Кельменецької районної державної адміністрації (далі - Управління) утворюється головою Кельменецької районної державної адміністрації, входить до її складу і в межах Кельменецького району забезпечує виконання покладених на Управління завдань. Текст положення, що розміщений на сайті https://kelmentsi.bukoda.gov.ua/відповідно є публічно доступним доказом.

Відповідно до п.4 Положення про управління соціального захисту населення Кельменецької районної державної адміністрації основним завданням Управління є забезпечення реалізації державної соціальної політики на території Кельменецького району у сфері соціального захисту населення, що включає, зокрема, призначення та виплату соціальної допомоги, компенсацій та інших соціальних виплат, встановлених законодавством України.

Оскільки, до компетенції управління соціального захисту населення належить забезпечення реалізації на території Кельменецького району державної політики у сфері соціального захисту населення, управління є головним розпорядником коштів та органом, відповідальним за ведення єдиної інформаційно-аналітичної системи соціального захисту населення, за проведення звірок та складання актів звірок з підприємствами - надавачами послуг, Управління соціального захисту населення Кельменецької РДА є належним відповідачем у даній справі.

Як визначено п. 20-4 ч. 1 ст. 91 Бюджетного кодексу України, до видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, належать, зокрема, видатки на пільги з послуг зв`язку, інші передбачені законодавством пільги, що надаються ветеранам війни; особам, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною; вдовам (вдівцям) та батькам померлих (загиблих) осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною; постраждалим учасникам Революції Гідності; особам, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною; вдовам (вдівцям) та батькам померлих (загиблих) осіб, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною; ветеранам праці; жертвам нацистських переслідувань; ветеранам військової служби; ветеранам органів внутрішніх справ; ветеранам Національної поліції; ветеранам податкової міліції; ветеранам державної пожежної охорони; ветеранам Державної кримінально-виконавчої служби; ветеранам служби цивільного захисту; ветеранам Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України; вдовам (вдівцям) померлих (загиблих) ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби, ветеранів служби цивільного захисту та ветеранів Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України; особам, звільненим з військової служби, які стали особами з інвалідністю під час проходження військової служби; особам з інвалідністю, дітям з інвалідністю та особам, які супроводжують осіб з інвалідністю I групи або дітей з інвалідністю (не більше одного супроводжуючого); реабілітованим громадянам, які стали особами з інвалідністю внаслідок репресій або є пенсіонерами; громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; дружинам (чоловікам) та опікунам (на час опікунства) дітей померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою; багатодітним сім`ям, дитячим будинкам сімейного типу та прийомним сім`ям, в яких не менше року проживають відповідно троє або більше дітей, а також сім`ям (крім багатодітних сімей), в яких не менше року проживають троє і більше дітей, враховуючи тих, над якими встановлено опіку чи піклування.

Отже, вищевказаною нормою визначено, що до видатків місцевих бюджетів належать видатки на пільги з послуг зв`язку громадянам, на яких поширюються такі пільги відповідно до законів України.

Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову, в частині стягнення витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах за період січень-червень 2020 року, через скасування постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256, яка визначала саме відповідача розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг, наданих громадянам Кельменецького району, з огляду на наступне.

Постановою Кабінету міністрів України від 24.12.2019 №1101 затверджено Порядок використання коштів, передбачених у державному бюджеті для виплати деяких видів допомог, компенсацій, грошового забезпечення та оплати послуг окремим категоріям населення (далі - Порядок).

Згідно з п.2 ч.3 вказаного порядку розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня є структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчі органи міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, центри з нарахування та здійснення соціальних виплат, які відповідають вимогам пункту 47 частини першої статті 2 Бюджетного кодексу України (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення).

Внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002, якою затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету свідчить про те, що фактично відбулася зміна джерела фінансування визначених законодавством пільг на послуги зв`язку, а саме - замість фінансування з державного бюджету вказані витрати мають фінансуватись з місцевих бюджетів.

Крім того, відповідно до ч. 1, п.3 ч.2, ч.ч. 3, 4 ст. 22 Бюджетного кодексу України за обсягом наданих повноважень розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня. Головними розпорядниками бюджетних коштів можуть бути виключно за бюджетними призначеннями, визначеними іншими рішеннями про місцеві бюджети, - місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників. Головні розпорядники коштів Державного бюджету України визначаються відповідно до пункту 1 частини другої цієї статті та затверджуються законом про Державний бюджет України шляхом встановлення їм бюджетних призначень. Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів визначаються рішенням про місцевий бюджет відповідно до пунктів 2 і 3 частини другої цієї статті.

Водночас, згідно частини 6 статті 48 Бюджетного кодексу України, бюджетні зобов`язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв`язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Із цією нормою закону кореспондує позиція Міністерства фінансів України, викладена у листі від 16.06.2017 №09010-20-10/1603: "В умовах реформи міжбюджетних відносин та поглиблення процесу децентралізації влади з 1 січня 2017 року видатки на надання пільг з послуг зв`язку, інших передбачених законодавством пільг та компенсацію за пільговий проїзд окремих категорій громадян включено до визначених статтею 91 Кодексу видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів".

Таким чином, норми матеріального права, на момент дії спірних правовідносин, не ставили фінансування відповідних пільг за послуги зв`язку в залежність виключно від наявності субвенцій державного бюджету.

Управління соціального захисту населення зобов`язане здійснити розрахунок з позивачем за надані особам, які згідно із чинним законодавством мають право на соціальні пільги, телекомунікаційні послуги, незважаючи на те, що Законом України про Державний бюджет на відповідний рік не були передбачені кошти на ці видатки, адже певне право виникає в особи, а в держави - відповідне цьому праву фінансове зобов`язання, причому не у зв`язку зі згаданим Законом та похідними від нього актами (бюджетний розпис, кошторис тощо), а з нормативно-правового акту, що регулює відносини між особою та державою у певній сфері суспільних відносин (вказаної позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду від 22.05.2018 у справі 927/465/17).

Законодавством не передбачена, також, залежність відшкодування від фактичного фінансування видатків місцевих; бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення або звільнення від обов`язку здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умовах, оскільки надання пільг певним категоріям населення відбувається не внаслідок власної недбалості чи власного бажання надавача, а на виконання імперативних законодавчих вказівок.

За висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 29.10.2017 у справі № 911/1924/18, у позивача "виникло цивільне право на відшкодування вартості послуг зв`язку, наданих особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги, а в Управління як органу, через який діє держава у цивільних відносинах, - цивільний обов`язок здійснити з позивачем розрахунок за надані цим особам послуги, оскільки: по-перше, держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина перша статті 167 ЦК України); по-друге, держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 170 ЦК України)".

А тому, на переконання колегії суддів, Управління соціального захисту населення Кельменецької районної державної адміністрації зобов`язано здійснити розрахунки з Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" в особі Чернівецької філії ПАТ "Укртелеком" щодо послуг, наданих особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги, у період з вересня 2019 року по червень 2020 року, а відсутність бюджетних призначень на відповідні видатки не є підставами для звільнення відповідача від виконання встановленого чинним законодавством зобов`язання.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частина 2 ст. 218 Господарського кодексу України та ст. 617 Цивільного кодексу України прямо передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважається обставинами, які є підставою для звільнення від відповідальності.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23,02.2006 № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, а саме, у справі "Кечко проти України" (заява №63134/00), ЄСПЛ зауважив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату надбавок з державного бюджету, однак свідома відмова в цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення Суду). У пункті 26 вказаного рішення зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Європейським судом з прав людини у рішеннях у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005, у справі "Бакалов проти України" від 30.11.2004 року та у справі "Кечко проти України" від 08.11.2005 року зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Отже, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не компенсовано вартість телекомунікаційних послуг, наданих позивачем на пільгових умовах визначеній законодавством категорії населення на території Кельменецького району Чернівецької області у період з вересня 2019 року по червень 2020 року, що становить 15 742,45 грн. В задоволенні 1 623,15 грн витрат, які були понесені внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах в період з вересня 2019 року по червень 2020 року, відносно шести осіб, які померли, а саме ОСОБА_1 (дата реєстрації смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_2 (дата реєстрації смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_3 (дата реєстрації смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_4 (дата реєстрації смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ), ОСОБА_5 (дата реєстрації смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ), ОСОБА_6 (дата реєстрації смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 ), слід відмовити

За приписами статті 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити частково, рішення Господарського суду Чернівецької області від 19.10.2020 справі №926/1666/20 скасувати частково, в зв`язку з чим, його резолютивну частину викласти в наступній редакції: «Позовні вимоги задоволити частково, стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг на телекомунікаційні послуги в сумі 15 742,45 грн».

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.

8. Судові витрати.

У зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги, апеляційний господарський суд на підставі ч.14 ст. 129 ГПК України змінює розподіл судових витрат.

Згідно вимог п.2 ч.1 ст. 129 судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на наведене до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 1 905,46 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 2 858,19 грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції

Керуючись ч. 13 ст. 8, ст.ст. 86, 129, 236, 254, 255, 269, 270, 271, 275, 277, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» у справі №926/1666/20 задоволити частково.

2. Рішення Господарського суду Чернівецької області від 19.10.2020 у справі №926/1666/20 скасувати частково.

3. Викласти резолютивну частину рішення наступним чином: «Позов задоволити частково. Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Кельменецької районної державної адміністрації (60100, Чернівецька область, Кельменецький район, селище міського типу Кельменці, площа Центральна, 4, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (01601, м. Київ, бульвар Шевченка, 18, ідентифікаційний код 21560776) 15 744,45 грн заборгованості та 1 905,46 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції. В решті позову - відмовити»

4. Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Кельменецької районної державної адміністрації (60100, Чернівецька область, Кельменецький район, селище міського типу Кельменці, площа Центральна, 4, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (01601, м. Київ, бульвар Шевченка, 18, ідентифікаційний код 21560776) 2 858,19 грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

6. Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий-суддя О.П. Дубник

Судді С.М.Бойко

О.В.Зварич