ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"08" лютого 2021 р.м. Одеса Справа № 916/3569/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Д.О.,

секретар судового засідання Овчар А.С.

при розгляді справи за позовом: Приватного акціонерного товариства Агріматко-Україна (вул. Малопідвальна, 12/10, м. Київ, 01001)

до відповідача: Селянського (фермерського) господарства Вікторія (с. Яковлівка, Роздільнянський район, Одеська обл., 67412)

про стягнення 418251,13 грн,

за участю представників учасників справи:

від позивача: Мітченко Т.В.;

від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство Агріматко-Україна звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Селянського (фермерського) господарства Вікторія, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача кошти в сумі 418251,13 грн, з яких: 351568,78 грн основного боргу; 46930,95 грн пені, 8130,84 грн інфляційних втрат та 11620,56 грн 3% річних.

Позиції учасників справи

В обґрунтування підстав позову позивач посилається на обставину порушення відповідачем укладеного між сторонами договору поставки від 17.04.2018 №КМП-318000003 в частині здійснення повної та своєчасної оплати за поставлений позивачем товар.

18.01.2021 від представника відповідача до канцелярії суду за вх. ГСОО № 1314/21 надійшло клопотання (а.с.45-53, т.1), згідно з яким останній просив суд відкласти розгляд справи, призначений на 18.01.2021 о 14год.30хв., на іншу дату, посилаючись на зайнятість представника в засіданні суду по іншій справі. Вказане клопотання судом було задоволено та за результатом його розгляду у судовому засіданні було оголошено перерву до 08.02.2021 о 15год.30хв.

Водночас, у судове засідання 08.02.2021 представник відповідача знов не з`явився, про поважність причин неявки суд не повідомив, відзив на позов і жодних доказів суду не надав, при цьому про час та місце судового засідання відповідач був повідомлений належним чином та завчасно, що підтверджується наявним у справі рекомендованим повідомленням про вручення ухвали суду від 18.01.2021 (а.с.58, т.1), а отже справа згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України вирішується судом за наявними матеріалами.

Представник позивача під час розгляду справи по суті у судовому засіданні позовні вимоги до відповідача повністю підтримав та наполягав на їх задоволенні.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.12.2020 позовну заяву Приватного акціонерного товариства Агріматко-Україна було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №916/3569/20; ухвалено розглядати справу в справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; судове засідання для розгляду справи по суті призначено на « 18» січня 2021 о 14год.30хв.

18.01.2021 судом було постановлено протокольну ухвалу про перерву у судовому засіданні до « 08» лютого 2021 о 15год.30хв., про що сторін було повідомлено шляхом направлення відповідної ухвали суду в порядку ст.120 ГПК України.

Ухвалою суду від 01.02.2021 судом було задоволено заяву представника Приватного акціонерного товариства Агріматко-Україна про участь у судовому засіданні 08.02.2021 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EаsyCon".

У судовому засіданні 08.02.2021 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Обставини справи

17.04.2018 між Приватним акціонерним товариством Агріматко-Україна (постачальник) та Селянським (фермерським) господарством Вікторія (покупець) було укладеного договір поставки №КПМ-318000003 (а.с.6-8, т.1), згідно з п.1.1. якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов`язується передати у власність покупцеві на умовах CPT Одеська обл. (згідно з Правилами ІНКОТЕРМС в редакції 2010) товари (надалі іменуються «товари») за номенклатурою та в строки відповідно до специфікацій (надалі іменуються «специфікації»), які є додатками до цього договору та його невід`ємними частинами, а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар та сплатити за нього визначену в специфікаціях до договору вартість в строки та в порядку, передбаченому договором та специфікаціями до нього.

Відповідно до п.п. 2.1., 2.2., 2.3. договору ціни товарів визначаються сторонами як договірні. Кількість та ціни товарів вказуються в специфікаціях до договору, які є його невід`ємними частинами. Загальна сума договору визначається шляхом складання підсумкових сум по специфікаціях до цього договору. Строки поставки товару погоджуються сторонами та відображаються в специфікаціях. Якість товару, то постачається, підтверджується сертифікатами якості, копія яких надається покупцю.

Згідно з п.п.4.1., 4.2., 4.3. покупець здійснює обов`язкову часткову попередню оплату у розмірі 20% від суми договору, яка розраховується згідно п.2.1. Сума та строки попередньої оплати указуються у специфікації. На решту суми постачальник надає покупцеві відсрочку по оплаті. Покупець сплачує решту суми згідно строків, які відображено в специфікації. Ціни на товари є договірними і вказані у специфікаціях.

За умовами п. 6.2. договору у випадку затримки оплати з вини покупця, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожний день прострочення.

Згідно з п. 7.1. договору право власності на товар покупець набуває з моменту передачі товару.

Відповідно до п.9.3. договору сторони погодили, що згідно з положеннями, викладеними у ст.259 ЦК України, сторони домовились встановити загальний строк позовної давності 5 (п`ять) років та спеціальний строк позовної давності в частині стягнення пені 5 (п`ять) років.

За умовами п.10.3. договору він вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Специфікацією від 17.04.2018 №00001 до договору (а.с.9, т.1) сторони погодили здійснення поставки на суму 439489,66 грн, встановивши строк оплати товару наступним чином: 24.04.2018 попередня оплата на суму 78773,99 грн; 30.09.2018 погашення товарного кредиту на суму 360715,67 грн.

Специфікацією від 25.04.2018 №00002 до договору (а.с.10, т.1) сторони погодили здійснення поставки на суму 90434,11 грн, встановивши строк оплати товару наступним чином: 25.04.2018 попередня оплата на суму 14347,61 грн; 30.09.2018 погашення товарного кредиту на суму 76086,50 грн.

Специфікацією від 07.05.2018 №00003 до договору (а.с.11, т.1) сторони погодили здійснення поставки на суму 86645,01 грн, встановивши строк оплати товару наступним чином: 07.05.2018 попередня оплата на суму 13718,26 грн; 30.09.2018 погашення товарного кредиту на суму 72926,75 грн.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.12-18, т.1), погоджену сторонами поставку товару за вищевказаними специфікаціями на загальну суму 616568,78 грн позивачем на користь відповідача було здійснено в повному обсязі згідно з видатковими накладними: від 18.04.2018 №418012 на суму 278245,47 грн; від 19.04.2018 №419051 на суму 6502,51 грн; від 25.04.2018 №425044 на суму 50152,96 грн; від 07.05.2018 №507010 на суму 86645,01 грн; від 10.05.2018 №510033 на суму 195022,83 грн.

За отриманий від позивача товар за вищевказаними специфікаціями та видатковими накладними відповідач розрахувався частково, сплативши на користь позивача кошти в сумі 265000,00 грн, що підтверджується наявними у справі платіжними дорученнями від 30.05.2018 №8 на суму 115000,00 грн та від 08.10.2018 №133 на суму 150000,00 грн (а.с.19-20, т.1). На підтвердження здійснення відповідачем іншої оплати по спірній поставці матеріали справи жодного доказу не містять.

05.10.2020 позивач направив на адресу відповідача лист-вимогу від 30.09.2020 №667 (а.с.21-26, т.1), в якому вимагав від відповідача сплатити заборгованість, зокрема, за договором від 17.04.2018 №КМП-318000003 на суму 351568,78 грн. Як пояснив позивач, відповідач на вищевказану претензію не відреагував, спірні кошти не сплатив, що стало підставою для звернення позивача до суду з позовом, що розглядається в межах цієї справи.

Отже, за вищевикладених обставин судом встановлено, що станом на день розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем за отриманий від останнього товар за договором поставки від 17.04.2018 №КМП-318000003 становить 351568,78 грн. Вказане підтверджується матеріалами справи, поясненнями позивача та жодним чином не спростовано відповідачем.

Водночас, звертаючись до господарського суду з позовом до відповідача, позивач, окрім основного боргу, також заявив до стягнення з відповідача 46930,95 грн пені, 8130,84 грн інфляційних втрат та 11620,56 грн 3% річних. Розрахунок позивачем здійснено на загальну суму заборгованості 351568,78 грн в межах наступного періоду: пені з 01.10.2019 по 28.03.2020; інфляційних втрат жовтень 2019 - вересень 2020; 3% річних з 01.10.2019 по 06.11.2020.

Законодавство, застосоване судом до спірних відносин

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності зі статтею 265 ГК України за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ч.1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Вказане цілком кореспондується з положеннями статті 193 ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами ч.1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено можливість настання правових наслідків, встановлених договором або законом, зокрема, у вигляді сплати неустойки.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 статті 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором,припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з ч. 2 ст. 233 ГК України, якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За умовами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позиція суду

Під час розгляду справи судом встановлений факт наявності у відповідача заборгованості перед позивачем за договором поставки від 17.04.2018 №КМП-318000003 в сумі 351568,78 грн, а отже позов позивача в цій частині позовних вимог слід задовольнити.

У зв`язку з тим, що бездіяльність відповідача у вигляді несплати коштів за фактично отриманий товар суперечить вищевказаним нормам права та договору, позивачем правомірно нараховані до стягнення з відповідача інфляційні нарахування в сумі 8130,84 грн та 3% річних в сумі 11620,56 грн, розрахунок яких судом перевірено, встановлено його вірність та обґрунтованість.

Водночас, при перевірці розрахунку суми пені, долученого позивачем до позовної заяви (а.с.28-29, т.1), судом встановлено, що позивачем не було враховано положення ч.6 ст.232 ГК України, враховуючи, що прострочення зобов`язання у спірних відносинах мало місце з 01.10.2018, натомість розрахунок позивач здійснив за період з 01.10.2019 по 28.03.2020. Отже, оскільки договором сторони не передбачили умов щодо зміни терміну нарахування пені, визначеного законом, а також враховуючи, що згідно з ч.2 ст.237 ГПК України суд при ухваленні рішення не може виходити за межі позовних вимог, суд дійшов висновку, що у задоволенні вимог позивача в частині стягнення з відповідача пені в сумі 46930,95 грн слід відмовити.

З врахуванням вищевикладеного, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Агріматко-Україна до Селянського (фермерського) господарства Вікторія слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 351568,78 грн, інфляційні нарахування в сумі 8130,84 грн та 3% в сумі 11620,56 грн.

Розподіл судових витрат

Згідно з ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір у спорах: що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги часткове задоволення позову, судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених вимог та з відповідача слід стягнути на користь позивача 5569,80 грн судового збору.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Селянського (фермерського) господарства Вікторія (с. Яковлівка, Роздільнянський район, Одеська обл., 67412, ) на користь Приватного акціонерного товариства Агріматко-Україна (вул. Малопідвальна, 12/10, м. Київ, 01001, ) заборгованість в сумі 351568 /триста п`ятдесят одну тисячу п`ятсот шістдесят вісім/грн 78 коп, інфляційні нарахування в сумі 8130 /вісім тисяч сто тридцять/грн 84 коп, 3% в сумі 11620 /одинадцять тисяч шістсот двадцять/грн 56 коп та судовий збір в сумі 5569 /п`ять тисяч п`ятсот шістдесят дев`ять/грн 80 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повний текст складено 15 лютого 2021 р.

Суддя Д.О. Бездоля