ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
18.01.2021 Справа №905/70/21
Господарський суд Донецької області у складі судді Шилової О.М.,
розглянувши матеріали б/н б/д (вх.№458/21 від 12.01.2021)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Балкер», м.Кропивницький Кіровоградської області
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Електросталь-Курахове», м.Курахове Мар`їнського району Донецької області
про: стягнення 4707589,86грн заборгованості, 1441945,34грн 20% річних,
Товариство з обмеженою відповідальністю «Балкер», м.Кропивницький Кіровоградської області, звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Електросталь-Курахове», м.Курахове Мар`їнського району Донецької області, про стягнення 4707589,86грн заборгованості, 1441945,34грн 20% річних.
Згідно з ч.2 ст.80 Господарського процесуального кодексу (далі ГПК) України позивач ПОВИНЕН подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідно до п.5 ч.3 ст.162 ГПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову. За приписом ч.2 ст.164 ГПК України позивач ЗОБОВ`ЯЗАНИЙ додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази, позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Отже, за змістом ГПК України подання суду доказів є обов`язком, а не правом позивача як особи, що висуває певні вимоги.
В пунктах 17, 18 та 20 Постанови від 06.02.2019 у справі №916/3130/17 КГС ВС зазначив: «на відміну від попередньої редакції ГПК України, статтею 80 цього Кодексу у редакції, чинній на момент розгляду даного спору, чітко врегульовано порядок та строки подання доказів учасниками справи. Так, за частиною 2 вказаної статті позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу; у випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів (частини 4, 5 вказаної статті).
Отже, за змістом вказаних норм всі докази, які підтверджують заявлені вимоги, мають бути подані позивачем одночасно з позовною заявою, а неможливість подання доказів у цей строк повинна бути письмово доведена позивачем до суду та належним чином обґрунтована.
Системний аналіз статей 80, 269 ГПК України свідчить про те, що докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, повинні існувати на момент звернення до суду з відповідним позовом, і саме на позивача покладено обов`язок подання таких доказів одночасно з позовною заявою. Єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом доказів з порушенням встановленого строку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії (наприклад, якщо стороні не було відомо про існування доказів), тягар доведення яких також покладений на учасника справи (у даному випадку позивача).»
В абз.3 п.5.3. Постанови КГС ВС від 26.02.2019 у справі №913/632/17 також зазначено: «У розумінні наведених положень [статті 80 ГПК України] докази, які підтверджують заявлені вимоги, мають бути подані позивачем одночасно з позовною заявою, а неможливість подання доказів у цей строк повинна бути письмово доведена позивачем до суду та належним чином обґрунтована.»
Відповідно до ч.2 ст.4 Господарського процесуального кодексу (далі ГПК) України юридичні особи мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду.
Суд звертає увагу позивача на приписи ч.1 ст.43 ГПК України щодо обов`язку учасників процесу та їх представників добросовісно користуватися своїми процесуальними правами та недопустимості зловживання цими правами.
Суд наголошує, що процесуальним законом вимагається та забезпечується належна поведінка сторони в господарському процесі, що також кореспондує суб`єктивному процесуальному праву суду. Процесуальні права надані законом учасникам процесу для сприяння суду у розгляді справ та їх правильному вирішенні, і кожного разу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не з цією метою, вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто використовує його всупереч основним засадам господарського судочинства зловживає ним.
Зловживання правом це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право (див. постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.05.2018 у справі №910/1873/17).
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.07.1989 у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» зазначено, що праву особи на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.131, ч.1 ст.135 ГПК України у випадку невиконання або недобросовісного виконання учасником справи його процесуальних обов`язків суд застосовує до такого учасника заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом зокрема, може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з позивача або його представника штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в тому числі у випадках зловживання процесуальними правами, вираженого у вкрай недбалому ставленні до підготовки матеріалів позову, що в свою чергу перешкоджає відправленню судочинства, забираючи у суду час на виявлення надто великого обсягу недоліків та складання їх переліків в ухвалах про залишення позовів без руху.
Крім того, відповідно до ч.2 ст.246 ГПК України суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі якщо підписана адвокатом позовна заява містить суттєві недоліки).
Наведене позивачу та особі, яка його представляє, слід враховувати під час реалізації свого процесуального права на звернення з позовом до господарського суду і не допускати вчинення дій, які не відповідають завданням й основним засадам господарського судочинства та є за своїми ознаками зловживанням процесуальними правами і ухиленням від виконання процесуальних обов`язків.
Суд встановив, що позов поданий адвокатом представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Балкер» без додержання вимог, викладених у статтях 162 (п.3 та п.5 ч.3), 164 (п.1 та п.2 ч.1, ч.2), 172 (ч.1) ГПК України, а саме:
1. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
2. В п.3 ч.3 ст.162 ГПК України зазначено, що позовна заява повинна містити обґрунтований
розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються. Тож окремо викладений розрахунок позовних вимог є невід`ємною частиною позову.
2.1. Відповідно до абз.2 ч.8 ст.42 ГПК України якщо документи подаються учасниками справи до суду в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника).
Представник позивача надав суду не підписаний «Розрахунок заборгованості».
Отже, розрахунок позовних вимог має бути підписаний уповноваженою особою (відсутні), що відповідає за його зміст, і подаватися до суду в оригіналі.
2.2. Доданий до позову «Розрахунок заборгованості» не можна визнати таким, що є зрозумілим сторонній особі, яка його не складала.
Так, у розрахунку відсутня наочна демонстрація порядку його здійснення та взагалі йдеться про «штраф за прострочення оплати», проте згідно з прохальною частиною позову однією з позовних вимог є стягнення 20% річних. Суд роз`яснює, що за змістом ст.625 Цивільного кодексу України та ст.230 Господарського кодексу України відсотки річних не є штрафною санкцією.
Отже, у розрахунку мають бути наведені: дата прострочення оплати за кожною специфікацією / видатковою накладною / товарно-транспортною накладною, періоди нарахування відсотків річних та база для нарахування (сума боргу) з посиланням на первинні документи, на підставі яких такий борг утворився або зменшився за рахунок часткової оплати.
3. За змістом ч.ч.2, 4, абз.2 ч.5 ст.91 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії; копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством; учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Порядок засвідчення копій документів визначений п.п.5.26, 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації «Вимоги до оформлювання документів» (ДСТУ 4163-2003), затвердженого наказом Держспоживстандарту України №55 від 07.04.2003.
Засвідчувальні написи на всіх доданих до позову копіях документів не є належними не містять слів «Згідно з оригіналом», назви посади особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису.
Суд також зауважує, що якщо документ не прошитий і не пронумерований, засвідчувальний напис має бути проставлений на кожному аркуші документа.
4. На арк.2 позову стверджується, що належне виконання позивачем умов договору №ЭК003/11-017 від 02.01.2018 на закупівлю лому та відходів чорних металів (надалі за текстом Договір) підтверджується видатковими накладними, проте на порушення приписів ч.2 ст.164 ГПК України до позову видаткові накладні не додані.
5. До позову також не додані документи, обов`язковість складення яких передбачена Договором: рахунок(ки), акт(и) ф.69 та/або ф.19, повідомлення про відправку Товару, квитанції про приймання вантажу до перевезення залізничним транспортом та/або товарно-транспортні накладні.
6. У позові не вказано, чи був сторонами дотриманий порядок розрахунків, передбачений п.2.2. Договору. З цього приводу необхідно надати письмові пояснення (у разі необхідності документально підтверджені).
7. Позивач не надав суду копії власного Статуту (або засвідчений витяг з нього щодо органів управління Товариства) на підтвердження свого правового статусу.
8. Наданий позивачем опис вкладення від 31.12.2020 про направлення позову з додатками відповідачу не містить підпису відправника та номеру поштового відправлення тобто не відповідає вимогам п.61 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009 (зі змінами та доповненнями) і не є належним доказом відправлення відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів.
Крім того, до позову не доданий оригінал чеку (квитанції) поштового відділення на підтвердження факту оплати відправником та надання відділенням зв`язку послуг з пересилання відповідачу листа з описом вкладення (див. абз.28 п.2 Правил надання послуг поштового зв`язку, зі змінами та доповненнями). Надана поштова накладна не замінює чек (квитанцію) і не містить підпису представника відправника.
Керуючись ст.ст.162, 164, 172, 174 (ч.ч.1, 2), 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Балкер» залишити без руху.
2. У зв`язку з відсутністю бюджетного фінансування витрат суду на відправку поштової кореспонденції, заправку картриджів та закупівлю паперу ухвалу направити на адресу електронної пошти позивача і його представника.
3. Встановити строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до відділення зв`язку належним чином оформлених документів і пояснень, про які зазначено в цій ухвалі протягом п`яти робочих днів від дня отримання цієї ухвали електронною поштою.
4. Зобов`язати позивача (його представника) одночасно з документами на виправлення недоліків надати належні докази надіслання відповідачу всіх додатково поданих суду документів листом з описом вкладення.
5. Повідомити Товариство з обмеженою відповідальністю «Балкер»: якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважатиметься неподаною і буде повернена позивачу (ч.4 ст.174 ГПК України).
Ухвала набирає законної сили 18.01.2021 та оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Шилова

надрукований 1 примірник у справу