ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

15.02.2021 Справа№ 914/359/21

Суддя Господарського суду Львівської області Король М.Р. у справі №914/359/21

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОТУЧАПИ»

про: визнання недійсним рішення загальних зборів та скасування проведеної на його підставі реєстрації змін відомостей про юридичну особу,

Представники сторін: не викликались,

ВСТАНОВИВ:

10.02.2021р. на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОТУЧАПИ» про визнання недійсним рішення загальних зборів та скасування проведеної на його підставі реєстрації змін відомостей про юридичну особу.

Згідно з п.4 ч.1 ст.35 ГПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи.

Суд враховує, що застосування статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини передбачає право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Це положення закріплює «право на суд», одним із елементів якого є наявність суду, що відповідає критеріям незалежності і безсторонності. Поняття «незалежний суд» охоплює два основні аспекти: незалежність від виконавчої влади і від сторін (справа Рінгайсена, А 13 параграф 95). Безсторонність (неупередженість) суду означає відсутність упередженості та необ`єктивності.

Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Fey проти Австрії», рішення від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Wettstein проти Швейцарії», № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ). Між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру» (Kyprianou v. Cyprus), заява № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-ХІІІ). У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому сенсі навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

ЄСПЛ зазначає у рішеннях у справах «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Відповідно до пункту 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі. Будь-який суддя, в неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід. Такого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 17 вересня 2019 року у справі № 277/599/15-к.

Відповідно до ч.1 ст.38 ГПК України, з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до ч.3 ст.38 ГПК України, самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу регламентований статтею 39 Господарського процесуального кодексу України. Так, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу (ч. ч. 1, 9, 11 ст. 39 ГПК України).

Так, у заяві від 15.02.2021р., суддя Король М.Р. зазначає про наявність підстав для самовідводу з огляду на те, що відсутні підстави стверджувати, що предмет спору у справах №914/3021/20 та №914/359/21 ідентичний, а отже, підстави для застосування абз.1 п.7 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду - відсутні, крім того, позовну заяву у справі №914/3021/20 повернуто не у зв`язку з об`єднанням кількох позовних вимог, а на підставі заяви позивача про відкликання позовної заяви, а отже, підстави для застосування абз.2 п.7 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду - відсутні.

Беручи до уваги викладене, оскільки справу №914/359/21 передано судді Король М.Р., як раніше визначеному складу суду, відповідно п.7 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду, при цьому, підстави для застосування вищевказаного пукнту Засад використання автоматизованої системи документообігу суду - відсутні, у заяві про самовідвід суддя Король М.Р. зазначила про порушення порядку визначення судді для розгляду справи №914/359/21, що, відповідно до п.4 ст.35 ГПК України, є тим випадком, коли суддя не може розглядати справу і підлягає самовідводу.

За наведених у заяві про самовідвід обставин, існує сумнів у можливості винесення об`єктивного рішення у цій справі, а здійснення подальшого розгляду справи №914/359/21 в цьому складі суду слугуватиме зовнішньою ознакою, яка викликатиме сумнів у безсторонності судді.

Відтак, з метою усунення обставин, що можуть викликати в учасників процесу сумнів у неупередженості судді, з метою виключення будь-яких обґрунтованих сумнівів у його безсторонності, з метою забезпечення здійснення розгляду справи незалежним і безстороннім судом, суд вважає, що визначений склад суду не може розглядати цю справу та вважає за необхідне задовольнити заяву судді Король М.Р. про самовідвід.

Наслідки відводу суду (судді) визначені ст. 40 Господарського процесуального кодексу України, а саме у разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому статтею 32 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 35, 37, 38, 39, 40, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Львівської області

УХВАЛИВ:

1. Заяву судді Король Мар`яни Романівни від 15.02.2021р. про самовідвід у справі №914/359/21 задовольнити.

2. Відвести суддю Король Мар`яну Романівну від розгляду справи №914/359/21.

3. Справу №914/359/21 передати для здійснення повторного автоматизованого розподілу та визначення іншого складу суду відповідно до ст.32 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та не підлягає оскарженню.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Суддя М.Р. Король