ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2021 р. Справа№ 916/255/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Хрипуна О.О.

суддів: Агрикової О.В.

Чорногуза М.Г.

розглянувши апеляційну скаргу Житлово-комунального господарства Чорноморської селищної ради Лиманського району Одеської області

на рішення Господарського суду міста Києва від 26.08.2020

(повний текст рішення складено 26.08.2020)

у справі № 916/255/20 (суддя Приходько І.В.)

за позовом Житлово-комунального господарства Чорноморської селищної ради Лиманського району Одеської області

до Міністерства оборони України Головного управління майна і ресурсів 55 Управління начальника робіт

про стягнення 22 487,96 грн

ВСТАНОВИВ:

Житлово-комунальне господарство Чорноморської селищної ради Лиманського району Одеської області звернулось до господарського суду із позовом до Міністерства оборони України Головного управління майна і ресурсів 55 Управління начальника робіт про стягнення 22 487,96 грн, з яких: 19 582,97 грн основний борг за договором про надання послуг водопостачання та водовідведення № В-01-19 від 09.01.2019, 221,95 грн - 3% річних, 2 537,34 грн - пеня, 145,70 грн - інфляційні втрати.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.08.2020 у задоволенні позову відмовлено з огляду на недоведеність позовних вимог.

Не погодившись з рішенням, Житлово-комунальне господарство Чорноморської селищної ради Лиманського району Одеської області звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, нез`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 26.08.2020 у справі № 916/225/20 повністю та ухвалити нове рішення, де стягнути з 55 Управління начальника робіт Головного управління майна і ресурсів Міністерства оборони України на користь Житлово-комунального господарства Чорноморської селищної ради Лиманського району Одеської області борг у загальній сумі 22 487,96 грн, у тому числі: основний борг 19 582,97 грн, 3% річних у сумі - 221,95 грн, пеня у сумі - 2 537,34 грн, інфляційні витрати у сумі - 145,70 грн; стягути з відповідача на користь позивача судові витрати сплаченого судового збору в суді першої та другої інстанцій.

За твердженням скаржника, нарахована плата за послуги водопостачання та водовідведення відповідає умовам договору № В-01-19 від 09.01.2019 та показникам лічильника відповідача, облік використання води здійснювався за лічильником, на оплату були виставлені рахунки.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.10.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Житлово-комунального господарства Чорноморської селищної ради Лиманського району Одеської області на рішення Господарського суду міста Києва від 26.08.2020 у справі № 916/255/20 та призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідач не скористався правом надати відзив на апеляційну скаргу Житлово-комунального господарства Чорноморської селищної ради Лиманського району Одеської області.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 09.01.2019 між Житлово-комунальним господарством Чорноморської селищної ради (виконавець) та 55 Управлінням начальника робіт (замовник) був укладений договір про надання послуг водопостачання та водовідведення № В-01-19, на умовах якого виконавець зобов`язався надавати замовнику вчасно та відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення, а замовник зобов`язався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором. Адреса суб`єкта користування послугами: База відпочинку "Чабанка", розміщена за адресою: Одеська область, Лиманський р-н, смт. Чорноморське.

У договорі сторони погодили тарифи на послуги та їх загальну вартість, а саме: розмір щомісячної плати за надані послуги згідно з нормативами (нормами) споживання на момент укладення цього договору становить: за наявністю засобів обліку води водопостачання - 17,41 грн з ПДВ; водовідведення - 8,80 грн з ПДВ. Плата за надані послуги за наявністю засобів обліку води справляється за їх показаннями, котрі надаються в кінці кожного місяця замовником виконавцю.

Оплата послуг споживачем проводиться щомісячними платежами, що вносяться не пізніше 10 числа місяця, що настає за розрахунком.

За договором замовник зобов`язався оплачувати послуги в установлені договором строки; в кінці кожного місяця знімати та надавати данні про водокористування та водовідведення згідно з показами лічильників обліку води, а з 01 по 05 число наступного місяця за звітним оформляти акт бухгалтерської звірки розрахунків за надані послуги водопостачання та водовідведення, погодженого з головним бухгалтером виконавця.

Цей договір укладається строком на 1 рік і набуває чинності з моменту його підписання. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення строку його дії однієї із сторін не буде заявлено про його розірвання або необхідність перегляду.

На підтвердження боргу замовника перед виконавцем за договором про надання послуг водопостачання та водовідведення № В-01-19 від 09.01.2019 позивачем долучено до матеріалів позовної заяви акт звірки за період з 01.01.2019 по 22.11.2019, підписаний лише бухгалтером та начальником Житлово-комунального господарства Чорноморської селищної ради, складені позивачем розрахунки пені, 3% річних на інфляційних нарахувань.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог, відповідач вказав, у зв`язку з забороною на функціонування бази відпочинку "Чабанка" на території бази за укладеними договорами у 2019 році тимчасово з метою охорони та технічного обслуговування перебували особи, які самостійно врегулювали графік подачі та споживання води і фактичне споживання, за розрахунком відповідача, не перевищує 10 969,00 грн, а сплачено 14 461,24 грн. Також відповідач вказав на безпідставність обліку лічильником 55 Управлінням начальника робіт втрат води в мережі через пориви.

Отже, спір між сторонами стосується не лише невиконання відповідачем свого обов`язку щодо оплати отриманих послуг, оскільки виник спір у зв`язку з незгодою замовника з обсягом наданих виконавцем послуг.

З долучених до відзиву документів вбачається, що за актом прийому-здачі виконаних робіт № 138/в від 30.06.2019 за червень 2019 року Житлово-комунальним господарством Чорноморської селищної ради були надані послуги з водопостачання та водовідведення 488 куб.м. на загальну суму 12 789,51 грн, а за липень 2019 року - 204 куб.м. на загальну суму 5 346,43 грн. Акти підписані односторонньо лише виконавцем.

Відповідач не погоджується з зазначеним нарахуванням, зазначаючи, що база відпочинку не функціонувала, на її території перебували лише особи з метою охорони та технічного обслуговування і добове споживання води на 1 особу не перевищувало 100 л.

Рішенням Чорноморської селищної ради від 08.06.2006 № 42 "Про здійснення заходів щодо захисту населення від зсувних процесів" на виконання п. 1.6 рішення комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області № 3/3 від 07.06.2006 заборонено функціонування баз відпочинку, які знаходяться в зсувонебезпечній зоні, в тому числі туристичної бази "Чабанка".

Наказом начальника 55 Управління начальника робіт від 18.07.2019 № 67 з 31.08.2019 звільнено працівників - завідуючих господарством та механіка бази відпочинку "Чабанка".

Листами від 16.08.2019 та від 11.09.2019 начальник 55 Управління начальника робіт повідомив Житлово-комунальне господарство Чорноморської селищної ради про припинення договірних відносин з 01.10.2019 та необхідність проведення розрахунків з підписанням відповідного акту звірки у зв`язку з передачею майна бази відпочинку "Чабанка" в господарське відання Державного підприємства Міністерства оборони "Південьвійськбуд".

Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (ст. 611 ЦК України).

У договорі від 09.01.2019 № В-01-19 сторони погодили право виконавця нараховувати у разі несвоєчасного внесення споживачем плати за надані послуги пені у розмірі 0,1%, але не більше подвійної ставки НБУ від простроченої до сплати суми, що діяла на період, за який нараховується пені, від суми заборгованості за кожен день прострочення, індекс інфляції та 3% річних від простроченої суми.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення" послуги з централізованого питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання з урахуванням вимог Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" на підставі договору з підприємствами, установами, організаціями, що безпосередньо користуються централізованим питним водопостачанням та/або централізованим водовідведенням. Договір про надання послуг з питного водопостачання та/або водовідведення укладається безпосередньо між підприємством питного водопостачання або уповноваженою ним юридичною чи фізичною особою і споживачем, визначеним у частині першій цієї статті. Порядок надання споживачам послуг з питного водопостачання та/або водовідведення встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення (ст. Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання").

Стаття 8 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" передбачає, що рахунки на оплату наданої комунальної послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, на основі показань вузла комерційного обліку відповідної комунальної послуги згідно з вимогами статей 9-11 цього Закону. Виконавець або визначена власником (співвласниками) інша особа, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, формує та надає споживачу (його представнику) рахунки на оплату наданої комунальної послуги щомісяця. Рахунки на оплату комунальної послуги надаються споживачу на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунки можуть надаватися споживачу в електронному вигляді, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів. Рахунки надаються споживачу на безоплатній основі. Рахунок на оплату комунальної послуги повинен містити, зокрема, таку інформацію: 1) найменування та платіжні реквізити виконавця комунальної послуги; 2) адресна інформація, найменування або прізвище, ім`я та по батькові споживача, або абонентський номер споживача, визначений договором про надання комунальної послуги, який дає згоду ідентифікувати споживача виконавцю або іншій особі, що здійснює розподіл обсягів комунальних послуг; 3) період, за який здійснюється нарахування; 4) загальна сума до сплати; 5) поле для внесення споживачем показань вузлів розподільного обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії (якщо згідно із законом або договором такі показання знімає споживач); 8) стан розрахунків споживачем за спожиту комунальну послугу, у тому числі заборгованість з оплати послуги (у разі її наявності), періоди, в яких виникла така заборгованість, відомості про обчислення її розміру, пільги/субсидії (у разі їх надання/призначення).

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" комерційний облік здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку відповідної комунальної послуги, що забезпечує (забезпечують) загальний облік її споживання, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки.

Стаття 7 вказаного Закону передбачає доступ до вузлів обліку виконавця комунальної послуги до будівель, приміщень і споруд, у яких встановлено вузли комерційного обліку, для перевірки схоронності таких вузлів обліку та зняття показань їх засобів вимірювальної техніки.

Отже, обсяг спожитої відповідачем послуги з водопостачання та водовідведення за наявності засобів обліку води та водовідведення згідно із договором № В-01-19 від 09.01.2019 має підтверджуватись показаннями комерційного обліку.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження факту існування основної заборгованості за договором позивачем надано в якості доказу акт звірки за період з 01.01.2019 по 22.11.2019 на суму 19 582,97 грн.

Разом з цим, доданий до позовної заяви акт звірки взаєморозрахунків підписано та скріплено печаткою лише з боку позивача. Жодних відомостей про підписання відповідачем вказаний акт не містить. При цьому, правомірність зазначеного документу, як і факт його підписання, повністю заперечується відповідачем.

Місцевий господарський суд обґрунтовано зазначив, що чинним законодавством України акту звірки взаєморозрахунків не надано юридичної сили доказу наявності обов`язку сплатити грошові кошти або ж відсутності такого обов`язку. Також акт звірки не є документом, що фіксує зміст договору чи вносить зміни до договору.

Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. Відсутність в акті звірки підписів перших керівників сторін або інших уповноважених осіб, які мають право представляти інтереси сторін, у тому числі здійснювати дії, направлені на визнання заборгованості підприємства перед іншими суб`єктами господарювання, означає відсутність в акті звірки юридичної сили документа, яким суб`єкт господарської діяльності визнає суму заборгованості. Наведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у постанові від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18.

За таких обставин, з огляду на те, що акт звірки відповідачем не підписано, місцевий господарський суд дійшов мотивованого висновку про те, що зазначений акт не є належним та допустимим доказом у справі.

Колегія суддів погоджується, що у розумінні статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", акт звірки взаєморозрахунків є зведеним обліковим документом, який фіксує стан розрахунків між сторонами, але сам по собі не породжує будь-яких прав та обов`язків сторін, в той час як зобов`язання сторін підтверджуються первинними документами: договором, видатковими накладними, рахунками, платіжними дорученнями тощо.

Натомість, позивачем не надано будь-яких інших доказів на підтвердження існування суми боргу саме в заявленому до стягнення розмірі.

Так, місцевим господарським судом встановлено, що у вказаному акті звірки містяться посилання на номера рахунків: 21/в, 29/в, 59/в, 79/в, 107/в, 138/в, 172/в, 206/в, 239/в.

Проте, жодного з наведених рахунків позивачем до суду першої інстанції надано не було, а долучені до матеріалів апеляційної скарги з огляду на приписи ч. 3 ст. 269 ГПК України не можуть бути прийняті та оцінені судом, оскільки позивач не довів, що зазначені докази не були подані до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Як зазначено Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 у справі № 910/5226/17 належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

В свою чергу, пунктом 3.1 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 190 від 27.06.2008 визначено, що розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються на основі показів засобів обліку.

Крім того, безпосередньо в умовах договору сторони передбачили аналогічний спосіб нарахування щомісячної плати.

Разом з тим, жодних первинних документів з зазначенням показів засобів обліку щодо використаних позивачем послуг з водопостачання та водовідведення у спірний період матеріали справи не містять. Позивачем не надано доказів на підтвердження факту встановлення лічильників та їх опломбування. Відомості щодо показників засобів обліку, на підставі яких позивач здійснив нарахування у спірний період, відсутні також у акті звірки чи в текстах позовної заяви або наданих сторонами відзивів та відповідей на відзиви.

Згідно зі ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Скаржником не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження позовних вимог та тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Позивачем належними та допустимими доказами не доведено обсяг наданих позивачем та неоплачених відповідачем послуг з водопостачання та водовідведення, суму заявленої до стягнення заборгованості.

За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування рішення місцевого суду не вбачається.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи судом апеляційної інстанції покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Житлово-комунального господарства Чорноморської селищної ради Лиманського району Одеської області на рішення Господарського суду міста Києва від 26.08.2020 у справі № 916/255/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.08.2020 у справі № 916/255/20 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 916/255/20 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.О. Хрипун

Судді О.В. Агрикова

М.Г. Чорногуз