ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2021 р. Справа№ 910/9072/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Коротун О.М.

Суліма В.В.

секретар судового засідання: Вайнер Є.І.

за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 10.02.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго"

на рішення Господарського суду міста Києва від 21.09.2020 (повний текст рішення складено 21.09.2020)

у справі № 910/9072/20 (суддя Трофименко Т.Ю.)

за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго"

до Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м.Києва"

про стягнення 87 758,86 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2020 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м.Києва" (далі - відповідач) про стягнення 87 814,74 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що внаслідок укладення договору цесії він набув право вимоги до відповідача щодо сплати заборгованості за спожиту теплову енергію без укладення договору за період з листопада 2017 по лютий 2018, у зв`язку з чим, просив стягнути з відповідача заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 87 758,86 грн., з яких 78 815,74 грн. - основного боргу, 5 593,99 грн. - інфляційних втрат та 3 349,13 грн. - 3% річних.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.09.2020 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позову суд вказав, що у зв`язку з відсутністю первинних документів, складених Публічним акціонерним товариством "Київенерго", встановити кількість спожитої саме відповідачем теплової енергії за адресою: м. Київ, вул. Світлицького, 28-В, та її вартість, а відповідно і наявність у боргу у спірний період, неможливо.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 21.09.2020 та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вказує, що ПАТ «Київенерго» передало Комунальному підприємству виконавчого органу Київради (КМДА) "Київтеплоенерго" програмний комплекс - базу даних білінгових систем ПК «БІТеК» та ПК «Уніван-Термал» до якого ПАТ «Київенерго» здійснювало внесення даних щодо нарахування спожитої відповідачем теплової енергії. Отже, нарахування та внесення до бази даних відомостей споживання теплової енергії, розрахунків було здійснено саме ПАТ «Київенерго». Зазначені документи є паперовим відображенням електронної бази даних. Позивачем було оформлено довідку про стан розрахунків, облікові картки, акт звіряння розрахунків, рахунок - фактура, здійснено розрахунок інфляційної складової та 3% річних на суму боргу.

Скаржник стверджує, що суд першої інстанції розглянув справу в порядку спрощеного провадження, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

В апеляційній скарзі апелянт просив залучити до матеріалів справи акт №23 приймання-передавання фізичного носія/пристрою зберігання інформації на якому записані файли баз даних білінгових систем ПК «БІТеК» та ПК «Уніван - Термал» від 11.10.2018.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

У свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, відповідач у своєму відзиві, наданому до суду 12.11.2020, зазначає, що рішення суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає і рішення слід залишити без змін. Крім того, відповідач вказує, що відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України апелянт мав право заявити клопотання щодо розгляду судової справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, проте він не реалізував свої процесуальні права.

Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м.Києва" зазначає, що в матеріалах судової справи відсутні будь-які первинні документи, які б свідчили про заборгованість та зобов`язання відповідача, окрім тих, які в односторонньому порядку склав апелянт.

Відповідач наголошує, що база даних не є первинним документом, який засвідчує здійснення господарської операції. Білінгова система це лише програмне забезпечення, вона не може розглядатися як електронний доказ у розумінні ст.1 та 3 ст. 96 Господарського процесуального кодексу України України.

Відповідач вказує, що за адресою: м. Київ, вул. Світлицького, 28-в жоден підрозділ Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м.Києва" не розміщений, тобто відповідач не є ані фактичним, ані юридичним споживачем теплової енергії.

Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м.Києва" заперечувало проти залучення до матеріалів справи акту №23 приймання-передавання фізичного носія/пристрою зберігання інформації, оскільки даний акт не містить жодної інформації, яка стосується предмету спору, а фіксує виключно передачу програмного забезпечення.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.10.2020 справу № 910/9072/20 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Ткаченко Б.О., Гаврилюк О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.10.2020 поновлено Комунальному підприємству виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 21.09.2020 у справі № 910/9072/20 та призначено розгляд справи на 07.12.2020.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.12.2020, у зв`язку з перебуванням судді Гаврилюка О.М. та Ткаченко Б.О. на лікарняному, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Сулім В.В., Коротун О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.12.2020 прийнято справу №910/9072/20 до провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.09.2020 у справі № 910/9072/20 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Коротун О.М., Сулім В.В. Розгляд справи призначено на 27.01.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.01.2021 повідомлено учасників справи, що судове засідання, призначене на 27.01.2021, не відбудеться, у зв`язку з перебуванням судді Коротун О.М. 27.01.2021 у відпустці. Справу призначено до розгляду на 10.02.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2021 клопотання Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" про залучення до матеріалів справи акту №23 приймання-передавання фізичного носія/пристрою зберігання інформації на якому записані файли баз даних білінгових систем ПК «БІТеК» та ПК «Уніван - Термал» від 11.10.2018 залишено без розгляду.

Явка учасників у судове засідання

Відповідач у судове засідання, призначене на 10.02.2021, не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням, наявним у матеріалах справи.

Враховуючи положення частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка представника відповідача обов`язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача.

Позиції учасників справи

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції 10.02.2021 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про задоволення позову.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

11.10.2018 між Публічним акціонерним товариством "Київенерго" (кредитор) та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (новий кредитор) укладено договір № 601-18 про відступлення права вимоги (цесії) (надалі також - договір цесії), відповідно до якого кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитої до 01.05.2018 теплової енергії (основний борг, в тому числі й той, що є предметом судового розгляду та/або підтверджений судовим рішенням (судовими рішеннями) як такий, що підлягає стягненню зі споживача (споживачів) на загальну суму 497 554 936, 91 грн станом на 01.08.2018 з урахуванням оплат, що отримані кредитором за період з 01.08.2018 до дати укладення цього договору та коригувань платежів.

Згідно з пунктом 1.2 договору цесії перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається в додатку № 1 до цього договору.

Пунктом 1.3 договору цесії визначено, що з укладенням цього договору кредитор відступає, новий кредитор набуває право вимоги також будь-яких інших, передбачених договором та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань (неустойка (штраф, пеня), 3% річних, інфляційні нарахування, судові витрати, витрати, пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші без виключень та обмежень), що нараховані кредитором та/або виникли до дати укладення цього договору та/або можуть нараховані та/або можуть виникнути після укладення цього договору у зв`язку з неналежним виконанням споживачем (споживачами) зобов`язань з оплати спожитої теплової енергії за договорами та споживачами, які визначені у додатку № 1 до цього договору.

Відповідно до витягу з переліку споживачів теплової енергії та зобов`язань, право вимоги яких відступаються (додаток № 1 до договору цесії), під № 279 значиться Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м.Києва" із сумою заборгованості 78 815,74 грн з особовим рахунком НОМЕР_1 .

Звертаючись з позовною заявою позивач вказав, що внаслідок укладення договору цесії він набув право вимоги до відповідача щодо сплати заборгованості за спожиту теплову енергію без укладення договору за період з листопада 2017 по лютий 2018, у зв`язку з чим, просив стягнути з відповідача заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 87 758,86 грн., з яких 78 815,74 грн. - основного боргу, 5 593,99 грн. - інфляційних втрат та 3 349,13 грн. - 3% річних.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Частинами 1 і 2 статті 714 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до частини 1 статті 275 Господарського кодексу України визначено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відсутність договору про постачання теплової енергії при підтвердженні факту її постачання обставинами справи не звільняє осіб, які використовують теплову енергію без укладення договору на теплопостачання, від обов`язку оплати за фактично спожиту теплову енергію.

Вказаний правовий висновок наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі № 922/4239/16.

Пунктом 1 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно із статтею 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 517 Цивільного кодексу України передбачено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

На підтвердження наявності у відповідача означеної заборгованості позивачем подано рахунок-фактуру від 31.03.2020 та акт звіряння розрахунків за теплову енергію від 31.03.2020, які складені Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго", а також облікові картки за листопад 2017 - лютий 2018, які складені СП Енергозбут №1 Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго".

Проте, відповідно до положень ст. 517 Цивільного кодексу України Публічне акціонерне товариство "Київенерго" (кредитор) зобов`язане було передати Комунальному підприємству виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (новому кредитору) документи, які засвідчують права на наявний у відповідача борг.

Крім того, відповідно до п. 3.1.1 договору цесії сторони договору підтвердили, що на дату підписання додатку № 1 до цього договору за актами прийому-передачі кредитор передав новому кредитору оригінали або засвідчені належним чином копії документів, які підтверджують право вимоги, що відступається, а також інші документи та інформацію (але в будь-якому випадку без виключень та обмежень договори та/або будь-яка первинна документація, яка підтверджує стан розрахунків споживача із кредитором, електронні інформаційні реєстри, бази, розрахунки позовних вимог, що заявлені до стягнення із споживачів у судових спорах, рішення за результатами розгляду яких на дату укладення цього договору не прийняті, акти звіряння розрахунків).

Однак, позивач не подав до суду першої інстанції жодного документа, складеного Публічним акціонерним товариством "Київенерго", які підтверджують факт бездоговірного споживання Комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м.Києва" теплової енергії у спірний період, тобто з листопада 2017 по лютий 2018, обсяг спожитої теплової енергії, її вартість та місце постачання.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно із частинами 1, 2 статті 9 вказаного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Водночас, обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, за змістом положень статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного суду від 05.02.2019 у справі № 914/1131/18, від 26.02.2019 у справі № 914/385/18, від 10.04.2019 у справі № 904/6455/17, від 05.11.2019 у справі № 915/641/18.

При цьому, одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності.

Вказаний принцип полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2019 зі справи № 902/761/18, від 20.08.2020 зі справи № 914/1680/18).

Проте, з матеріалів справи вбачається, що позивач не надав до суду першої інстанції належні докази заборгованості Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м.Києва" за спожиту теплову енергію.

Враховуючи вказане вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у зв`язку з відсутністю первинних документів, складених Публічним акціонерним товариством "Київенерго", встановити кількість спожитої саме відповідачем теплової енергії за адресою: м. Київ, вул. Світлицького, 28-В, та її вартість, а відповідно і наявність у боргу у спірний період, неможливо.

При цьому, колегія суддів приймає до уваги те, що в матеріалах справи наявні копії договорів оренди 2015, 2016, 2017 та 2018, відповідно до яких нерухоме майно за адресою: м. Київ, вул. Світлицького, 28-В, було передано Подільською районною в місті Києві державною адміністрацією в оренду Подільському районному товариству інвалідів "Єдність", Головному управлінню Національної поліції у м. Києві, Громадському об`єднанню "Організація ветеранів Подільського району м. Києва", Управлінню Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва. За умовами вказаних договорів орендар зобов`язаний самостійно сплачувати вартість фактично спожитих комунальних послуг постачальникам таких послуг, які надаються за окремими договорами.

Відповідач також надав до суду першої інстанції договір про постачання теплової енергії, укладений 15.11.2017 Головним управлінням Національної поліції у м. Києві з Публічним акціонерним товариством "Київенерго", та договір, укладений 28.12.2018 Головним управлінням Національної поліції у м. Києві з Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації "Київтеплоенерго".

З огляду на вказане вище, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" до Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м.Києва" про стягнення суми основного боргу у розмірі 78 815,74 грн. є не обґрунтовані, документально не підтверджені, а тому задоволенню не підлягають. Також, не підлягають задоволенню похідні позовні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції розглянув справу в порядку спрощеного провадження, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження, колегія суддів визнає безпідставною, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є:

1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 3 ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" встановлено, що з 01.01.2020 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2 102, 00 грн.

Отже, малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує 210 200,00 грн. (2 102,00 грн * 100 = 210 200, 00 грн) (позов подано у жовтні 2020 року).

Враховуючи, що предметом позову у цій справі є вимога про стягнення 87 814,74 грн., тому вказана справа, у відповідності до приписів ГПК України, відноситься до малозначних справ.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Отже, апелянт мав право заявити клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, проте він не скористався своїм процесуальним правом.

Згідно із частиною 4 стаття 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

На переконання колегії суддів апеляційного господарського суду, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.09.2020 у справі № 910/9072/20 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.09.2020 у справі № 910/9072/20 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.09.2020 у справі № 910/9072/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.09.2020 у справі № 910/9072/20 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго".

4. Матеріали справи №910/9072/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 15.02.2021.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді О.М. Коротун

В.В. Сулім