ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2021м. ДніпроСправа № 904/4755/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бондарєв Е.М. за участю секретаря судового засідання Найдьонова Є.О.

за позовом Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбасс" (52521, Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Воронове, вул. Дніпровська, буд. 28, ідентифікаційний код 0364045)

до Комунального підприємства "Тернівське житлово-комунальне підприємство" (51500, Дніпропетровська область, м. Тернівка, вул. Маяковського, буд. 29, ідентифікаційний код 31657751)

про стягнення 1 199 169,43 грн. пені, 823 545,41 грн. інфляційних втрат, 443 877,09 грн. 3% річних

Представники:

Від позивача: Казанцев С.В., довіреність, адвокат

Від відповідача: Жданова Г.С., довіреність адвокат

СУТЬ СПОРУ:

Державне міжрайонне підприємство водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбасс" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом №286 від 27.08.2020 про стягнення з Комунального підприємства "Тернівське житлово-комунальне підприємство" заборгованості на загальну суму 2 466 591,93 грн., з яких:

- 1 199 169,43 грн. пеня за період з період з 20.09.2019 по 01.08.2020;

- 823 545,41 грн. інфляційні втрати з серпня 2017 року по травень 2020 року;

- 443 877,09 грн. 3% річних за період з 20.09.2017 по 01.08.2020.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №33 про надання послуг водопостачання від 01.02.2014 щодо своєчасної оплати послуг з водопостачання отримані у період з серпня 2017 року по червень 2020 року на загальну суму 24 880 974,84 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 07.09.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №904/4755/20 за правилами загального позовного провадження з викликом учасників справи та призначено підготовче судове засідання на 06.10.2020 о 15:00 год.

На електрону пошту суду 06.10.2020 надійшла заява відповідача про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням представника Комунального підприємства "Тернівське житлово-комунальне підприємство" у відпустці з 21.09.2020 по 09.10.2020.

Підготовче засідання 06.10.2020 відкладено на 29.10.2020 о 14:30 год.

Відповідачем 29.10.2020 до суду подано відзив яким просить суд вважати строк подачі відзиву на позовну заяву пропущеним з поважних причин, поновити строк для подачі відзиву та відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідач зазначає, що до позовної заяви надано розрахунок суми боргу за період з січня 2019 року по червень 2020 року відповідно до якого борг становить 16 109 334,13 грн., проте згідно акту звіряння за період з 2018 року - 2020 рік від 01.04.2020 між сторонами розмір заборгованості становить 11 312 008,84 грн.

Щодо вимоги про стягнення пені відповідач зазначає, що вимоги є безпідставними оскільки в договорі не зазначено період сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, неточне формулювання відповідальності унеможливлює застосування пені.

Щодо вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат відповідач зазначає, що вимоги є безпідставними оскільки за даним обліку позивача заборгованість утворилась з липня 2019 року, а розрахунок 3% річних та інфляційних втрат здійснений позивачем з серпня 2017 року по червень 2020 року.

З огляду на обставини справи, а також з метою належної підготовки справи для розгляду по суті, суд продовжив підготовче провадження у справі №904/4755/20 на 30 днів.

У підготовчому засіданні 29.10.2020 оголошувалась перерва до 19 листопада 2020 року о 11:00год.

До суду 10.11.2020 позивачем подана відповідь на відзив в якій зазначає, що сума основного боргу за позовом, який розглядається, не є суттєвою, не вимагається позивачем до стягнення, а є довідковою. Також, за переліком оплат, долученим до позову, зокрема відповідачем не спростовувались, зазначені: дата платіжного доручення, номер, з певною грошовою сумою з оплати послуги водопостачання та з сумою боргу яка зменшується відповідно оплатам. Нарахування неустойки (пені), 3% річних, індексу інфляції проводилось на кожну несвоєчасно проведену (прострочену) оплату відповідно до пункту 3.3 договору про порядок розрахунків з дня наступного перед останнім розрахунковим днем передбаченого договором. Інші розрахунки, долучені до позову, відображають застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань з чітко визначеними періодами нарахування, відсотків та розмірами грошових сум, що в свою чергу забезпечується підставами позовних вимог і покладається повинність довести ті обставини, на які позивач посилається. Позивач зазначає, що в контексті п.п.5.1 Постанови №14 від 17.12.2013 Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", що кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплатити боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом зі сплатою суми основного боргу, так і окремо від неї, вважає, що позивачем, межі норм матеріального, договірного так і процесуального права належним чином дотримані, нарахування вірне, заслуговує на увагу та задоволення судом в повному обсязі.

До суду 13.11.2020 надійшли заперечення відповідача на відповідь позивача на відзив в яких зазначає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме в частині 210 036,23 грн. інфляційних втрат та 156 275,63 грн. 3% річних оскільки відповідно до акту взаємних розрахунків за період з 2018 - 2020 р.р. від 01.04.2020 підписаного представниками сторін станом на 2017, 2018, до липня 2019 р.р. заборгованість відсутня.

Також відповідач зазначає, що заявлена до стягнення позивачем штрафна санкція у виді пені є достатньо великою сумою для відповідача. Згідно рішення виконавчого комітету Тернівської міської ради від 28.03.2007 № 140 Комунальне підприємство "Тернівське житлово-комунальне підприємство" визначено виконавцем житлово-комунальних послуг у житловому фонді м. Тернівка. Враховуючи господарську діяльність відповідача кошти від споживачів м. Тернівка підприємство отримує за фактично надані житлово-комунальні послуги на протязі місяця, наступного за місяцем фактичного надання таких послуг, (теплопостачання, водопостачання. водовідведення, вивіз твердих побутових відходів, управління багатоповерховими житловими будинками). Основною метою діяльності підприємства є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, надання послуг водопостачання та водовідведення, одержання прибутку для здійснення діяльності підприємства та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу. Несвоєчасне погашення заборгованості перед позивачем сталося не з вини відповідача, оскільки єдиним джерелом для оплати за спожиту питну воду є кошти, отримані в якості оплати за спожиту питну воду з боку населення, бюджетних установ та госпрозрахункових підприємств. Крім того підприємство фактично є збитковим, дебіторська заборгованість населення за отримані послуги становить 38 211 000,00 грн. На підтвердження скрутного фінансового становища відповідач додає баланс підприємства. За таких обставин, оскільки вина відповідача у простроченні виконання грошового зобов`язання перед позивачем пов`язана з незадовільною оплатою населенням, діяльність відповідача спрямована на забезпечення питною водою учбових закладів, дитячих садків, лікарень, інших об`єктів, а тому обставини, що зумовлюють зменшення пені є соціально значимими та винятковими. Стягнення такої великої суми неустойки спричинить також збільшення заборгованості по заробітній платі працівникам комунального підприємства, невчасну сплату податків та зборів, що призведе до виникнення нових штрафних санкцій та судових процесів, а відтак, для відповідача є важливим зменшення всіх можливих видатків. Таким чином, у позивача порушуються лише майнові інтереси, а у відповідача майнові та інші інтереси, зокрема, соціальні: забезпечення безперебійного надання населенню комунальних послуг, виплата заробітної плати працівникам підприємства, безперебійне теплопостачання, зокрема, в опалювальний період, водопостачання тощо. Отже, обставини, які змушують просити зменшення пені є соціально значимими та винятковими, оскільки існує нагальна необхідність спрямовування наявних коштів на здійснення поточних розрахунків за вугілля кам`яне, електропостачання, водопостачання, та забезпечення безперервного виробничого циклу з метою забезпечення безаварійного виробничого процесу.

У підготовчому засіданні 19.11.2020 оголошувалась перерва до 02 грудня 2020 року о 12:30 год.

Позивачем 30.11.2020 долучено до матеріалів справи копії рахунків на оплату послуги з централізованого водопостачання за період з серпня 2017 року по червень 2020 року включно, актів знаття показань приладів обліку води за період з серпня 2017 року по червень 2020 рок включно, перелік платіжних документів по оплаті за період липень 2019 року - травень 2020 року, розрахунок боргу з помісячним нарахуванням та оплати з період з 01.08.2017 по 30.06.2020.

У підготовчому засіданні 02.12.2020 оголошувалась перерва до 21 січня 2021 року о 09:30 год.

У підготовчому засіданні 12.01.2021 за згодою сторін розпочато розгляд справи №904/4755/20 по суті у відповідно до вимог ст. 183 Господарського процесуального кодексу України та оголошено перерву до 11.02.2021 о 10:00 год.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення у даному судовому засіданні.

У судовому засіданні 11.02.2021 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, заслухавши представників сторін, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

Між Державним міжрайонним підприємством водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбасс" (далі - позивач, виробник) та Комунальним підприємством "Тернівське житлово-комунальне підприємство" (далі - відповідач, споживач) 01.02.2014 укладено договір про надання послуг водопостачання №33 (далі - договір) відповідно до п.1.1 якого виробник зобов`язується надати споживачу послуг з водопостачання питної води, на межах розподілу балансової належності мереж сторін, в обумовленому договором порядку, а споживач, в свою чергу, оплачувати надані послуги з водопостачання. Порядок та умови надання послуг з водопостачання та порядок оплати наданих послуг визначаються договором.

Споживач, використовуючи свої мережі зобов`язується приймати питну воду в точках розподілу послуг (місце передачі послуг) встановлених у Додатку №1 до договору, який є його невід`ємною частиною (п.2.1 договору).

Кількість спожитої споживачем води визначається виключно за показниками, повірених та установлених у встановленому чинним законодавством порядку, водолічильників споживача та/або виробника, що опломбувані сторонами. Факт опломбування лічильника підтверджується актом про опломбування водомірного вузла, в якому марка лічильника, його заводський номер, дата встановлення, дата опломбування та номер пломби. При опломбуванні засобу обліку представник споживача має надати виробнику оригінал довіреності, якою споживач уповноважує представника на підписання акту опломбування водомірного вузла обліку. За відсутності такої довіреності виробник має право відмовитись від підписання акта опломбування (п.2.3 договору).

Додатковою угодою від 11.05.2017 до договору №33 від 01.02.2014 сторони узгодили пункт 3.3 договору №33 від 01.02.2014 про надання послуг водопостачання змінити та викласти у наступній редакції: "3.3. Розрахунок за послугу з централізованого водопостачання, здійснюється споживачем в безготівковій формі на підставі рахунку Виробника в порядку попередньої оплати, суму якої виробник визначає до 1-го числа передплачуємого місячного періоду за об`ємами водоспоживання Споживача у минулому місячному періоді. Споживач здійснює попередню оплату Виробнику не пізніше останнього числа передплачуємого місячного періоду. Суму грошових коштів, яку Споживач зобов`язаний перерахувати на рахунок Виробника в якості передплати за поточний місяць, має складати не менше ніж 35% (тридцять п`ять відсотків) від суми нарахування за розрахунковий період.".

Проводячи оплату споживач зобов`язується зазначати реквізити: "Призначення платежу" платіжного доручення так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів виробнику, а саме: "Оплата на підставі рахунку від "___" _________ 20"___"р., №____згідно договору від "___"________20"___"р., №___, за _______місяць 201___р." (п.3.4 договору).

З метою контролю виконання прийнятих сторонами зобов`язань та звіту сторін не рідше одного разу в квартал проводиться звіряння за надані послуги з водопостачання, та проведену оплату. На вимогу будь-якої сторони договору, протягом трьох робочих днів з дня отримання оформлюються акт звіряння за надані послуг який підписується керівниками та головними бухгалтерами сторін та завіряється печатками (п.3.5 договору).

Споживач зобов`язаний оплачувати отриману питну воду в установлені договором строки та в повному обсязі (п.4.2 договору).

За порушення грошового зобов`язання за договором споживач зобов`язується на вимогу виробника сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, 3% річних від простроченої суми, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла на час виникнення заборгованості (п. 5.3 договору).

Дія даного договору триває з 01 лютого 2014 року по 31 грудня 2014 року. Якщо за два місяць до закінчення терміну дії договору жодна із сторін не виявила наміру розірвати його дію, внести зміни чи припинити договір вважається пролонгованим на тих же умовах на такий же термін (п.8.2 договору).

Відповідно до Додаткової угоди №1 від 02.08.2016 вартість послуг з водопостачання на момент підписання додаткової угоди складає 04 грн. 83 коп. за один кубічний метр питної води без урахування ПДВ.

Відповідно до Додаткової угоди від 11.05.2017 вартість послуг з водопостачання на момент підписання додаткової угоди складає 05 грн. 24 коп. за один кубічний метр питної води без урахування ПДВ згідно постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг №551 від 26.04.2017.

Відповідно до Додаткової угоди №1 від 18.04.2019 вартість послуг з водопостачання складає 08 грн. 10 коп. за один кубічний метр питної води (без податку на додану вартість), відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1141 від 16.06.2016 у редакції постанови №116 від 01.02.2019.

Позивач зазначає, що на виконання умов договору у період з серпня 2017 року по червень 2020 року надав відповідачу послугу з централізованого водопостачання на загальну суму 24 880 974,84 грн. (надав підписані сторонами акти зняття показань приладів обліку води та виставлені рахунки (а.с.155-230).

Однак, як зазначає позивач, відповідач в порушення умов договору за надані послуги з централізованого водопостачання розрахувався лише частково, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість у розмірі 16 109 334,13 грн.

Під час розгляду справи відповідач подав до суду платіжні доручення (а.с. 132-148) з призначенням платежу: водопостачання за договором №33 від 01.02.2014. Господарський суд наголошує, що факт отримання від відповідача грошових коштів позивачем не заперечується, проте відповідно до п. 3.4. договору проводячи оплату споживач зобов`язується зазначати реквізити: "Призначення платежу" платіжного доручення так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів виробнику, а саме: "Оплата на підставі рахунку від "___" _________ 20"___"р., №____згідно договору від "___"________20"___"р., №___, за _______місяць 201___р.".

У зв`язку із чим господарський суд дійшов висновку, що кошти, які надійшли на рахунок виробника без зазначення конкретного місяця (ців) оплати в призначенні платежу, відповідно до звичаїв ділового обороту, підлягають зараховуванню в рахунок погашення заборгованості в хронологічному порядку, починаючи із заборгованості, яка виникла раніше.

На підставі п.5.5 договору та ст. 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 1 199 169,43 грн. пені за період з період з 20.09.2019 по 01.08.2020, 823 545,41 грн. інфляційних втрат з серпня 2017 року по травень 2020 року та 443 877,09 грн. 3% річних за період з 20.09.2017 по 01.08.2020.

Предметом доказування у справі є обставини укладання договору, факт надання послуг, строк оплати, наявність часткової оплати, строк дії договору, наявність прострочення оплати.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч.1 ст. 901 Цивільного кодексу України).

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України).

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Доказів оплати наданих послуг у встановлений договором строк відповідач не надав.

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки (п.3 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч.ч.4, 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Згідно зі ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч.6 ст.232 Господарського Кодексу України).

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Судом здійснено перевірку розрахунку пені, 3% річних та інфляційних втрат позивача та встановлено, що він виконаний правильно.

Щодо позовної давності суд зазначає наступне.

Відповідно до статей 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені) (п.1 ч.2 ст. 258 Цивільного кодексу України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України).

У відповідності до норми ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу, суд зобов`язаний застосувати позовну давність лише за заявою сторони у спорі, причому така заява має бути подана до винесення судового рішення.

Норма ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу покладає на сторону у справі обов`язок подавати заяву про сплив (закінчення) строку позовної давності як підставу для відмови у позові. Зазначена заява повинна містити виклад обставин, у відповідності до яких строк позовної давності сплив (закінчився), календарний розрахунок відповідних строків, наявні докази та вимоги щодо застосування судом наслідків спливу позовної давності у вигляді відмови у позові. У випадку встановлення судом факту спливу строків позовної давності суд зобов`язаний відмовити у задоволенні позовних вимог.

Господарський суд зазначає, що по тексту та у прохальній частині відзиву на позовну заяву відповідач не просить суд застосувати до правовідносин позовну давність, згадування в тексті відзиву про те, що стаття 258 Цивільного кодексу України передбачає позовну давність, яка застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), не вважається заявою в розумінні ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України.

Враховуючи викладене, за відсутності заяви сторони у спорі, позовна давність застосуванню не підлягає.

Відповідач просить зменшити розмір пені, оскільки у позивача порушуються лише майнові інтереси, а у відповідача майнові та інші інтереси, зокрема, соціальні забезпечення безперебійного надання населенню комунальних послуг, виплата заробітної плати працівникам підприємства, безперебійне теплопостачання, зокрема, в опалювальний період, водопостачання тощо.

Відповідно ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3 ст. 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 233 Господарського кодексу України якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Зі змісту наведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд повинен, зокрема встановити винятковість даного випадку, майновий стан сторін та оцінити співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій із розміром збитків кредитора, врахувати інтереси обох сторін.

Майновий стан сторін і соціальна значущість боржника має значення для вирішення питання про зменшення розміру штрафних санкцій.

При цьому, розмір, до якого штрафні санкції підлягають зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Одночасно, в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку.

Отже, вказане питання віршується судом з урахуванням приписів ст.86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з майнового стану сторін, які беруть участь у зобов`язанні; інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов`язання; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання; незначності прострочення виконання; наслідків порушення зобов`язання; невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам; поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання; негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

При цьому, під винятковістю слід розуміти такі обставини, які дозволяють суду при обов`язковому застосуванні штрафних санкцій, передбачених договором або законом, їх зменшити, а не в будь-якому випадку, в разі подання стороною у справі клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій.

Також слід зауважити, що штрафні санкції за своєю природою є засобами стимулювання боржника належним чином виконати свій обов`язок, а не покласти на нього додатковий, тому слід розуміти, що передбачені законом санкції будуть застосовані в разі порушення зобов`язань, а їх зменшення скоріше є виключенням.

Відповідно до ст.ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд звертає увагу, що сторони знаходяться в рівних умовах. Суд приходить до висновку, що у даній справі відсутні обставини та не надані відповідачем належні докази, які б свідчили про існування підстав для зменшення розміру пені, виходячи з обставин винятковості та майнового стану сторін, а тому суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про зменшення пені.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, оскільки позов задоволено.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позов Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбасс" до Комунального підприємства "Тернівське житлово-комунальне підприємство" про стягнення 1 199 169,43 грн. пені, 823 545,41 грн. інфляційних втрат, 443 877,09 грн. 3% річних задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства "Тернівське житлово-комунальне підприємство" (51500, Дніпропетровська область, м. Тернівка, вул. Маяковського, буд. 29, ідентифікаційний код 31657751) на користь Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбасс" (52521, Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Воронове, вул. Дніпровська, буд. 28, ідентифікаційний код 0364045) 1 199 169,43 грн. пені, 823 545,41 грн. інфляційних втрат, 443 877,09 грн. 3% річних та витрати по сплаті судового збору у розмірі 36 998,88 грн.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Дата складення повного судового рішення - 15.02.2021.

Суддя Е.М. Бондарєв