ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року Справа № 915/1464/20

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М. при секретарі судового засідання Степановій С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Прогрестехбуд", вул. Івана Франка, 14 А, смт. Славське, Сколівський район, Львівська область, 82660 ()

адреса для кореспонденції: вул. Героїв УПА, 72, м. Львів, 79018

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Метал Буд Сервіс", вул. Фрунзе (вул. Шосейна), 111 А, м. Миколаїв, 54020 ()

про стягнення коштів в сумі 715 032, 80 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Килівник А.О., довіреність № П/2020-10 від 15.12.2020 року;

від відповідача: представник не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Миколаївської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Прогрестехбуд" з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Метал Буд Сервіс" суму коштів за непоставлений та повернутий товар у розмірі 715 032, 80 грн.

І. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 07.12.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи по суті призначено в судовому засіданні на 18.01.2021 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 22.12.2020 року (з урахування ухвали про виправлення описки від 18.01.2021 року) задоволено клопотання ТзОВ "Будівельна компанія "Прогрестехбуд" (вх. № 16327/20 від 21.12.2020 року) про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 18.01.2021 року відкладено розгляд справи в судовому засіданні на 04.02.2021 року.

Відповідач явку повноважного представника в судові засідання 18.01.2021 року та 04.02.2021 року не забезпечив.

Ухвали господарського суду Миколаївської області від 07.12.2020 року, від 22.12.2020 року та від 18.01.2021, надіслані на адресу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Метал Буд Сервіс", вул. Фрунзе, 111 А, м. Миколаїв, 54020, повернуті до суду поштовою установою із відміткою пошти "адресат відсутній за вказаною адресою" (арк. 55-63, 87-91).

Додатково судом вчинялись дії щодо повідомлення відповідача про розгляд справи шляхом направлення телефонограми (арк. 86).

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

За приписами ч. 1 ст. 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

В Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, зокрема, місцезнаходження юридичної особи (п. 10 ч. 2 ст. 9 вказаного Закону)

Ухвали господарського суду направлялись на адресу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Метал Буд Сервіс", вул. Фрунзе, 111 А, м. Миколаїв, 54020, вказану в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (арк. 103).

Отже, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України".)

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача.

В судовому засіданні 04.02.2021 року судом відповідно до ч. 1 ст. 240 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ УЧАСНИКІВ ПРОЦЕСУ.

1. Правова позиція позивача.

Позивач зазначає, що предметом спору є вимога про стягнення грошової заборгованості. Підставою позову позивачем зазначено обставини щодо неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо поставки товару, які виникли шляхом прийняття до виконання замовлень на підставі первинних документів (видаткових накладних), внаслідок чого позивачем заявлено до стягнення заборгованість у спірній сумі. Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст. 58-1, 173, 174, 181, 193 ГК України, ст. 525, 526, 626, 693, 712 ЦК України, ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

2. Правова позиція (заперечення) відповідача.

Відповідач не скористався наданим йому ч. 1, 2, 4 ст. 161 ГПК України правом на подання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН З ПОСИЛАННЯМ НА ДОКАЗИ, НА ПІДСТАВІ ЯКИХ ВСТАНОВЛЕНІ ВІДПОВІДНІ ОБСТАВИНИ.

22.08.2018 року між ТзОВ "Метал Буд Сервіс" (постачальник) та ТзОВ "Будівельна компанія "Прогрестехбуд" (покупець) укладено договір № 2208ПТБ (арк. 40-46), який набирає чинності з моменту підписання і діє до повного виконання сторонами зобов`язань по договору (п. 9.1 договору), та відповідно до умов якого постачальник зобов`язався у визначені строки та на умовах цього договору передавати у власність товар (відповідно до специфікації - додаток до даного договору), на умовах DDP - за адресою, зазначеною у Специфікації - додаток до даного договору (надалі - об`єкт), в редакції Інкотермс 2010 (далі - товар), відповідно до заявки покупця, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити товар в порядку та на умовах, визначених договором (п. 1.1 договору).

Умовами договору поставки № 2208ПТБ сторони погодили, що предмет договору (найменування, одиниці виміру, асортимент, кількість, вартість товару), строки та графік поставки, умови (розмір і терміни) та порядок оплати визначаються, зокрема, у специфікації, яка є невід`ємною частиною договору (п. 1.1, п. 1.2, п. 2.2, п. 4.1, п. 4.2 договору).

До вищевказаного договору між сторонами складено та підписано Специфікацію № 1 (додаток № 1 до договору) на поставку товару (арматура 16 мм міра та 18 мм міра) на загальну суму 304 110, 00 грн. З ПДВ (арк. 47).

Доказів укладання сторонами в рамках договору інших специфікацій суду не подано.

Судом також встановлено наступні обставини.

Позивач звернувся до суду із даним позовом про стягнення грошових коштів, сплачених останнім відповідачу в якості попередньої оплати за товар, на підставі усної домовленості сторін у спрощений спосіб шляхом підтвердження прийняття до виконання.

Так, для проведення оплати за товар відповідачем ТзОВ "Метал Буд Сервіс" підготовлено рахунки на оплату, які було виставлено позивачу ТзОВ "Будівельна компанія "Прогрестехбуд" на загальну суму 1 035 200, 00 грн. (арк. 10, 13, 20), а саме:

- рахунок на оплату № 343 від 26.10.2018 року на суму 370 000, 00 грн. з ПДВ (товар - арматура);

- рахунок на оплату № 344 від 26.10.2018 року на суму 655 400, 00 грн. з ПДВ (товар - газобетонний блок);

- рахунок на оплату № 356 від 05.11.2018 року на суму 9 800, 00 грн. з ПДВ (товар - брус).

Підставою виставлення рахунків зазначено основний договір. Рахунки на оплату підписані та скріплені печатками відповідача.

Позивачем ТзОВ "Будівельна компанія "Прогрестехбуд" перераховано на рахунок відповідача ТзОВ "Метал Буд Сервіс" грошові кошти в сумі 1 035 200, 00 грн., що підтверджується банківською випискою по рахунку за період з 01.01.2015 по 30.04.2020 (арк. 8-9).

В свою чергу, на виконання усних домовленостей сторін відповідачем позивачу фактично поставлено товар та надано автопослуги на загальну 540 660, 00 грн., що підтверджується видатковими накладними (арк. 11-12, 14-16, 21), а саме:

- за видатковою накладною № 332 від 16.11.2018 року на суму 186 000 грн. з ПДВ та за видатковою накладною № 365 від 07.12.2018 року на суму 130 967, 20 грн. з ПДВ поставлено товар (арматура);

- за видатковою накладною № 342 від 16.11.2018 року на суму 110 246, 40 грн. з ПДВ, за видатковою накладною № 357 від 28.11.2018 року на суму 55 123, 20 грн. з ПДВ, за видатковою накладною № 385 від 11.12.2018 року на суму 55 123, 20 грн. з ПДВ поставлено товар (газобетонні блоки);

- за видатковою накладною № 370 від 10.12.2018 року на суму 3 200 грн. з ПДВ поставлено товар (цемент) та надано послуги (автопослуги).

Всі вищевказані накладні підписані та скріплені печатками сторін. Підставою поставки товару та надання послуг у всіх вищевказаних накладних зазначено основний договір.

Факт поставки товару та надання автопослуг за видатковою накладною № 370 від 10.12.2018 року також підтверджується товарно-транспортною накладною № 101218 від 10.12.2018 року (арк. 22).

В подальшому 13.02.2019 року позивачем було здійснено повернення відповідачу товару на загальну суму 220 492, 80 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи накладними на повернення постачальнику (арк. 17-19), а саме:

- накладна на повернення постачальнику № 1 від 13.02.2019 року на суму 55 123, 20 грн. з ПДВ;

- накладна на повернення постачальнику № 2 від 13.02.2019 року на суму 55 123, 20 грн. з ПДВ;

- накладна на повернення постачальнику № 3 від 13.02.2019 року на суму 110 246, 40 грн. з ПДВ.

Всі вищевказані накладі підписані та скріплені печатками сторін. Підстава для повернення "постачальники тМЦ".

Таким чином, позивачем отримано товар на загальну суму 320 167, 20 грн. (540 660, 00 грн. - 220 492, 80 грн.).

Отже, відповідачем не поставлено позивачу товар на загальну суму 715 032, 80 грн. (1 035 200, 00 грн. - 320 167, 20 грн.).

Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 31.07.2019 в розмірі 715 032, 80 грн. підтверджується також актом звірки взаємних розрахунків, який підписано та скріплено печатками ТзОВ "Метал Буд Сервіс" та ТзОВ "Будівельна компанія "Прогрестехбуд" (арк. 29).

В матеріалах даної господарської справи наявний лист ТзОВ "Будівельна компанія "Прогрестехбуд" № 74/2 від 23.08.2019 року, адресований відповідачу ТзОВ "Метал Буд Сервіс", в якому позивач з посиланням на договір поставки № 2208ПТБ від 22.08.2018 року просив відповідача повернути грошові кошти в сумі 715 032, 80 грн. (арк. 30-31).

В судовому засіданні 04.02.2021 року представник позивача усно пояснила суду, що докази направлення на адресу відповідача листа № 74/2 від 23.08.2019 року відсутні. Посилання в листі на договір № 2208ПТБ від 22.08.2018 року є помилкою менеджерів, які складали даний лист. Оплата та поставка товару за видатковими накладними № 332 від 16.11.2018 року, № 365 від 07.12.2018 року, № 342 від 16.11.2018 року, № 385 від 11.12.2018 року та № 370 від 10.12.2018 року здійснювались не в межах договору № 2208ПТБ від 22.08.2018 року, а на підставі усної домовленості сторін (укладення договору у спрощений спосіб шляхом прийняття до виконання) (протокол судового засідання в режимі відеоконференції від 04.02.2021).

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що оплата за товар на підставі вищевказаних видаткових накладних № 332, № 365, № 342, № 385 та № 370, здійснювались не в межах та не на виконання договору № 2208ПТБ від 22.08.2018 року, а на підставі усної домовленості сторін (укладення договору у спрощений спосіб шляхом прийняття до виконання), оскільки:

1) у видаткових накладних не міститься посилання на договір № 2208ПТБ від 22.08.2018 року;

2) умовами п. 1.1, п. 1.2, п. 2.2, п. 4.1, п. 4.2 договору № 2208ПТБ від 22.08.2018 року передбачено, що такі істотні умови як найменування товару, кількість, асортимент, ціна, строки поставки та оплати тощо вказуються сторонами у специфікаціях, які є невід`ємними частинами договору. При цьому, до договору сторонами складено лише одну специфікацію;

3) товар, а також ціна товару, який поставлявся на підставі видаткових накладних № 332, № 365, № 342, № 385 та № 370, не відповідає товару та його ціні, який погоджено сторонами у специфікації до договору;

4) в матеріалах справи відсутні докази направлення покупцем постачальнику заявки на поставку товару згідно видаткових накладних № 332, № 365, № 342, № 385 та № 370 як це передбачено умовами договору № 2208ПТБ від 22.08.2018 року.

Враховуючи вищевикладене, предметом спору у даній справі є вимога про стягнення грошових коштів (попередньої оплати) за непоставлений на підставі усних домовленостей товар, що і стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

ІV. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступне.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків відповідно до ст. 11 ЦК України, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Статтею 638 ЦК України та ч. 2 ст. 180 ГК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Факт виставлення відповідачем позивачу рахунків на оплату за товар, здійснення позивачем попередньої оплати за товар та факт поставки товару свідчить про виникнення між сторонами спору договірних правовідносин з поставки товару (у зв`язку з відсутністю підписаного між сторонами письмового договору) на підставі усної домовленості шляхом підтвердження прийняття до виконання, відтак, в силу ст. 712 ЦК України, істотними умовами договору поставки є предмет та ціна, які узгоджені сторонами спору в рахунках на оплату та видаткових накладних (товар, кількість та ціну визначено у рахунках та видаткових накладних).

Спір між сторонами судового процесу виник внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язання з поставки товару, що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 715 032, 80 грн.

Відповідно до ст. 11, 509 ЦК України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (зобов`язань), які повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 ЦК України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 670 ЦК України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову (постанова Верховного Суду від 07.02.2018 року по справі № 910/5444/17, постанова Верховного суду від 20.02.2019 року по справі № 912/2275/17).

Позивачем обрано такий варіант поведінки як повернення суми попередньої оплати товару шляхом пред`явлення вимоги у формі позову.

Виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар, який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (висновок про застосування норм права, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 910/12382/17; п. 68 постанови ВП ВС від 22.09.2020 № 918/631/19).

Позивачем було проведено попередню оплату за товар на підставі виставлених відповідачем рахунків на оплату, тобто у відповідача виник обов`язок з поставки товару. Однак, відповідачем порушено взяте на себе зобов`язання щодо поставки товару та здійснено часткову поставку товару на суму 320 167, 20 грн., що підтверджено наявними в матеріалах справи видатковими накладними. Доказів поставки товару на суму 715 032, 80 грн. станом на день розгляду справи суду не подано. Отже, у позивача в силу приписів ч. 2 ст. 693 ЦК України виникло право вимагати повернення суми попередньої оплати. Станом на день розгляду справи суду не подано жодних доказів поставки товару чи повернення відповідачем позивачу коштів в розмірі 715 032, 80 грн.

Враховуючи вищевикладене, позовна вимога про стягнення коштів в сумі 715 032, 80 грн. є обґрунтованою, підставною та підлягає задоволенню.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Судовий збір в розмірі 10 725, 49 грн. згідно ст. 129 ГПК України слід відшкодувати позивачу з відповідача.

Керуючись ст. 129, 130, 233, 236-238, 240, 241, 254-259 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Метал Буд Сервіс", вул. Фрунзе (вул. Шосейна), 111 А, м. Миколаїв, 54020 () на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Прогрестехбуд", вул. Івана Франка, 14 А, смт. Славське, Сколівський район, Львівська область, 82660 () (п/р НОМЕР_1 в ПАТ «Універсал Банк», МФО 322001, ІПН 54):

- 715 032, 80 грн. (сімсот п`ятнадцять тисяч тридцять дві грн. 80 коп.) - суми коштів за непоставлений та повернутий товар;

- 10 725, 49 грн. (десять тисяч сімсот двадцять п`ять грн. 49 коп.) - витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено 12.02.2021 року.

Суддя Е.М. Олейняш