ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 року м. ОдесаСправа № 916/667/20
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Ярош А.І.

суддів Діброви Г.І., Принцевської Н.М.,

секретар судового засідання Молодов В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Приватного акціонерного товариства Українське Дунайське Пароплавство

на рішення господарського суду Одеської області від 30 вересня 2020 року

у справі №916/667/20

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Трансмет Юг до відповідача Приватного акціонерного товариства Українське Дунайське Пароплавство

про стягнення заборгованості 1 398 033,05 грн.,

та за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства Українське Дунайське Пароплавство до Товариства з обмеженою відповідальністю Трансмет Юг

про визнання договорів недійсними,

господарський суд Одеської області, м. Одеса, просп..Шевченка, 29, суддя Петренко Н.Д., повний текст складено 12.10.2020 року,

за участю представників сторін:

Від ТОВ Трансмет Юг - Щелакова К.В., довіреність № б/н, дата видачі : 10.03.19;

Від ПАТ Українське Дунайське Пароплавство - Сучков О.С., довіреність № Д/ЮС, дата видачі : 06.10.20;

11.03.2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю Трансмет Юг звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства Українське Дунайське Пароплавство про стягнення заборгованості за договором постачання металопрокату № 447 СМТП від 30.07.2019р. в розмірі 1 398 033,05 грн., з яких 1 388 230,05 грн основна заборгованість, 9 803,00 грн 3 % за користування чужими грошовими коштами та судового збору в розмірі 20 970,50 грн.

Позовна заява обґрунтована неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань по договору постачання металопрокату № 447 СМТП від 30.07.2019р., а саме оплати отриманого товару в повному обсязі, у зв`язку із чим у відповідача виникла заборгованість за період з 31.07.2019 року по 22.10.2019 року у розмірі 1 308 624,45 грн. В подальшому, а саме 27.09.2019 року між сторонами було укладено договір постачання металопрокату № 475 СМТП. Позивач вказує, що 22.10.2019 року ним було здійснено поставку товару на суму 301 797,00 грн., однак відповідач неналежним чином виконує свої зобов`язання щодо оплати поставленого товару, в результаті чого станом на 06.03.2020 року за двома договорами виникла заборгованість у розмірі 1 388 230,05 грн.

08.07.2020 року до господарського суду надійшла зустрічна позовна заява Приватного акціонерного товариства Українське Дунайське Пароплавство про визнання недійсним договорів постачання металопрокату від 30.07.2019 року № 447 СМПТ та від 27.09.2019 року № 475 СМПТ, в якій ПАТ Українське Дунайське Пароплавство просить визнати недійсним з моменту укладення договір постачання металопрокату від 30.07.2019 року № 447 СМПТ та договір від 27.09.2019 року № 475 СМПТ, які були укладені між ПрАТ УДП та ТОВ Трансмет Юг.

В обґрунтування зустрічної позовної заяви ПрАТ Українське Дунайське Пароплавство посилається на те, що згідно довіреності №Д/ЮС45 від 29.05.2019р. ПрАТ УДП в особі голови Правління Чалого Д.С., який діяв на підставі Статуту, уповноважив заступника голови Правління ПрАТ УДП Слівчука Юрія Васильовича правом затвердження техніко-економічного обґрунтування необхідності укладання договорів/контрактів/угод, підписання та скріплення печаткою ПрАТ УДП договорів/контрактів/угод, додаткових угод до них, розпоряджень про призначення відповідальних осіб за виконання договорів/конграктів/угод та актів виконаних робіт за ними або інших документів, що підвтерджують їх виконання. Статутом ПрАТ УДП затвердженого Наказом Міністерства інфраструктури України №491 від 24.10.2018р. передбачено, що до компетенції правління зокрема, але не виключно, належить прийняття рішення про вчинення правочинів від імені Товариства, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є його предметом, становить до 10% активів Товариства за даними останньої річної фінансової звітності Товариства, (п.9.4.7. Статуту ).

ПрАТ УДП зазначає, що оспорювані договори, які підписані від імені ПрАТ УДП є недійсним правочином тому що, заступник голови Правління ПрАТ УДП Слівчук Юрій Васильович не мав необхідного обсягу повноважень на підписання цього правочину яка передбачена Статутом ПрАТ УДП, а саме правління не надавало своєї згоди на підписання цього договору, також у довіреності Слівчука Ю.В. не вказане про вчинення правочинів від імені Товариства, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є його предметом, становить до 10% активів Товариства за даними останньої річної фінансової звітності Товариства.

Ухвалою господарського суду від 17.08.2020 року прийнято зустрічний позов ПрАТ Українське Дунайське Пароплавство до ТОВ Трансмет Юг про визнання договорів недійсними та об`єднано первісний позов ТОВ Трансмет Юг до ПрАТ Українське Дунайське Пароплавство про стягнення заборгованості в розмірі 1 398 033,05 грн. разом із зустрічним позовом ПрАТ Українське Дунайське Пароплавство до ТОВ Трансмет Юг про визнання договорів недійсними - в одне провадження в рамках справи № 916/667/20;

Рішенням Господарського суду Одеської області від 30 вересня 2020 року у справі №916/667/20 ( ОСОБА_1 ) позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Трансмет Юг задоволено у повному обсязі: стягнуто з Приватного акціонерного товариства Українське Дунайське Пароплавство на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Трансмет Юг заборгованість за договором постачання металопрокату № 447 СМТП від 30.07.2019 року та № 475 СМТП від 27.09.2019 року у загальному розмірі 1 398 033,05 грн., з яких: 1 388 230,05 грн. основна заборгованість та 9 803,00 грн. 3 % річних, а також судовий збір у розмірі 20 970,50 грн.

У задоволенні зустрічного позову Приватного акціонерного товариства Українське Дунайське Пароплавство до Товариства з обмеженою відповідальністю Трансмет Юг про визнання договорів недійсними відмовлено у повному обсязі.

Судом встановлено, що заборгованість ПрАТ УДП перед ТОВ ТРАНСМЕТ-ЮГ за договорами № 447 СМТП від 30.07.2019 року та № 475 СМТП від 27.09.2019 року становить 1 388 230,05 грн. При цьому судом враховано, що 22.11.2019 року між сторонами підписано та затверджено акт звірки взаємних розрахунків, згідно якого заборгованість ПрАТ УДП перед ТОВ ТРАНСМЕТ-ЮГ становить 1 388 230,05 грн.

Перевіривши розрахунки позивача з приводу нарахування 3% річних, суд погодився з їх нарахуванням та дійшов висновку про стягнення з відповідача 9 803,00 грн трьох процентів річних.

Стосовно зустрічних позовних вимог ПрАТ УДП про визнання догорів недійсними, суд дійшов висновку, що матеріали справи свідчать про правомірність представництва інтересів позивача за зустрічним позовом заступником голови Правління ПрАТ УДП Слівчука Ю.В. за довіреністю №Д/ЮС-45 від 29.05.2019 року в частині підписання договорів постачання металопрокату № 447 СМТП від 30.07.2019 року та № 475СМТП від 27.09.2019 року. У довіреності у повній мірі, без обмежень, наділено заступника голови Правління ПрАТ УДП Слівчука Ю.В. правом підпису та скріплення печаткою договорів, що відноситься до сфери його підпорядкування, в тому числі на укладання договорів постачання металопрокату № 447 СМТП від 30.07.2019 року та № 475СМТП від 27.09.2019 року.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що підписання спірних договорів було цілком схвалено представниками позивача, на виконання зобов`язань, прийнятих на себе ПрАТ УДП за умовами договору постачання металопрокату № 447 СМТП від 30.07.2019 року було здійснено часткову оплату, а саме у розмірі 322 185,00 грн., що підтверджується випискою з банку за 20.09.2019 року, а також затвердженим сторонами актом звірки взаємних розрахунків, та відповідями на письмові претензії, що свідчить про виконання сторонами умов спірного договору та схвалення їх умов.

Приватне акціонерне товариство Українське Дунайське Пароплавство не погодилось з вказаним рішенням та звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд рішення Господарського суду Одеської області від 30.09.2020 року у справі № 916/667/20 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні первісного позову ТОВ ТРАНСМЕТ-ЮГ відмовити у повному обсязі, а зустрічний позов Приватного акціонерного товариства Українське Дунайське Пароплавство задовольнити у повному обсязі визнавши недійсними договори постачання металопрокату від 30.07.2019 року № 447 СМПТ та від 27.09.2019 року № 475 СМПТ, які були укладені між ПрАТ УДП та ТОВ Трансмет Юг.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник зазначає, що висновки Господарського суду Одеської області про те, що Слівчук Ю.В. мав право підписувати від імені ПрА Т «УДП» Договори № 447 та № 475 за відсутності згоди Правління ПрА Т «УДП», та про те, що ПрАТ «УДП» схвалило Договори № 447 та № 475, не відповідають фактичним обставин справи.

Вартість майна, що є предметом Договорів № 447 та №475, становить до 10% активів ПрАТ «УДП» за даними останньої річної фінансової звітності, а тому надавати згоду на укладення вказаних договорів мало право саме Правління ПрАТ «УДП», тоді як Договори № 447 та № 475 підписав заступник голови Правління ПрАТ «УДП» Слівчук Ю.В., який діяв на підставі довіреності від 29.05.2019 № Д/ЮС-45, яка уповноважує Слівчука Ю.В. виключно на підписання та скріплення печаткою договорів, проте не надає йому права вчиняти зазначені дії від імені ПрАТ «УДП» за відсутності згоди Правління ПрАТ «УДП».

ОСОБА_2 без достатніх на те повноважень, за відсутності згоди Правління на укладення Договорів № 447 та № 475 підписав та скріпив їх печаткою. наявні в матеріалах справи документи жодним чином не свідчать про схвалення ПрАТ «УДП» Договорів № 447 та № 475.

Скаржник зазначає, що жодний орган ПрАТ «УДП», який має право діяти від імені товариства, не вчиняв жодних дій, які б могли свідчити про схвалення договорів. Крім того, оплата в сумі 322 185 грн. була здійснена помилково.

Акт звірки взаєморозрахунків, на думку апелянта, також не підтверджує схвалення з боку ПрАТ «УДП» укладення правочинів, оскільки підписаний головним бухгалтером.

Також скаржник вказує, що заявки на отримання товару підписані в.о. начальника СМТП О. Свиридорва, яка не мала на це повноважень; ТОВ «Трансмет Юг» в порушення п. 3.1, 4.6 Договорів № 447 та № 475 не надало ПрАТ «УДП» належним чином оформлених рахунків. Відповідні рахунки не містяться і в матеріалах справи. Вказані обставини свідчать про те, що у ПрАТ «УДП» не виникало обов`язку здійснювати оплату за Договорами № 447 та № 475, на що безпідставно не звернув увагу суд першої інстанції.

Також в матеріалах справи відсутні докази, як поставки товару ПрАТ «УДП» за Договорами № 447 та № 475, так і виникнення обов`язку оплати товару за вказаними договорами. Наявні в матеріалах справи видаткові накладні № 0000-008016 від 31. 07.2019,№0000-008745 від 21.09.2019, № 0000-011120 від 22.10.2019, № 0000-011124 від 22.10.2019 не відповідають встановленим законодавством вимогам, оскільки не містять інформації про посаду, ПІП особи, яка від імені ПрАТ «УДП» нібито отримала товар за Договорами № 447 та № 475. Крім того, у вказаних видаткових накладних не зазначено на підставі якого документу діяла зазначена особа. В свою чергу товарно-транспортні накладні № 008016 від 31. 07.2019, № 008745 від 21.08..2019, № 011120 від 22.10.2019, № 011124 від 22.10.2019 не є документами, які свідчать про факт отримання (придбання товару), а лише можуть підтверджувати факт перевезення товару.

Крім наведеного, скаржник також вказує, що навіть, якщо припустити, що ПрАТ «УДП» отримало від ТОВ «Трансмет Ют» товар за Договорами № 447 та № 475, та що у ПрАТ «УДП» виник обов`язок його оплати, то сума заборгованості ПрАТ «УДП» не становить 1388 230,05 грн., за накладними (за умови їх належного оформлення) у ПрАТ «УДП» могла б виникнути заборгованість в сумі 1 288 236,45 грн .

У зв`язку з цим, у рішенні також неправильно здійснено розрахунок 3% річних.

Наведені обставини, на думку апелянта, є підставою для скасування рішення в повному обсязі.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.11.2020 року відкрито апеляційне провадження по справі №916/667/20 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства Українське Дунайське Пароплавство на рішення господарського суду Одеської області від 30 вересня 2020 року.

Встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами надсилання копій іншим учасникам справи; заяв чи клопотань стосовно процесуальних питань (призначення експертизи, витребування доказів, судових доручень щодо збирання доказів, залучення у справі спеціаліста, перекладача, вжиття заходів забезпечення позову, відводів, затвердження мирових угод тощо). Призначено розгляд справи №916/667/20 на 12 січня 2021 року об 10-30 год.

09.12.2020 від ТОВ «Трансмет Ют» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення Господарського суду Одеської області від 30.09.2020 року по справі № 916/667/20 залишити без змін.

Зокрема вказує, що позивач за зустрічним позовом не надав до матеріалів справи будь-яких письмових доказів, які б підтверджували той факт, що спірні договори постачання металопрокату № 447 СМТП від 30.07.2019 року та № 475 СМТП від 27.09.2019 року суперечить нормам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; не довів відсутність необхідного обсягу цивільної дієздатності будь-якої з осіб, яка вчинила спірний правочин; відсутність вільного волевиявлення та невідповідність його внутрішній волі учасника спірного правочину; не спрямованість будь-якої зі сторін на реальне настання правових наслідків, обумовлених спірним правочином. В акті звірки взаємних рахунків за 22.11.2019 рік, який погоджено відповідачем, вказана загальна сума поставок, що включило і суми поставок за іншими договором (376 СМТП від 18.06.2019 р.) та накладними, там вказані часткові розрахунки по всім договорам та сума боргу склала 1 388 230,05 грн. Загальна сума оплат за період з 01.01.2019 по 18.11.2019 рік склала 979 567,05 грн. по всім поставкам за цей період, а поставлено було товару на загальну суму 2 367 797, 10 грн.

06.01.2021 року до суду надійшли письмові пояснення ПрАТ «УДП» на відзив на апеляційну скаргу, в яких апелянт вважає відзив необґрунтованим, доводи позивача за первісним позовом безпідставними.

В судовому засіданні 12.01.2021 року оголошено перерву в судовому засіданні до 09.02.2021 року о 12-30 годині.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів доходить наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, та встановлено судом першої інстанції, 30.07.2019 року між ТОВ ТРАНСМЕТ-ЮГ (за договором - Постачальник) та ПрАТ УДП (за договором - Покупець), в особі заступника голови Правління ПрАТ УДП Слівчука Ю.В., який діє на підставі довіреності від 29.05.2019 року № Д/ЮС-45 був укладений Договір постачання металопрокату № 447 СМТП.

Відповідними розділами договору врегульовано предмет договору, ціну, порядок розрахунків, умови поставки, якість товару, права та обов`язки сторін, відповідальність сторін та вирішення спорів, форс-мажорні обставини, дію договору, антикорупційне застереження, прикінцеві положення.

Відповідно до п. 1.3 вказаного договору, постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупця товари, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити товари на умовах викладених у цьому договорі.

За Договором найменування товару - "металопрокат" /п. 1.2 договору/.

Згідно п. 1.3. найменування, асортимент та ціна товару, що поставляється, визначено у специфікації.

Пунктом 3.1 договору визначено, що покупець оплачує вартість товару шляхом здійснення прямого банківського переказу грошових коштів на рахунок постачальника у безготівковій формі на підставі виставленого постачальником рахунку, оформленого відповідно до заявки покупця на поставку конкретної партії товару, зареєстрованої постачальником податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних та виданої в установленому законодавством порядку покупцю, протягом 90 календарних днів з моменту поставки конкретної партії товару та отримання від постачальника належним чином оформленого рахунку.

Відповідно до п. 4.3. договору поставка товару здійснюється партіями та відповідно до письмових заявок покупця.

Поставка (продаж) товару відбувався в період з 31.07.2019 року по 22.10.2019 рік.

27.09.2020 року між ТОВ ТРАНСМЕТ-ЮГ (за договором - Постачальник) та ПрАТ УДП (за договором - Покупець), в особі заступника голови Правління ПрАТ УДП Слівчука Ю.В., який діє на підставі довіреності від 29.05.2019 року № Д/ЮС-45, був укладений Договір постачання металопрокату № 475 СМТП.

Відповідними розділами договору врегульовано предмет договору, ціну, порядок розрахунків, умови поставки, якість товару, права та обов`язки сторін, відповідальність сторін та вирішення спорів, форс-мажорні обставини, дію договору, антикорупційне застереження, прикінцеві положення.

Відповідно до п. 1.3 вказаного договору, постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупця товари, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити товари на умовах викладених у цьому договорі.

Згідно п. 1.3. найменування, асортимент та ціна товару, що поставляється, визначено у специфікації.

Відповідно до п. 4.3. договору поставка товару здійснюється партіями та відповідно до письмових заявок покупця.

Поставка (продаж) товару відбулась 22.10.2019 року.

В свою чергу, відповідачем ПрАТ «УДП» здійснено часткову оплату заборгованості на користь ТОВ «Трансмет-Юг» за договором постачання металопрокату № 447 СМТП від 30.07.2019 року, а саме у розмірі 322 185,00 грн., що вбачається з виписки з банківського рахунку ТОВ ТРАНСМЕТ-ЮГ за 15.07.2019 року, 20.09.2019 року, 09.12.2019 року.

22.11.2019 року між сторонами підписано та затверджено акт звірки взаємних розрахунків, згідно якого заборгованість ПрАТ УДП перед ТОВ ТРАНСМЕТ-ЮГ становить 1 388 230,05 грн.

27.11.2019 року ТОВ ТРАНСМЕТ-ЮГ направило ПрАТ УДП письмову претензію за вих. № 27/11-01 з вимогою повернення 817 290,00 грн. Претензія отримана представником ПрАТ УДП 29.11.2019 року.

У відповідь на претензію вих. № 27/11-01 ПрАТ УДП направило лист, яким повідомило ТОВ ТРАНСМЕТ-ЮГ, що підприємство вживатиме всіх можливих заходів для погашення заборгованості перед товариством в найкоротший термін.

Невиконання ПрАТ «УДП» своїх зобов`язань стало підставою для звернення ТОВ «Трансмет-Юг» до господарського суду з відповідним позовом.

В свою чергу, звертаючись із зустрічним позовом, ПрАТ «УДП» зазначає про відсутність повноважень у заступника голови правління Слівчука Ю.В. повноважень на укладення спірних договорів , що є підставою для визнання їх недійсними.

Судова колегія вважає за доцільне першочергово перевірити законність та обґрунтованість рішення в частині зустрічних позовних вимог.

Згідно із частиною першою статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За приписом частини третьої статті 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частиною другою статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Відповідно до положень частини другої статті 207 цього Кодексу, правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За змістом частин першої та другої статті 99 Цивільного кодексу України, загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Виконавчий орган товариства може складатися з однієї або кількох осіб.

30.07.2019 року та 27.09.2019 року Приватним акціонерним товариством „Українське дунайське пароплавство" (Замовник) в особі заступника голови Правління ПрАТ УДП Слівчука Ю.В., який діє на підставі довіреності від 29.05.2019 року № Д/ЮС-45, був укладений Договір постачання металопрокату № 447 СМТП та № 475СМТП відповідно.

Пунктом 9.4.1 Статуту Приватного акціонерного товариства „Українське дунайське пароплавство" визначено, що виконавчим органом Товариства, що здійснює управління поточною діяльністю Товариства, є Правління Товариства на чолі з Головою Правління.

Відповідно до п.9.4.7 Статуту Приватного акціонерного товариства „Українське дунайське пароплавство", до компетенції Правління зокрема, але не виключно, належить прийняття рішення про вчинення правочинів від імені Товариства, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є його предметом, становить до 10% активів Товариства за даними останньої річної фінансової звітності Товариства.

У матеріалах справи міститься довіреність Приватного акціонерного товариства „Українське дунайське пароплавство" №Д/ЮС-445 від 29.05.2019 року (а.с. 133), відповідно до якої позивач в особі голови Правління Чалого Д.С. уповноважує заступника голови Правління ПрАТ УДП Слівчука Ю.В., на, зокрема затвердження техніко-економічного обґрунтування необхідності укладання договорів/контрактів/угод, підписання та скріплення печаткою ПрАТ УДП всіх видів договорів/контрактів/угод, додаткових угод до них, розпоряджень про призначення відповідальних осіб за виконання договорів/контрактів/угод та актів виконаних робіт за ними або інших документів, що підтверджують їх виконання.

За правилами ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили, що довіреність Приватного акціонерного товариства „Українське дунайське пароплавство" №Д/ЮС-445 від 29.05.2019 року, видана на ім`я заступника голови Правління ПрАТ УДП Слівчука Ю.В., не відповідає розподілу функціональних обов`язків, покладених на нього, оскільки вказана довіреність надає право Слівчуку Ю.В. на підписання будь-яких договорів.

Згідно з положеннями частин 1, 2 статті 237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

В силу припису статті 239 Цивільного кодексу України, правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

Правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину (ст. 241 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини другої статті 244 Цивільного кодексу України представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи.

Довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами (ст. 246 Цивільного кодексу України).

Положеннями статті 92 Цивільного кодексу України встановлено, що юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Судова колегія відхиляє доводи апелянта щодо відсутності повноважень заступника голови Правління ПрАТ УДП Слівчука Ю.В., зокрема через незазначення у довіреності про вчинення правочинів від імені Товариства, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є його предметом, становить до 10% активів Товариства за даними останньої річної фінансової звітності Товариства, оскільки судом першої інстанції правомірно зазначено, що заступника голови Правління ПрАТ УДП Слівчука Ю.В. довіреністю №Д/ЮС-45 від 29.05.2019 року було уповноважено як посадову особу у відповідності до абз. 9 п. 9.4.11 Статуту ПрАТ УДП, здійснювати визначений обсяг повноважень, в тому числі затвердження техніко-економічного обґрунтування необхідності укладання договорів/контрактів/угод, підписання та скріплення печаткою ПрАТ УДП всіх видів договорів/контрактів/угод, додаткових угод до них, розпоряджень про призначення відповідальних осіб за виконання договорів/контрактів/угод та актів виконаних робіт за ними або інших документів, що підтверджують їх виконання.

Крім того, частиною 2 статті 203 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст.241 ЦК України, правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

Згідно роз`яснень, наведених в абз. 6 п. 3.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 р. Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними встановлено, що припис абзацу першого частини третьої статті 92 ЦК України зобов`язує орган або особу, яка виступає від імені юридичної особи не перевищувати своїх повноважень. Водночас саме лише порушення даного обов`язку не є підставою для визнання недійсними правочинів, вчинених цими органами (особами) від імені юридичної особи з третіми особами,оскільки у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження (абзац другий частини третьої статті 92 ЦК України).

Отже, позов про визнання недійсним відповідного правочину може бути задоволений у разі доведеності юридичною особою (позивачем) у господарському суді тієї обставини, що її контрагент знав або повинен був знати про наявні обмеження повноважень представника цієї юридичної особи, але, незважаючи на це, вчинив з ним оспорюваний правочин (що не отримав наступного схвалення особи, яку представляють). Наприклад, третя особа, укладаючи договір, підписаний керівником господарського товариства, знає про обмеження повноважень цього керівника, оскільки є акціонером товариства і брала участь у загальних зборах, якими затверджено його статут.

Апелянтом не доведено, і матеріали справи не містять доказів того, що ТОВ «Трансмет-Юг» знав чи міг знати про будь-які обмеження Слівчука Ю.В. на представництво ПрАТ «УДП», але не зважаючи на це, вчинив спірні правочини.

До того ж, у п. 3.4 вказаної Постанови роз`яснено, що наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (ст. 241 ЦК України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з`ясовувати пов`язані з цим обставини.

Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину.

Колегія суддів враховує, що ПрАТ УДП за умовами договору постачання металопрокату № 447 СМТП від 30.07.2019 року було здійснено часткову оплату, а саме у розмірі 322 185,00 грн., що підтверджується випискою з банку за 20.09.2019 року, а також підписано акт звірки взаємних розрахунків, а також направлено на адресу ТОВ «Трансмет-Юг» листи- відповідями на письмові претензії, де визнав наявність заборгованості.

Викладене свідчить про наступне схвалення правочину відповідачем за первісним позовом.

При цьому, доводи апелянта про те, що оплата в сумі 322 185 грн. була здійснена помилково, не підтверджені належними та допустимими доказами, матеріали справи не містять звернень відповідача до позивача з вимогою про повернення помилково сплачених коштів, або звернень до банківської установи з аналогічними вимогами.

Отже, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про наділення заступника голови Правління ПрАТ УДП Слівчука Ю.В. у повній мірі, без обмежень, правом підпису та скріплення печаткою договорів, що відноситься до сфери його підпорядкування, в тому числі на укладання договорів постачання металопрокату №447 СМТП від 30.07.2019 року та № 475 СМТП від 27.09.2019 року.

За таких обставин, суд дійшов вірного висновку про правомірність представництва інтересів позивача за зустрічним позовом заступником голови Правління ПрАТ УДП Слівчука Ю.В. за довіреністю №Д/ЮС-45 від 29.05.2019 року в частині підписання договорів постачання металопрокату № 447 СМТП від 30.07.2019 року та № 475СМТП від 27.09.2019 року.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в частині задоволеного первісного позову, надавши оцінку доводам апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно до ст.193 ГК України, яка цілком кореспондується зі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно зі статтею 663 та частинами 1, 2 статті 692 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання договору постачання металопрокату № 447 СМТП від 30.07.2019 року ТОВ ТРАНСМЕТ-ЮГ поставило ПрАТ УДП товар на загальну суму 1 308 624,45 грн., на підтвердження чого матеріали справи містять:

- Заявку № СМПТ/891/1 від 30.07.2019 року, видаткову накладну № 0000-008016 від 31.07.2019 року, товарно-транспортну накладну № 008016 від 31.07.2019 року на суму 514 185,00 грн.;

- Заявку № СМПТ/992/1 від 10.08.2019 року, видаткову накладну № 0000-008745 від 21.08.2019 року, товарно-транспортну накладну № 008745 від 21.08.2019 року на суму 525 296,40 грн.;

- Заявку № СМПТ/1252 від 21.10.2019 року, видаткову накладну № 0000-011120 від 22.10.2019 року, товарно-транспортну накладну № 011120 від 22.10.2019.2019 року на суму 269 143,05 грн.

На виконання договору постачання металопрокату № 475 СМТП від 27.09.2019 року ТОВ ТРАНСМЕТ-ЮГ поставило ПрАТ УДП товар на загальну суму 301 797,00 грн., на підтвердження чого судом досліджено:

- Заявку № СМПТ/1253 від 21.10.2019 року, видаткову накладну № 0000-011124 від 22.10.2019 року, товарно-транспортну накладну № 011124 від 22.10.2019 року на суму 301 797,00 грн.

В свою чергу, відповідачем ПрАТ «УДП» здійснено часткову оплату заборгованості на користь ТОВ «Трансмет-Юг» за договором постачання металопрокату № 447 СМТП від 30.07.2019 року, а саме у розмірі 322 185,00 грн., що вбачається з виписки з банківського рахунку ТОВ ТРАНСМЕТ-ЮГ за 15.07.2019 року, 20.09.2019 року, 09.12.2019 року.

Інші оплати, що були здійснені ПрАТ «УДП», були здійснені на виконання інших договорів, відповідно до даних з виписок.

Отже, судовою колегією встановлено, що відповідач за первісним позовом в порушення умов договорів здійснив лише часткову оплату прийнятого від позивача товару, що підтверджується в сукупності наявними в матеріалах справи копіями первинних бухгалтерських документів: копіями заявок, видаткових накладних, товарно-транспортних накладних, а також банківськими виписками по рахунку ТОВ «Трансмет-Юг», які безпосередньо підтверджують факт здійснення відповідачем оплати товару, дату та суми оплати, призначення платежу.

Крім того, судовою колегією встановлено, що 22.11.2019 року між сторонами підписано та затверджено акт звірки взаємних розрахунків, згідно якого заборгованість ПрАТ УДП перед ТОВ ТРАНСМЕТ-ЮГ становить 1 388 230,05 грн.

Відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин.

Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. Відсутність в акті звірки підписів перших керівників сторін або інших уповноважених осіб, які мають право представляти інтереси сторін, у тому числі здійснювати дії, направлені на визнання заборгованості підприємства перед іншими суб`єктами господарювання, означає відсутність в акті звірки юридичної сили документа, яким суб`єкт господарської діяльності визнає суму заборгованості. Слід також зазначити, що чинне законодавство не містить вимоги про те, що у акті звірки розрахунків повинно зазначатись формулювання про визнання боргу відповідачем. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.

Відповідно до частини 7 статті 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" в редакції, чинній станом на дату підписання акту звірки, головний бухгалтер або особа, яка забезпечує ведення бухгалтерського обліку підприємства, зокрема, забезпечує дотримання на підприємстві встановлених єдиних методологічних засад бухгалтерського обліку, складання і подання у встановлені строки фінансової звітності; організує контроль за відображенням на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій; забезпечує перевірку стану бухгалтерського обліку у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах підприємства.

Отже, відповідно до вимог чинного законодавства бухгалтер, який підписав акт звірки, має такі повноваження в межах здійснення ним бухгалтерського обліку та посадових обов`язків.

Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Дослідивши акт звірки, апеляційний суд зазначає, що вищезазначений акт підписаний з боку обох підприємств головними бухгалтерами, та скріплений печатками підприємств.

Судова колегія зауважує, що посилання на спірні договори №447 та №475, чи будь-які інші договори акт звірки взаєморозрахунків не містить, що свідчить про те, що зазначений акт складено стосовно усіх взаємовідносин ПрАТ УДП та ТОВ ТРАНСМЕТ-ЮГ, а не лише за спірними договорами.

Відомості, відображені в акті звірки щодо заборгованості відповідача, повинні бути підтверджені іншими наявними в матеріалах справи належними та допустимими доказами, зокрема первинними бухгалтерськими документами.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану господарюючого суб`єкта. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню у бухгалтерському обліку.

Для з`ясування правової природи як господарської операції, так і договору необхідно вичерпно дослідити фактичні права та обов`язки сторін у процесі виконання операції, фактичний результат, до якого прагнули учасники такої операції, та оцінити зміни майнового стану, які відбулися у сторін в результаті цієї операції.

Необхідно враховувати, що визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, у розгляді справ, у яких необхідно досліджувати обставини поставки товару, слід з`ясовувати, крім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару.

З огляду на таке, колегія суддів вважає за необхідне для визначення розміру заборгованості відповідача першочергово дослідити наявні в матеріалах справи первинні документи, якими позивач обґрунтовує свій позов.

Так, судовою колегією встановлено, що факт поставки товару за договорами №447 та №475 підтверджується:

- видатковою накладною № 0000-008016 від 31.07.2019 року, товарно-транспортною накладною № 008016 від 31.07.2019 року на суму 514 185,00 грн.

- видатковою накладною № 0000-008745 від 21.09.2019 року, товарно-транспортною накладною № 008745 від 21.08.2019 року на суму 525 296,40 грн.

- видатковою накладною № 0000-011120 від 22.10.2019 року, товарно-транспортною накладною № 011120 від 22.10.2019.2019 року на суму 269 143,05 грн.

- видатковою накладною № 0000-011124 від 22.10.2019 року, товарно-транспортною накладною № 011124 від 22.10.2019 року на суму 301 797,00 грн.

Тобто загалом за двома договорами позивачем поставлено товар відповідачу на суму 1 610 421,45 грн.

В свою чергу, відповідач ПрАТ «УДП» сплатив на користь позивача 322 185,00 грн. за договором постачання металопрокату № 447 СМТП від 30.07.2019 року.

Посилання позивача в письмових поясненнях, що надійшли до суду 08.02.21, що оплата відповідача частково була зарахована в рахунок інших поставок за іншими договорами, судовою колегією відхиляються, оскільки у призначенні платежу на суму 322185 грн. є посилання на договір №447 СМТП від 30.07.2019 року (а.с.42).

Суд апеляційної інстанції також відхиляє посилання скаржника на те, що видаткові накладні є неналежними доказами з огляду на те, що не відповідають встановленим законодавством вимогам, оскільки не містять інформації про посаду, ПІП особи, яка від імені ПрАТ «УДП» отримала товар за Договорами № 447 та № 475, не зазначено на підставі якого документу діяла зазначена особа.

Наявні видаткові накладні хоча і мають дефекти, як-то відсутність прізвища та посади особи, яка підписала їх, проте містять відбитки печатки ПрАТ «УДП».

Відповідно до правових висновків у постановах Касаційного господарського суду від 20.12.2018 у справі № 910/19702/17, від 29.01.2020 у справі № 916/922/19, від 03.02.2020 у справі № 909/1073/17, відсутність у видаткових накладних назви посади особи, яка отримала товар за цією накладною, за наявності підпису у цій накладній, який засвідчений відтиском печатки покупця, не може свідчить про те, що такі видаткові накладні є неналежними доказами у справі. Відтиск печатки на видаткових накладних є свідченням участі особи у здійсненні господарської операції за цими накладними.

Також судова колегія враховує наявні заявки на поставку товару, підписані товарно-транспортні накладні з боку відповідача, підписаний акт звірки взаєморозрахунків. Наведене у сукупності свідчить про те, що факт поставки документально підтверджений належним чином.

Таким чином, дослідивши наявні первинні документи, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, колегія суддів встановила, що заборгованість ПрАТ «УДП» перед ТОВ ТРАНСМЕТ-ЮГ становить 1 288 236,45 грн. (514 185,00 грн.+525 296,40 грн.+269 143,05 грн.+301 797,00 грн. - 322 185,00 грн.)

При цьому, акт звірки взаєморозрахунків містить також дані, які не підтверджуються ані видатковими накладними, ані іншими первинними документами, тому судова колегія не вбачає підстав їх враховувати.

Доводи апеляційної скарги в цій частині визнаються обґрунтованими.

Суд першої інстанції помилково встановив заборгованість відповідача у сумі 1 388 230,05 грн., взявши за основу дані з акту звірки взаєморозрахунків, проте судова колегія наголошує, що при визначенні заборгованості першочергово слід оцінювати первинну бухгалтерську документацію, складену на виконання договорів.

Доводи апелянта про відсутність належним чином оформлених рахунків судова колегія відхиляє, оскільки визначальним є факт поставки товару, відповідач його отримав, не відмовився від нього, підписавши видаткові накладні, тому у нього виникла заборгованість за отриманий товар.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши розрахунок 3% річних, судова колегія зазначає про його арифметичну помилковість та часткову невірність, виходячи з наступного.

Відповідно до п.3.1 договору № 447 СМТП, покупець оплачує вартість товару шляхом здійснення прямого банківського переказу грошових коштів на рахунок постачальника у безготівковій формі на підставі виставленого постачальником рахунку, оформленого відповідно до заявки покупця на поставку конкретної партії товару, зареєстрованої постачальником податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних та виданої в установленому законодавством порядку покупцю, протягом 90 календарних днів з моменту поставки конкретної партії товару та отримання від постачальника належним чином оформленого рахунку.

Так, розрахунок за видатковою накладною № 0000-008016 від 31.07.2019 року здійснено з 30.10.2019 по 06.03.2020 року, позивачем помилково зазначено що заборгованість після часткового розрахунку складає 291 993,60.

Як зазначено вище, судом відхилені посилання позивача на те, що частину оплати в сумі 322185 грн. позивачем зараховано в рахунок погашення іншої заборгованості відповідача.

Отже, поставка відбулась на суму 514 185,00 грн, часткова оплата була 20.09.2019 на суму 322185,00 грн., відповідно заборгованість відповідача за видатковою накладною № 0000-008016 від 31.07.2019 року складає 192000 грн.

3% річних за період з 30.10.2019 по 06.03.2020 року на заборгованість у розмірі 192000 грн. складає 2032,88 грн.

Здійснивши розрахунок за видатковою накладною № 0000-008745 від 21.08.2019 року за період з 20.11.2019 по 06.03.2020 року на суму 525 296,40 грн., судом встановлено що 3% річних за цей період становить 4655,12 грн., однак до стягнення підлягає сума, заявлена позивачем 4620,00 грн.

Розрахунок 3% річних за видатковою накладною № 0000-011120 від 22.10.2019 року на суму 269 143,05 за період з 21.01.2020 по 06.03.2020 року становить 1014,80 грн., однак до стягнення підлягає сума, заявлена позивачем 995,00 грн.

Відповідно до п.3.1 договору №475 СМТП, покупець оплачує вартість товару шляхом здійснення прямого банківського переказу грошових коштів на рахунок постачальника у безготівковій формі на підставі виставленого постачальником рахунку, оформленого відповідно до заявки покупця на поставку конкретної партії товару, зареєстрованої постачальником податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних та виданої в установленому законодавством порядку покупцю, протягом 90 банківських днів з моменту поставки конкретної партії товару та отримання від постачальника належним чином оформленого рахунку.

Задовольнивши розрахунок позивача, судом першої інстанції помилково не враховано, що умови п.3.1 договору №475 є відмінними від умов п.3.1 договору №447, розрахунок 3% річних на заборгованість 301 797,00 грн. за видатковою накладною № 0000-011124 від 22.10.2019 року слід розраховувати через 90 банківських днів, а не календарних.

Отже, здійснивши власний розрахунок, апеляційним судом встановлено, що 3% річних за період з 02.03.2020 (90 банківських днів з 23.10.19) по 06.03.2020 року на суму 301797 грн. становить 123,69 грн., що і підлягає до стягнення з відповідача.

Враховуючи вищевикладене, перевіривши розрахунок 3% річних та здійснивши власний, судова колегія доходить висновку про стягнення з ПрАТ «УДП» на користь ТОВ ТРАНСМЕТ-ЮГ 7771,57 грн. 3 % річних.

За таких обставин, судова колегія доходить висновку про те, що доводи апеляційної скарги, викладені у апеляційній скарзі, частково спростовують висновки суду першої інстанції, суд першої інстанції помилково встановив факт наявності заборгованості ПрАТ УДП перед ТОВ ТРАНСМЕТ-ЮГ за договорами № 447 СМТП від 30.07.2019 року та № 475 СМТП від 27.09.2019 року у розмірі 1 388 230,05 грн., пославшись на акт звірки взаєморозрахунків.

Натомість за наслідками апеляційного розгляду судом встановлено наявність підстав для стягнення з ПрАТ УДП заборгованості на користь ТОВ ТРАНСМЕТ-ЮГ у розмірі 1 288 236,45 грн., та 7771,57 грн. 3 % річних.

Доводи апелянта про недійсність договорів не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду, що є підставою для залишення рішення суду першої інстанції без змін в частині відмови у задоволенні зустрічного позову.

Підсумовуючи вищевикладене, рішення господарського суду Одеської області від 30 вересня 2020 року у справі №916/667/20 підлягає частковому скасуванню в частині задоволення первісного позову, з прийняттям нового рішення в цій частині.

В іншій частині рішення господарського суду Одеської області від 30 вересня 2020 року у справі №916/667/20 підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, п.2 ч.1 ст.275, ст. 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Українське Дунайське Пароплавство задовольнити частково.

Рішення господарського суду Одеської області від 30 вересня 2020 року у справі №916/667/20 скасувати частково в частині задоволення первісного позову, виклавши резолютивну частину в наступній редакції:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Трансмет Юг задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Українське Дунайське Пароплавство на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Трансмет Юг заборгованість у розмірі 1 288 236,45 грн., 3 % річних у розмірі 7771,57 грн.

В решті первісного позову відмовити.

В іншій частині рішення господарського суду Одеської області від 30 вересня 2020 року у справі №916/667/20 залишити без змін.

Постанова відповідно до вимог ст. 284 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених ст.ст.287-288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписаний 11.02.2021 року.

Головуючий суддя А.І. Ярош

Суддя Г.І. Діброва

Суддя Н.М. Принцевська