ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09.02.2021 Справа № 920/1144/20
м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі судді Яковенка В.В., за участю секретаря судового засідання Данілової Т.А., розглянувши матеріали справи № 920/1144/20

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю Сумитеплоенерго (40022, м. Суми, вул. Друга Залізнична, 10, ідентифікаційний код 33698892)

до відповідача: комунального підприємства Сумитеплоенергоцентраль Сумської міської ради (40000, м. Суми, вул. Петропавлівська, 70, ідентифікаційний код 34452169)

про встановлення сервітуту,

представники сторін:

позивача адвокат Приходько Д.В.,

відповідача Завгородня О.В., Івшина Т.А.

ВСТАНОВИВ:

12.11.2020 до господарського суду Сумської області надійшла позовна заява до відповідача, в якій позивач просить суд встановити ТОВ Сумитеплоенерго строком на 5 років сервітут щодо технічних підвальних приміщень в будинку № 1 по вулиці Заливна в місті Суми, в будинку № 9 по вулиці Заливна в місті Суми, в будинку № 11 по вулиці Заливна в місті Суми, для оснащення будівлі вузлом комерційного обліку гарячої води та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку і обслуговування встановленого вузла обліку гарячої води, а також стягнути сплачений судовий збір в сумі 2102,00 грн.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 16.11.2020 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 17.12.2020.

08.12.2020 до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позову, оскільки позов пред`явлено до неналежного відповідача у зв`язку з тим, що останній не є власником вказаних будинків.

Ухвалою суду від 17.12.2020 продовжено строк підготовчого провадження та відкладеного підготовче засідання на 19.01.2021.

Ухвалою суду від 19.01.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 09.02.2021.

Згідно зі статтею 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Статтею 114 ГПК України визначено, що суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом у межах наданих йому повноважень створені належні умови для реалізації учасниками процесу своїх прав.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши та дослідивши докази в справі, суд встановив наступне.

01.09.2005 відповідно до умов договору оренди цілісного майнового комплексу по виробництву, транспортуванню тепла та електричної енергії у місті Суми за №УКМ-0047 (зі змінами) Сумською міською радою передано в оренду ТОВ «Сумитеплоенерго» цілісний майновий комплекс, до складу якого входять об`єкти теплопостачання.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 25.07.2017 №930 переоформлено на безстрокові ліцензії АД № 041921 на право провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії (крім діяльності з виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії), АД № 041922 на право провадження господарської діяльності з транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами та АД № 041923 на право провадження господарської діяльності з постачання теплової енергії, видані позивачу.

Тому ТОВ «Сумитеплоенерго» є суб`єктом господарювання з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії для об`єктів усіх форм власності в місті Суми.

Згідно з рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради № 322 від 18.06.2019 «Про визначення виробників та виконавців комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення» ТОВ «Сумитеплоенерго» визначено виробником та виконавцем послуг в місті Суми з централізованого опалення та постачання гарячої води в межах території обслуговування.

Позивач, як орендар теплових мереж міста Суми, за умовами договору оренди ЦМК виступає оператором зовнішніх інженерних мереж, основним обов`язком якого є оснащення вузлами комерційного обліку будівель, що на день набрання чинності цим Законом були приєднані до його зовнішніх інженерних мереж і не були оснащені такими вузлами обліку, або якщо такі вузли обліку на день набрання чинності цим Законом вийшли з ладу (пункт 2 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» (далі Закон).

У відповідності до ч. 1 ст. 3 Закону оснащення будівель вузлами комерційного обліку та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку здійснюється відповідно до проектної документації з дотриманням будівельних норм і правил у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Таке оснащення та відповідна проектна документація не потребують видачі технічних умов та інших вимог до встановлення вузла комерційного обліку, погодження з державними органами, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими особами, операторами зовнішніх інженерних мереж, виконавцями комунальних послуг.

Абзацом 1 частини 3 ст. 3 Закону встановлено, що оператор зовнішніх інженерних мереж не менш як за два місяці до встановлення вузлів комерційного обліку повідомляє власників (співвласників) будівлі про намір встановити такий вузол, вартість такого встановлення, розмір та порядок сплати передбаченого цим Законом внеску за встановлення вузла комерційного обліку.

Відповідно до п. 4 Порядку інформування оператором інженерних мереж власників (співвласників) будівлі про намір встановлення вузла комерційного обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.06.2018 № 444 (далі Порядок), повідомлення доводиться до відома власників (співвласників) будівлі шляхом розміщення на офіційному веб-сайті оператора зовнішніх інженерних мереж, а у разі відсутності такого веб-сайту - на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування; у загальнодоступному місці на інформаційних стендах у під`їздах будівлі.

Так, на виконання вимог Закону та Порядку, 16.05.2019 на офіційному сайті ТОВ «Сумитеплоенерго» (http://www.tec.dp.ua) було розміщено інформацію щодо наміру позивача здійснити обладнання вузлами комерційного обліку гарячої води будинків, серед яких: будинок № 1, будинок № 9, будинок № 11 по вулиці Заливна в місті Суми. Також, про намір здійснити обладнання будинку вузлом обліку гарячої води додатково були повідомлені співвласники будинку шляхом розміщення на дошках у під`їздах. Повідомлення про намір позивача встановити вузол комерційного обліку гарячої води від 16.05.2019 № 2198, № 2201, № 2196.

Відповідно абзацу 2 ч. 3 ст. 3 Закону власник (співвласники) будівлі протягом двох місяців має право повідомити оператору зовнішніх інженерних мереж (за своїм вибором) про:

згоду на встановлення вузла комерційного обліку на запропонованих оператором зовнішніх інженерних мереж умовах;

намір погодити з оператором зовнішніх інженерних мереж відмінні від запропонованих умови встановлення вузла комерційного обліку;

намір самостійно обладнати будівлю вузлами комерційного обліку в установленому законодавством порядку.

Проте, як зазначає позивач, збори співвласників багатоквартирного будинку № 1, будинку № 9, будинку № 11 по вулиці Заливна в місті Суми не були проведені, рішення щодо наміру самостійно обладнати будівлю вузлами комерційного обліку, або надання згоди на встановлення вузла комерційного обліку на запропонованих позивачем умовах не були прийняті співвласниками будинку.

З метою здійснення оснащення багатоквартирного будинку № 1, будинку № 9, будинку № 11 по вулиці Заливна в місті Суми, вузлами комерційного обліку, позивачем було погоджено робочі проекти, а саме: 33-12-2018. ТМ «Встановлення вузлів обліку теплової енергії для системи ГВП в житлових будинках ЦТП № 27 ЗТД»; 36-12-2018. «Встановлення вузлів обліку теплової енергії для системи ГВП в житлових будинках ЦТП № 27 ЗТД»; 36-12-2018. «Встановлення вузлів обліку теплової енергії для системи ГВП в житлових будинках ЦТП № 27 ЗТД».

Пунктами 1.8. вказаних Проектів встановлено, що вузол обліку повинен бути встановлений в технічному підвальному приміщенні будинку. Монтаж лічильника повинен бути виконаний у відповідності до проекту на вузол обліку та експлуатаційної документації, яке входить до складу лічильника.

Листом № 22 від 01.03.2020 позивач повідомив відповідача про необхідність виконання вимог Закону про облік та намір встановити вузол комерційного обліку гарячої води згідно з проектною документацією, а також попросив забезпечити доступ до приміщень в будинках № 1, № 9, № 11 по вулиці Заливна в місті Суми, проте відповідач відповіді на лист не надав.

Із актів про не допуск до приміщень від 16.01.2020, від 21.05.2020, від 24.01.2020 слідує, що мешканцями будинків № 1, № 9, № 11 по вулиці Заливна в місті Суми не було допущено персонал ТОВ «Сумитеплоенерго» для проведення робіт та встановлення комерційного вузла обліку гарячого водопостачання на інженерному вводі, згідно вимог Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Абзацом 3 частини 3 ст. 3 Закону визначено, що у разі якщо протягом двох місяців з дня отримання повідомлення власник (співвласники) не повідомив оператора зовнішніх інженерних мереж про намір погодити з ним відмінні від запропонованих умови встановлення вузла комерційного обліку або про намір самостійно обладнати будівлю вузлами комерційного обліку в установленому законодавством порядку, а також у разі якщо власник (співвласники) повідомив про намір погодити відмінні від запропонованих умови встановлення вузла комерційного обліку або про намір самостійно обладнати будівлю вузлами комерційного обліку в установленому законодавством порядку, але не зробив цього протягом чотирьох місяців з дня повідомлення оператором про намір встановити вузли комерційного обліку, оснащення будівлі вузлами комерційного обліку здійснює оператор зовнішніх інженерних мереж.

Абзацом 4 ч. 3 ст. 3 Закону передбачено, що у разі якщо власник (співвласники) будівлі не дає згоди або створює перешкоди встановленню вузла комерційного обліку в місцях вводу зовнішніх інженерних мереж у будівлю, оператор зовнішніх інженерних мереж, до яких приєднана (приєднується) будівля, може вимагати встановлення судом сервітуту щодо частини будівлі, в/на якій обладнується вузол комерційного обліку, для встановлення та обслуговування такого вузла обліку. У такому разі порядок відшкодування витрат на оснащення будівлі вузлами комерційного обліку, встановлений цією статтею, не змінюється.

Частиною 1 статті 401 ЦК України визначено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

За приписами ст. 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

Згідно з ч. 2 ст. 403 ЦК України сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку.

Отже підставою встановлення сервітуту є відсутність у будь-якої особи можливості задовольнити свої потреби іншим способом, як встановлення права користування чужим майном - сервітуту.

Тому правова природа сервітуту передбачає, що однією з умов його встановлення є неможливість власника майна задовольнити власні потреби без встановлення користування чужим майном.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ним здійснено усі залежні від нього дії з метою погодження з володільцем будівлі порядку та способу встановлення вузла комерційного обліку гарячого водопостачання, проте відповідач згоди позивачу на встановлення відповідного вузла не надав, до підвального приміщення будинку не допустив, самостійно вузол комерційного обліку теплової енергії у строки, передбачені Законом про облік не встановив, отже у позивача відсутня можливість виконати вимоги чинного законодавства щодо оснащення будинків вузлами комерційного обліку теплової енергії іншим способом, аніж встановлення сервітуту щодо технічних підвальних приміщень у будинках.

Як вбачається з відзиву та доданих до нього матеріалів, КП «Сумитеплоенергоцентраль» Сумської міської ради на виконання положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та у зв`язку з введенням в дію послуги з управління багатоквартирним будинком КП «Сумитеплоенергоцентраль» СМР є надавачем послуг з управління багатоквартирними будинками в м. Суми.

У своїй діяльності КП «Сумитеплоенергоцентраль» СМР керується, зокрема, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку» та іншими чинними нормативними актами у сфері житлово-комунального господарства.

На підставі статей 1, 11 Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку» управитель багатоквартирного будинку фізична особа-підприємець або юридична особа суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб. Управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором.

Отже КП «Сумитеплоенергоцентраль» СМР як управитель надає свої послуги з управління багатоквартирними будинками на підставі укладених договорів про надання послуг з управління багатоквартирними будинками.

Відповідно до п. 3 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель багатоквартирного будинку має право за рішенням співвласників багатоквартирного будинку надавати в оренду, встановлювати сервітут щодо спільного майна багатоквартирного будинку.

Тобто надавати в оренду, встановлювати сервітут щодо спільного майна багатоквартирного будинку це право, а не обов`язок відповідача, при цьому управитель має право встановлювати сервітут виключно на підставі рішення співвласників будинку, яке буде оформлено протоколом, за формою, затвердженою центральним виконавчим органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики.

Згідно зі ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За частиною 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2 ст. 86 ГПК України).

Разом з тим, доказів про те, що відповідач є власником будинків № 1, № 9, № 11 по вулиці Заливна в місті Суми позивачем не надано.

Сторонами не оспорюється, що вказані будинки є багатоквартирними, майно яких належить співвласникам, якими не створено відповідні об`єднання.

Таким чином, у даному випадку позивачем не надано суду будь-яких доказів, які б відповідали критеріям щодо їх вірогідності, належності та допустимості на підтвердження заявлених позовних вимог стосовно відповідача КП «Сумитеплоенергоцентраль» СМР, що саме останнім порушено невизнані або оспорювані права, свободи чи законні інтереси позивача.

На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги до відповідача КП «Сумитеплоенергоцентраль» СМР про встановлення сервітуту строком на 5 років щодо технічних підвальних приміщень в будинках № 1, № 9, № 11 по вулиці Заливна в місті Суми задоволенню не підлягають з підстав недоведеності та необґрунтованості факту порушення відповідачем прав позивача та охоронюваних законом інтересів за викладеними в позовній заяві обставинами.

Судові витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 73-79, 91, 123, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог відмовити.

Згідно зі статтею 241 Господарського процесуального кодексу України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 11.02.2021.

Суддя В.В. Яковенко