УХВАЛА

08 лютого 2021 року

м. Київ

Справа № 902/1145/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Стратієнко Л.В. - головуючий, судді - Кібенко О.Р., Кондратова І.Д.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Виконавчого комітету Вінницької міської ради,

на рішення Господарського суду Вінницької області

(суддя - Тварковський А.А.)

від 16.06.2020,

та постанову Північно - західного апеляційного господарського суду

(головуючий - Василишин А.Р., судді - Бучинська Г.Б., Філіпова Т.Л.)

від 28.10.2020,

у справі за позовом Виконавчого комітету Вінницької міської ради

до 1) Житлово-будівельного кооперативу "Місто-сад восьмий будівельний 4б", 2) Житлово-будівельного кооперативу "Резиденція-2", 3) Житлово-будівельного кооперативу "Резиденція-3", 4) Житлово-будівельного кооперативу "Будкомфорт", 5) Житлово-будівельного кооперативу "Будкомфорт-2", 6) Житлово-будівельного кооперативу "Будкомфорт-3",

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - 1) КП "Вінницяоблводоканал", 2) АТ "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз", 3) Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області,

про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

26.11.2020 Виконавчий комітет Вінницької міської ради звернувся з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Вінницької області від 16.06.2020 та постанову Північно - західного апеляційного господарського суду від 28.10.2020 у справі №902/1145/19 до Касаційного господарського суду.

Ухвалою Верховного Суду від 14.01.2021 касаційну скаргу Виконавчого комітету Вінницької міської ради на рішення Господарського суду Вінницької області від 16.06.2020 та постанову Північно - західного апеляційного господарського суду від 28.10.2020 у справі №902/1145/19 залишено без руху на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, як таку, що оформлена з порушенням вимог, встановлених частиною 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України та у зв`язку з несплатою судового збору, а також на підставі частини 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України з наданням заявнику строку для порушення питання про поновлення строку касаційного оскарження та наведення підстав поважності пропуску, встановленого процесуального строку на касаційне оскарження.

Суд зазначив, що оскільки скаржник отримав оскаржувану постанову Північно-західного апеляційного господарського суду 05.11.2020, що підтверджується матеріалами справи та касаційної скарги, то строк з дня вручення скаржнику оскаржуваної постанови сплив 25.11.2020, проте звернувся останній з касаційною скарго до суду касаційної інстанції 26.11.2020, тобто після спливу двадцятиденного строку на касаційне оскарження з можливістю поновлення строку відповідно до частини 2 статті 288 Господарського процесуального кодексу України. При цьому, Виконавчий комітет Вінницької міської ради у касаційній скарзі не порушував питання про поновлення строку на касаційне оскарження вказаних судових рішень.

02.02.2021 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшли додаткові пояснення від скаржника до яких було додано докази сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Крім того, скаржник зазначає, що з огляду на те, що повний текст постанови Північно - західного апеляційного господарського суду від 28.10.2020 у справі №902/1145/19 не був вручений у день його проголошення або складення, а надійшла вказана постанова на адресу позивача 05.11.2020, то у позивача виникло право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.

Дослідивши матеріали справи, касаційний господарський суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенції) "кожен має право на справедливий ... розгляд його справи ... судом, ..., який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру".

Відповідно до практики Суду держава, яка створює суди апеляційної чи касаційної інстанцій, має забезпечити, щоб особи, які відповідають перед законом, мали можливість користуватись всіма фундаментальними гарантіями ст. 6 Конвенції в провадженнях у цих судах (див. рішення у справі "Делкурт проти Бельгії", від 17 січня 1970 року, пункт 25, Серія А N 11; п. 27 рішення Суду у справі "Пелевін проти України", no. 24402/02, від 20.05.2010 року). Однак, при цьому, Суд зазначає, що право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (див. пункти 22 - 23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006 року, пункти 37-38 рішення у справі "Мушта проти України" від 18.11.2010 року).

У п. 41 рішення від 03.04.2008 року "Пономарьов проти України" Суд вказав, що: "правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як і перегляд в порядку нагляду. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків".

Суд зазначає, що клопотання чи заява про відновлення процесуального строку повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

У кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Відповідно до частини 1 статті 116 Господарського процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Строк з дня вручення скаржнику оскаржуваної постанови сплив 25.11.2020, проте звернувся останній з касаційною скарго до суду касаційної інстанції 26.11.2020, тобто після спливу двадцятиденного строку на касаційне оскарження.

Частиною 2 статті 288 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Скаржник обґрунтовує право на поновлення строку на касаційне оскарження постанови виключно обставинами, передбаченими частиною 2 статті 288 Господарського процесуального кодексу України - вручення йому оскаржуваного судового рішення 05.11.2020. Але ця обставина надає право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження за умови, якщо касаційна скарга була подана протягом 20 днів з дня вручення учаснику справи судового рішення.

Оскільки двадцятиденний строк з дня вручення оскаржуваної постанови сплив 25.11.2020, а позивач подав касаційну скаргу 26.11.2020, то відповідно до частини 3 статті 288 Господарського процесуального кодексу України він мав навести інші поважні причини пропуску строку на касаційне оскарження, чого зроблено ним не було.

Згідно з частиною 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини 1 статті 293 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними.

Касаційний господарський суд, розглянувши клопотання про поновлення строку касаційне оскарження, додаткові пояснення та оцінивши зазначені скаржником причини на предмет їх поважності, дійшов висновку, що Виконавчий комітет Вінницької міської ради не надав належних доказів або переконливих аргументів для підтвердження своїх доводів щодо неможливості своєчасного оскарження судових рішень, а отже пропуск строку на касаційне оскарження залежав не від об`єктивних причин, а від суб`єктивних чинників, які особа, що звернулась із касаційною скаргою, могла і повинна була уникнути при подачі касаційної скарги.

За таких обставин, суд касаційної інстанції відхиляє клопотання про поновлення строку та відмовляє у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Виконавчого комітету Вінницької міської ради на рішення Господарського суду Вінницької області від 16.06.2020 та постанову Північно - західного апеляційного господарського суду від 28.10.2020 у справі №902/1145/19 на підставі пункту 4 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, в ухвалі про залишення цієї касаційної скарги без руху суд зауважив, що скаржнику необхідно надати письмові пояснення, в яких конкретизувати визначені у касаційній скарзі підстави касаційного оскарження, а саме: зазначити норму права (пункт, абзац, частина тощо) щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній та обґрунтувати необхідність формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення цієї справи, оскільки скаржник посилаючись у касаційній скарзі на те, що суд не дослідив зібраних у справі доказів, вказував, що висновок Верховного суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах відсутній (п. 3 ч. 2 ст.287 ГПК України). Однак вказані недоліки касаційної скарги при подачі додаткових пояснень усунуто скаржником не було.

Керуючись статтями 233, 234, 235, 288, 292, 293 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити Виконавчому комітету Вінницької міської ради в задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Господарського суду Вінницької області від 16.06.2020 та постанови Північно - західного апеляційного господарського суду від 28.10.2020 у справі №902/1145/19.

2. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі №902/1145/19 за касаційною скаргою Виконавчого комітету Вінницької міської ради на рішення Господарського суду Вінницької області від 16.06.2020 та постанову Північно - західного апеляційного господарського суду від 28.10.2020.

2. Касаційну скаргу Виконавчого комітету Вінницької міської ради на рішення Господарського суду Вінницької області від 16.06.2020 та постанову Північно - західного апеляційного господарського суду від 28.10.2020 у справі №902/1145/19 надіслати скаржнику разом з доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий Л. Стратієнко

Судді О. Кібенко

І. Кондратова