ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11.02.2021 Справа № 905/2206/20

Господарський суд Донецької області у складі судді Сковородіної О.М.,

секретар судового засідання Доннік Н.В.

у справі за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Український папір (04073, м. Київ, вул. Куренівська, 2-Б, )

до відповідача: Головного управління ДФС у Донецькій області (87526, Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130-ї Таганрозької дивізії, буд. 114, )

про стягнення 109 462,80 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

Товариство з обмеженою відповідальністю Український папір звернулось з позовною заявою до Головного управління ДФС у Донецькій області про стягнення 109 462,80 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки №19 від 28.08.2020 щодо оплати вартості поставленого товару.

Ухвалою суду від 28.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов та заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження 15 днів з дати отримання ухвали; явку представників сторін визнано не обов`язковою.

11.01.2021 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву без номеру та дати, у якому останній виклав свою позицію по суті спірних правовідносин, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

14.01.2021 через канцелярію суду від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог №04/юр/21 від 12.01.2021, в порядку ст. 46 ГПК України, у якій останній повідомив суд про те, що відповідачем, після звернення позивача до суду, було визнано суму боргу в розмірі 107397, 60 грн. та сплачено в повному обсязі 28.12.2020.

Разом з цим, позивач просить збільшити позовні вимоги в частині суми 3% річних та інфляційних втрат.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 713, 05 грн. та інфляційні втрати в розмірі 1396,17 грн.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 28.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 26.01.2021.

Позивачем заява №04/юр/21 від 12.01.2021 була подана в межах строку встановленого п.2 ч.2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, а тому, підлягає задоволенню та справа розглядається з її урахуванням щодо стягнення 3% річних у розмірі 713, 05 грн., інфляційних втрат в розмірі 1396,17 грн.

Дослідивши документи, наявні в матеріалах справи, судом встановлено.

28.08.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Український папір (далі постачальник або позивач) та Головним управлінням ДФС у Донецькій області (далі покупець або відповідач) було укладено договір поставки №19 (далі договір).

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник передає у власність покупця, а покупець оплачує вартість товару (офісне устаткування та приладдя різне папір офісний білий формату А4), що визначений в асортименті та за ціною, яка визначена у специфікації.

За приписами п. 3.1 договору загальна вартість товару по договору становить 107 397,60 грн.

Як вбачається з п. 4.3 договору покупець повинен сплатити за поставлений товар не пізніше 30 календарних днів з дати поставки товару продавцем. Але, у разі затримки бюджетного фінансування, розрахунок за поставлений товар здійснюється протягом 5 банківських днів з дати отримання покупцем бюджетного призначення на свій реєстраційний рахунок.

Пунктом 10.1 договору встановлено, що даний договір набирає чинності з моменту підписання та діє до 31 грудня 2020 року, а в частині фінансових зобов`язань до повного їх виконання. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

До договору між сторонами було укладено специфікацію від 28.08.2020 на суму 107397,60 грн. з урахування ПДВ.

Позивачем на виконання у мов договору та специфікації було здійснено поставку товару, що підтверджується підписаною сторонами видатковою закладною №КІ-02004848 від 07.09.2020 на суму 107397,60 грн.

Відповідачем товар був прийнятий без зауважень.

Датою початку прострочення платежу за видатковою накладною №КІ-02004848 від 07.09.2020 є 08.10.2020.

Відповідач у відзиві заперечує щодо дати виникнення заборгованості, вказуючи, що у разі затримки бюджетного фінансування, розрахунок за поставлений товар здійснюється протягом 5 банківських днів з дати отримання покупцем бюджетного призначення на свій реєстраційний рахунок.

На підтвердження вказаної позиції відповідачем надано копії: кошторису на 2020 рік, виписки по рахунку відповідача за 24.12.2020.

Будь-яких відомостей про фактичне отримання фінансування - суду не надано.

Суд не погоджується з позицією відповідача, оскільки, останнім не надано суду доказів, які б підтверджували здійснення оплати за товар саме протягом 5 банківських днів з дати отримання бюджетного призначення на свій реєстраційний рахунок.

Суд з поразумінням ставиться до певних складнощів в організації претензійно-позовної роботи відповідача, процесу реорганізації податкового органу, проте, зазначені обставини не мають вважатися такими, за яких до відповідача не застосовується стягнення нарахованих 3% річних та індексу інфляції у зв`язку з порушенням зобов`язань.

З наданих відповідачем документів вбачається лише його кошторис на 2020 рік та здійснені ним оплати 28.12.2020 року.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання згідно із ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору.

Оцінивши зміст даного договору з якого виникли цивільні права та обов`язки сторін, суд дійшов висновку, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм статті 712 Цивільного кодексу України та статей 264-271 Господарського кодексу України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 Цивільного кодексу України).

Як встановлено ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у власність у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому, приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Відповідачем 28.12.2020 року, після звернення з даним позовом було здійснено оплату основної суми боргу в сумі 107 397, 60 грн., у зв`язку з чим, позивач зменшив позовні вимоги щодо вказаної суми.

Позивачем заявлені до стягнення 3% річних за період з 08.10.2020 по 27.12.2020 на суму 107 397, 60 грн. в розмірі 713,05 грн. та інфляційні втрати за листопад 2020 року на суму 107 397, 60 грн. в розмірі 1396,17 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дослідивши поданий розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, господарським судом встановлено, що він є арифметично вірними, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат.

У відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у разі задоволення позову сума судового збору підлягає стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Український папір до Головного управління ДФС у Донецькій області про стягнення: 3% річних в сумі 713,05 грн. - задовольнити, інфляційних втрат в сумі 1396,17 грн. задовольнити.

Стягнути з Головного управління ДФС у Донецькій області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Український папір 3% річних в сумі 713,05 грн., інфляційні втрати в сумі 1396,17 грн., витрати на оплату судового збору в розмірі 2 102,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У судовому засіданні 11.02.2021 складено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 16.02.2021.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Український папір (04073, м. Київ, вул. Куренівська, 2-Б, ).

Відповідач: Головне управління ДФС у Донецькій області (87526, Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130-ї Таганрозької дивізії, буд. 114, ).

Суддя О.М. Сковородіна