ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2021 року м. Черкаси справа № 925/337/20

Господарський суд Черкаської області у складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Романенко Л.В., у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження у приміщенні суду розглянув справу за позовом Заступника керівника Черкаської місцевої прокуратури м. Черкаси, вул. Б. Хмельницького, 60 в інтересах держави в особі Сагунівської сільської ради, вул. Лесі Українки, 77/4, с. Сагунівка Черкаського району

до відповідачів:

- товариство з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Маїс», вул. Дерев`янка, 2а, с. Боровиця Черкаського району;

- Боровицька сільська рада, вул. Крилівська, 90А, с. Боровиця Чигиринського району Черкаської області

про визнання недійсним договору оренди та зобов`язання повернути приміщення

за участю повноважних представників сторін:

прокурор: Коломієць І.П. прокурор відділу за посадою,

від позивача: участі не брав;

від відповідача (Маїс): Чуганська Л.Г. за довіреністю;

(рада): участі не брав.

Заступник керівника Черкаської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Сагунівської сільської ради Черкаського району звернувся з позовом в господарський суд Черкаської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Маїс» про визнання недійсним договору оренди об`єкту нерухомості від 18.03.2008, зобов`язання повернути приміщення та відшкодувати судові витрати (первісний позов, том 1, а.с. 1-13).

Короткий опис руху справи:

19.03.2020 Прокурор звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом в інтересах Сагунівської сільської ради. Провадження у справі відкрито 19.03.2020 і проведення підготовчого засідання призначено на 23.04.2020.

23.04.2020 проведення підготовчого засідання відкладено на 21.05.2020.

Ухвалою від 21.05.2020 суд прийняв заяву прокурора про зміну підстави позову та залучив в якості співвідповідача Боровицьку сільську раду. Підготовче засідання відкладено на 01.07.2020.

Проведення підготовчого засідання відкладено на 18.08.2020.

Проведення підготовчого засідання відкладено на 28.08.2020.

28.08.2020 підготовче провадження закрито і справу призначено в судовий розгляд на 20.10.2020.

У зв`язку з посиланням карантину по епідемії коронавірусу COVID-19 та введенням режиму локдауну судові засідання відкладались на 16.11.2020, 09.12.2020, 18.01.2021, 29.01.2021.

В судовому засіданні 29.01.2021:

Прокурором письмово обґрунтовано підстава позову, статус спірного об`єкта нерухомості (приміщення дитячого садка «Яблучко» в с. Боровиця) на момент передачі його в оренду та на момент звернення з позовом, мета даного позову і план подальшого використання об`єкта; план розвитку дошкільної освіти в с. Боровиця та в Сагунівській ОТГ.

Прокурор заявою від 21.05.2020 (том 1, а.с. 122-137) змінив підстави позову та визначає позовні вимоги як усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження комплексом будівель загальною площею приміщень 743,8 м2, що розміщені за адресою: вул. Крилівська (Леніна), 101а в с. Боровиця Чигиринського району Черкаської області - Сагунівською сільською радою шляхом його звільнення та повернення позивачеві Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Маїс» (, вул. Дерев`янка, 2а, с. Боровиця Чигиринського району Черкаської області, 20921).

Позивач належно повідомлений про час і місце проведення судового засідання, але не направив свого представника, не обгрунтував свої позовні вимоги та подав заяву про розгляд справи за відсутності представника.

Прокурор позовні вимоги підтримує, вказує на продовжуване порушення ТОВ «Маїс» по використанню майна соціальної сфери села (дошкільний навчальний заклад) не за призначенням, необхідність захисту права територіальної громади на дошкільне виховання дітей в належних умовах, на усунення перешкод в користуванні Сагунівською територіальною громадою своїм майном.

Відповідач 1 заперечує вимоги по суті спору; представник відповідача1 вказує на одночасну зміну прокурором предмету і підстави спору, що є неприпустимим. Вказує на неналежний спосіб захисту права, запропонований прокурором у спірних правовідносинах. Просить в позові відмовити повністю. Відповідачем1 подано письмовий відзив та заперечення на відповідь на відзив. Відповідачем1 заявлено про застосування строку позовної давності судом до спірних правовідносин.

Представник відповідача2 в засідання суду не з`явився, вимоги не заперечив, свою позицію не висловив. На момент вирішення спору та прийняття рішення по суті спору Боровицька сільська рада включена в ЄДРПОУ як орган місцевого самоврядування.

Інших доказів не подано.

За результатами судового розгляду 29.01.2021 проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду відповідно до приписів ст. 240 ГПК України.

Стосовно запропонованого прокурором предмету спору та меж доказування:

При зверненні з позовом (том 1, а.с. 1-13) в суд прокурор визначив позов як:

- визнання недійсним договору оренди об`єкту нерухомості від 18.03.2008, яке знаходилося у власності територіальної громади с. Боровиця Чигиринського району Черкаської області, укладений між Боровицькою сільською радою та товариством з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Маїс»;

- зобов`язання товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Маїс» повернути Сагунівській сільській раді комплекс будівель загальною площею приміщень 743,8 м2, що розміщені за адресою: вул. Крилівська (Леніна), 101а в с. Боровиця Чигиринського району Черкаської області.

Після проведеного підготовчого засідання прокурор 21.05.2020 подав заяву про зміну підстав позову (том 1, а.с. 122-137). Вимога формулюється як усунення перешкод позивачеві в користуванні майном з елементами витребування майна з чужого незаконного володіння ТОВ «Маїс».

Судом прийнято заяву прокурора до розгляду, одночасно задоволено його заяву про залучення співвідповідача Боровицької сільської ради. Прокурор заявляє про нікчемність договору від 18.03.2008 за законом.

Судом встановлено та перевірено доказами такі взаємовідносини сторін та обставини:

На підставі рішення Боровицької сільської ради від 17.03.2008 №19-1/5 між Боровицькою сільською радою (орендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Маїс» (орендар) 18.03.2008 був укладений договір оренди об`єкту нерухомості територіальної громади с. Боровиця нежитлові будівлі загальною площею приміщень 743,8 м2, що розміщені за адресою: вул. Крилівська (Леніна), 101а в с. Боровиця Чигиринського району Черкаської області (том 1 а.с. 26-28).

Відповідно до умов п. 1.1. договору комплекс був переданий в оренду для використання в господарській діяльності орендаря з правом викупу. Комісійний Акт передачі в оренду підписано сторонами 21.02.2008-14.03.2008 (том 1 а.с. 52-53).

Строк дії договору 49 років п. 9.1. договору.

Згідно рішення Сагунівської сільської ради №1-6/VII від 09.01.2019 «Про реорганізацію Боровицької та Топилівської сільських рад шляхом приєднання до Сагунівської сілськоїх ради» - п. 2 (том 1 а.с. 22-24) Сагунівська сільська рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Боровицької та Топилівської сільських рад.

Рішенням Сагунівської сільської ради №21-42/VII від 20.12.2019 комплекс будівель та споруд дитячого садка «Яблучко» обліковується на балансі Сагунівської сільської ради та ввійшов до складу об`єктів комунальної власності ради (том 1 а.с. 55-57).

Прокурор обґрунтовує підстави своїх позовних вимог порушеннями, в тому числі, приписів ЗУ «Про освіту» при передачі в оренду комплексу дитячого дошкільного закладу, адже об`єкти освіти не підлягають перепрофілюванню, приватизації, використанню не за призначенням (ст. 63 ЗУ «Про освіту»).

Вивільнені приміщення ліквідованих (державних та комунальних) дошкільних навчальних закладів використовуються виключно для роботи з дітьми.

Відповідач (Маїс) не здійснює видів господарської діяльності як навчання, позашкільна освіта, дошкільна освіта тощо (витяг з ЄДРПОУ, том 1 а.с. 61-63).

Прокурор також вказує на відсутність державної реєстрації спірного договору оренди комунального майна та його нотаріального посвідчення (приписи ст.ст. 793-794 ЦК України).

Прокурор вказує на неприпустимість зміни функціонального призначення об`єкту соціальної сфери (дошкільна освіта) та використання його не з навчальною метою.

Позивач свою позицію стосовно позовних вимог та способу захисту не висловив.

Відповідач (Маїс) вимоги заперечив та просить в позові відмовити. Просить застосувати строк позовної давності до спірних відносин.

Відповідач (Боровицька сільрада) свою позицію стосовно позовних вимог та способу захисту не висловив.

Інших доказів не подано.

Оцінюючи пояснення учасників та докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають до задоволення.

Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно положень Пленуму ВГСУ від 23.03.2012 №6 «Про судове рішення» при прийнятті рішення суд має врахувати майнові інтереси сторін, не надаючи переваги одному учаснику над іншим. Рішення має ґрунтуватися на повній та всебічній оцінці доказів у конкретній справі.

Відповідно до приписів ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Прокурор звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом в інтересах держави в особі позивача (як органу місцевого самоврядування) про усунення перешкод у використанні майна комунальної власності при нікчемності договору оренди від 18.03.2008 (остаточна вимога).

Згідно ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст. 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає зобов`язання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

За приписами ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Статтею 14 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Суд погоджується з доводами учасників, що їх дії були направлені на настання певних юридичних наслідків, що охоплюється положеннями ст.ст. 4, 11 Цивільного кодексу України.

Стосовно статусу учасників справи:

Суд враховує правовий статус сільських рад (позивач та перший відповідач) як органу місцевого самоврядування (визначений положеннями ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні») та вчинення ними дій лише у спосіб, визначений Законом і не інакше приписи ст. 19 Конституції України.

Суд враховує процесуальний статус прокурора в даному спорі. Прокурор не є самостійною процесуальною особою, не виступає позивачем в даному випадку, а лише користується правами представника позивача.

Стосовно правонаступництва Сагунівською сільською радою прав та обов`язків Боровицької сільської ради.

На підставі зібраних доказів та їх системного аналізу твердження прокурора про правонаступництво позивачем Сагунівською сільською радою (юридичною особою) прав та обов`язків Боровицької сільської ради (іншої юридичної особи) є передчасним, оскільки на момент розгляду справи Боровицька сільська рада - як орган місцевого самоврядування та самостійна юридична особа за законом (ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні») не виключена з ЄДРПОУ, не внесено запис в ЄДРПОУ про припинення цієї юридичної особи. Суд вважає вказаного позивача неналежним.

Стосовно статусу спірного майна:

На момент укладання договору оренди з правом викупу (в 2008 році) майно обліковувалось Боровицькою сільською радою як об`єкт нерухомості. Хоча на момент передачі майна з балансу СТОВ «Дружба» на баланс Боровицької сільської ради (в 2007 році) майно обліковувалось як майно соціальної сфери - колишнього дитячого садочку «Яблучко» в с. Боровиця.

На момент оцінки цілісного майнового комплексу для надання в оренду спірне майно обліковане як об`єкт колишнього дитячого садка в с. Боровиця (висновок від 01.02.2008, (том 1, а.с. 30-49)).

На момент передачі майна соціальної сфери при об`єднанні територіальних громад сіл Сагунівка, Боровиця, Топилівка згідно акту прийманняпередачі спірне приміщення обліковується як споруда колишнього дитячого садка «Яблучко» в с. Боровиця, тобто об`єкт соціальної сфери (акти від 20.09.2007, том 1, а.с. 50-51).

Суд дійшов висновку, що спірний об`єкт цілісний майновий комплекс колишнього дитячого садка «Яблучко» є майном соціальної сфери села та об`єктом дошкільної освіти. Зміна виду майна (об`єкт оренди) сторонами договору в тексті спірного договору не змінює статусу спірного майна по суті.

Стосовно застосування матеріального права:

Відносини між ТОВ «Маїс» та Боровицькою сільською радою належить розцінювати як відносини оренди комунального майна (з урахуванням особливостей об`єкт соціальної сфери, дошкільна освіта) на підставі двостороннього письмового строкового оплатного консенсуального договору від 18.03.2008 (том 1, а.с. 26-28), що охоплюється приписами Цивільного та Господарського кодексів України та спеціальної норми ЗУ «Про оренду державного та комунального майна».

Відповідачами не спростована в належний спосіб комунальна приналежність майна (цілісний комплекс колишнього дитячого садка «Яблучко») та віднесення його до соціальної та освітньої сфери села дошкільний навчальний заклад.

Суд враховує приписи ст.ст. 793-794 ЦК України про обов`язкову державну реєстрацію та нотаріальне посвідчення спірного договору оренди:

Ст. 793. Форма договору найму будівлі або іншої капітальної споруди.

1. Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі.

2. Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню. (Частина друга статті 793 в редакції Закону №501-V від 20.12.2006)

Ст. 794. Державна реєстрація права користування нерухомим майном, яке виникає на підставі договору найму будівлі або іншої капітальної споруди.

Право користування нерухомим майном, яке виникає на підставі договору найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки, підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

? Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором

є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як встановлено судом та підтверджується зібраними у справі доказами, за своєю правовою природою договір, укладений сторонами (відповідачами) є договором строкової оренди майна з правом викупу та регулюється положеннями Глави 58 Цивільного кодексу України, згідно якої за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди) ст. 759 ЦК України.

Стосовно обов`язку державної реєстрації договору оренди комунального майна та його нотаріального посвідчення сторонами договору.

При укладанні спірного договору в 2008 році Боровицька сільська рада та ТОВ «Маїс» не здійснили нотаріальне посвідчення даного договору та його державну реєстрацію. Прокурор вказує і на ці підстави для визнання спірного договору нікчемним.

Натомість представник Відповідача1 вказує на застосування спеціальної норми: ЗУ «Про оренду державного та комунального майна», який не передбачає нотаріального посвідчення угоди про оренду комунального майна та його державної реєстрації.

Позивач свою позицію з даного питання не висловив.

Відповідач (Боровицька сільрада) свою позицію не висловила.

Про обов`язковість державної реєстрації та нотаріального посвідчення договору оренди майна комунальної та державної власності вказує і Фонд державного майна України (ФДМУ) у своєму інформаційному листі вих. №10-16-23835 від 23.11.2020.

Суд критично оцінює доводи прокурора та відповідача1 (Маїс) та не враховує їх при прийнятті рішення, оскільки:

Суд розрізняє визначення, обґрунтування та підстави нікчемності договору та не укладення договору та відповідні правові наслідки за кожною з позицій.

Відповідно до позиції Верховного Суду України, що викладені в постанові №9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» спірний договір оренди комунального майна є неукладеним з відповідними наслідками, оскільки істотними умовами його договору є обов`язкова державна реєстрація договору та його нотаріальне посвідчення п. 8 постанови. Тобто, спірний договір оренди майна 2008 року не є вчиненим та не породжує наслідків для сторін, які його вчинили.

Аналогічні правові позиції висловлені в постанові пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», які розділяє господарський суд Черкаської області.

Визнання договору неукладеним не є належним способом захисту права (відповідно до приписів ст.ст. 15-16 ЦК України), але суд в описовій частині має зробити висновок стосовно дійсності (чинності) оспореного договору.

Суд вважає спірний договір від 18.03.2008 року неукладеним.

Стосовно зміни прокурором підстав позову (заява від 21.05.2020, том 1 а.с. 122-137):

Суд розглядає остаточну вимогу прокурора як: усунення перешкод в користуванні майном з елементами витребування майна з чужого незаконного володіння шляхом його звільнення та повернення Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Маїс» (ідентифікаційний , вул. Дерев`янка, 2а, с. Боровиця Чигиринського району Черкаської області, 20921) (тобто поєднання елементів негаторного та віндикаційного позовів).

Спору по нікчемності договору оренди комунального майна немає. Прокурор просить застосувати наслідки нікчемності правочину у виді усунення перешкод для Сагунівської сільської ради в користуванні майном комунальної власності (негаторна вимога).

Законодавцем визначені способи захисту порушеного права, викладені в ст.ст. 15-16 ЦК України.

Прокурор не доводить вчинення перешкод Сагунівській сільській раді відповідачами у використанні комунального майна приміщення дитячого садка «Яблучко», оскільки з такими вимогами в позасудовому врегулюванні позивач не звертався до ТОВ «Маїс» та до Боровицької сільської ради. Майно передано в користування Боровицькою сільською радою товариству «Маїс» за актом прийманняпередачі майна та до Сагунівської сільської ради спірне майно по акту не передавалося. Суд вважає даний спосіб захисту права неналежним та неефективним, та таким що не призведе до відновлення порушеного права об`єднаної територіальної громади села Сагунівка.

Суд критично оцінює доводи прокурора про застування до спірних відносин земельного законодавства при захисті прав власника земельних ділянок як аналогічних, оскільки це інший розділ матеріального права (ЗУ «Про оренду землі» тощо).

Натомість суд враховує передачу майна в користування по акту, тривалість використання спірного майна відповідачем (Маїс), отримання дозволів та згоди Боровицької сільської ради на проведення капітального ремонту орендованого приміщення, понесені значні витрати коштів та матеріалів на облаштування опалення та комфортних умов тимчасового перебування та проживання сезонних працівників в приміщеннях колишнього дитячого садка.

Фактично спірне майно (комплекс дитячого садка «Яблучко») вибуло з володіння власника (Боровицької сільської ради) за актом приймання передачі майна до укладення письмового оплатного договору оренди, тому найбільш дієвим способом відновлення права сільської ради може бути витребування майна з чужого незаконного володіння (без договору) віндикаційна вимога.

Суд також враховує одночасну зміну прокурором і предмету і підстав позову, що є неприпустимим.

Стосовно застосування строку позовної давності до спірних відносин за заявою ТОВ «Маїс».

Відповідачем подано до суду заяву про застосування строку позовної давності до спірних відносин, оскільки договір було укладено в 2008 році і майно використовується відкрито протягом тривалого часу, більше 10 років. Просить відмовити прокурору та позивачу у задоволенні позовних вимог повністю.

Відповідно до приписів статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України).

У частині 1 статті 258 Цивільного кодексу України зазначено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

У статті 260 Цивільного кодексу України зазначено, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін.

Відповідно до статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі сплином строку виконання (частини 1, 5 статті 261 Цивільного кодексу України).

Згідно частини 4 статті 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Договір оренди нежитлових приміщень з Боровицькою сільською радою укладений 18.03.2008.

Отже, передбачений статтею 257 Цивільного кодексу України строк позовної давності щодо вимоги позивача сплинув 18.03.2011.

Разом з тим, Позивач не заявляв клопотань про поновлення пропущеного строку позовної давності. Строк позовної давності може бути застосований за умови порушення права позивача у спірних правовідносинах. Однак позивач не доводить порушення свого права.

З огляду на викладене, суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача1 про застосування строку позовної давності до спірних відносин, в тому числі і з мотивів відсутності порушеного права заявника.

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне щодо ефективного способу захисту права.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення.

Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (Постанова Великої Палати ВС від 05.06.2018 у справі №338/180/17).

Близькі за змістом висновки викладені у постановах ВП ВС,

30.01.2019, справа №569/17272/15-ц (провадження No14-338цс18); 11.09.2019, справа №487/10132/14-ц (провадження No14-364цс19); 19.02.2020, справа №210/4458/15-ц (провадження No14-354цс19); 04.04.2020, справа №610/1030/18 (провадження No14-436цс19);

16.06.2020, справа №145/2047/16-ц (провадження No14-499цс19); 15.09.2020, справа №469/1044/17 (провадження No14-317цс19) та ін.

Окрім того, суд звертає увагу прокурора на те, що віндикаційний і негаторний позови є взаємовиключними. При цьому одна з умов застосування як віндикаційного, так і негаторного позову - відсутність між позивачем і відповідачем договірних відносин, оскільки в такому разі здійснюється захист порушеного права власності за допомогою зобов`язально-правових способів.

Такий висновок міститься у п. 114 постанови Великої палати Верховного суду від 18.12.2019 у справі №522/1029/18 (14-270цс19).

У разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння суд витребує таке майно на користь позивача, а не зобов`язує відповідача повернути це майно власникові. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем.

Такий висновок міститься у п. 144 постанови Великої палати Верховного суду від 14.11.2018 №183/1617/16 (14-208цс18).

Відповідно до ст.ст. 74, 76-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Суд при прийнятті рішення враховує правові позиції та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, згоду на застосування якого надано Верховною Радою України (п. 4 ст. 11 ГПК України):

- принцип правової певності та юридичної визначеності, в тому числі недопустимість ревізування рішень судів, які набрали законної сили з підстав бажання зацікавленої особи в переоцінці доказів (рішення «Агрокомплекс проти України» №23465/03 від 08.03.2012);

- принцип загальної оцінки судом відносин сторін та відсутності обов`язку суду давати оцінку кожній вимозі сторін (рішення «Серявін проти України» №4909/04 від 10.02.2010, рішення «Трофімчук проти України» №4241/03 від 28.10.2010);

- принцип повноти та межі обгрунтування рішення судом в залежності від характеру рішення (рішення «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія А, №303-А, п. 29);

- принцип поваги до права на володіння своїм майном (рішення «Желтяков проти України» №4994/04 від 09.09.2011).

У пункті 70 рішення від 18 січня 2001 року у справі «Чепмен проти Сполученого Королівства» («Chapman v. the United Kingdom»), заява № 27238/95, Європейський суд з прав людини наголосив на тому, що в інтересах правової визначеності, передбачуваності та рівності перед законом суд не повинен відступати від попередніх рішень за відсутності належної для цього підстави.

У пункті 49 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів про якість судових рішень зазначається, що судді повинні послідовно застосовувати закон. Однак, коли суд вирішує відійти від попередньої практики, на це слід чітко вказувати в рішенні.

Суд вважає, що Прокурором не доведено порушення права Сагунівської об`єднаної територіальної громади з викладених ним підстав з боку відповідачів.

У суду відсутні правові підстави для задоволення позову, тому в задоволенні позову належить відмовити повністю з мотивів безпідставності, недоведеності та необґрунтованості вимог.

За таких обставин, судові витрати в розмірі судового збору відповідно до приписів ст. 129 ГПК України належить покласти на прокурора та не стягувати.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову заступника керівника Черкаської місцевої прокуратури, м. Черкаси, вул. Б. Хмельницького, 60 в інтересах держави в особі Сагунівської сільської ради, вул. Лесі Українки, 77/4, с. Сагунівка Черкаського району, ідентифікаційний код ЄДРПОУ 26324415

до відповідачів:

- товариство з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Маїс», вул. Дерев`янка, 2а, с. Боровиця Чигиринського району, ідентифікаційний ;

- Боровицька сільська рада, вул. Крилівська, 90А, с. Боровиця Чигиринського району, ідентифікаційний

про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження Сагунівською сільською радою комплексом будівель загальною площею приміщень 743,8 м2, що розміщені за адресою: вул. Крилівська (Леніна), 101а в с. Боровиця Чигиринського району Черкаської області шляхом його звільнення та повернення Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Маїс» (ідентифікаційний , вул. Дерев`янка, 2а, с. Боровиця Чигиринського району Черкаської області, 20921) - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складення повного судового рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції на вказане рішення чи через господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 09.02.2021.

Суддя Г.М. Скиба