ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 року

м. Київ

Справа № 904/9316/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Дроботової Т. Б. - головуючого, Багай Н. О., Чумака Ю. Я.,

помічник судді, який за дорученням судді здійснює повноваження секретаря судового засідання, - Вилегжаніна М. В.,

за участю представників:

позивача - Грищенка М. А.,

відповідача - Тимошенка М. О., Романій Є. С.,

третіх осіб - не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги Комунального підприємства "Міська житлово-технічна інспекція" та Нікопольської міської ради

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 16.09.2020 (судді: Подобєд І. М. - головуючий, Орєшкіна Е. В., Антонік С. Г.) і рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.08.2018 (суддя Загинайко Т. В.) у справі

за позовом першого заступника керівника Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави

до Нікопольської міської ради, Комунального підприємства "Міська житлово-технічна інспекція", Товариства з обмеженою відповідальністю "АЙ ТЕМС 08",

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача (Нікопольської міської ради) - Товариство з обмеженою відповідальністю "С-Тиматика",

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача (Комунального підприємства "Житлово-технічна інспекція") - Українська товарна біржа "Товарна Біржа Українська",

про визнання незаконними та скасування рішень, визнання недійсними результатів аукціону та визнання недійсним договору і витребування майна,

В С Т А Н О В И В:

1. Короткий зміст позовних вимог і заперечень

1.1. У жовтні 2017 року перший заступник керівника Нікопольської місцевої прокуратури (далі - прокурор) в інтересах держави звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Нікопольської міської ради (далі -Нікопольська міськрада), Комунального підприємства "Міська житлово-технічна інспекція" (далі - КП "Міська житлово-технічна інспекція"), Товариства з обмеженою відповідальністю "АЙ ТЕМС 08" (далі - ТОВ "АЙ ТЕМС 08") про визнання незаконним і скасування рішення Нікопольської міськради від 14.07.2017 № 4-24/VІІ "Про затвердження звіту № 277/1 про оцінку мереж теплопостачання, що перебувають на балансі КП "Міська житлово-технічна інспекція" та знаходяться в м. Нікополь" (далі - рішення від 14.07.2017 № 4-24/VІІ); визнання незаконним і скасування рішення Нікопольської міськради від 14.07.2017 № 5-24/VІІ "Про надання дозволу КП "Міська житлово-технічна інспекція" на продаж основних засобів" (далі - рішення від 14.07.2017 № 5-24/VІІ); визнання недійсними результатів аукціону з продажу мереж теплопостачання, розташованих у м. Нікополі, оформлених протоколом про проведення аукціону від 29.08.2017; визнання недійсним договору від 29.08.2017 № 165 купівлі-продажу мереж теплопостачання, розташованих у м. Нікополі (далі - договір від 29.08.2017), укладеного між КП "Міська житлово-технічна інспекція" та ТОВ "АЙ ТЕМС 08"; витребування у ТОВ "АЙ ТЕМС 08" на користь територіальної громади м. Нікополя майна, набутого за договором від 29.08.2017.

Позовні вимоги (з урахуванням заяви про зміну підстав позову) обґрунтовано тим, що рішення Нікопольської міськради про надання дозволу на відчуження комунального майна прийнято з порушенням законодавчо встановленої заборони щодо відчуження об`єктів інженерної інфраструктури населеного пункту, до яких належить спірна мережа теплопостачання, а укладений на виконання такого незаконного рішення органу місцевого самоврядування договір купівлі-продажу є недійсним як такий, що суперечить вимогам закону; відчуження спірного об`єкта призвело до ослаблення економічних основ місцевого самоврядування, непоправного зменшення обсягу та погіршення умов надання послуг населенню.

1.2. Нікопольська міськрада у відзиві на позов просила відмовити у його задоволенні в частині визнання незаконними і скасування оспорюваних рішень органу місцевого самоврядування, зазначивши, зокрема, про ненаведення прокурором обґрунтованих підстав для звернення з цим позовом до суду в інтересах держави; те, що прийняття спірних рішень було пов`язано із розпочатим ще у 2004 році у м. Нікополі процесом децентралізації системи централізованого теплопостачання шляхом переведення абонентів на автономне/індивідуальне (поквартирне) опалення, що мало на меті оптимізацію системи теплопостачання м. Нікополя.

1.3. КП "Міська житлово-технічна інспекція" у відзиві на позов просило відмовити у його задоволенні, наголосивши, що діяло виключно в межах своїх повноважень на виконання відповідних рішень органу місцевого самоврядування.

1.4. ТОВ "АЙ ТЕМС 08" у відзиві на позов також просило відмовити у його задоволенні, вважаючи позовні вимоги необґрунтованими, та акцентувало на тому, що оспорюваний договір купівлі-продажу відповідає вимогам закону до нього, він є дійсним; товариство у належний спосіб набуло право власності на спірне майно та є добросовісним його набувачем і не може відповідати за помилки державних органів.

2. Короткий зміст судових рішень

2.1. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 02.08.2018 позов задоволено. Визнано незаконними і скасовані рішення Нікопольської міськради від 14.07.2017 № 4-24/VII, від 14.07.2017 № 5-24/VII; визнано недійсними результати аукціону з продажу мереж теплопостачання, розташованих у м. Нікополі, оформлені протоколом від 29.08.2017 про проведення аукціону; визнано недійсним договір від 29.08.2017 та витребувано у ТОВ "АЙ ТЕМС 08" майно, набуте за договором від 29.08.2017, на користь територіальної громади м. Нікополя.

Місцевий господарський суд виходив із того, що об`єкти інженерної інфраструктури та благоустрою міст не підлягають приватизації в силу вимог закону; розпорядження спірним майном було здійснено з порушенням вимог закону, тому оспорювані рішення Нікопольської міськради є незаконними і територіальна громада як власник майна має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним та не може вважатися добросовісним набувачем спірного майна.

2.2. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 16.09.2020 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.08.2018 залишено без змін із тих самих підстав.

3. Короткий зміст касаційних скарг і заперечень на них

3.1. КП "Міська житлово-технічна інспекція", не погоджуючись з ухваленими у справі рішенням і постановою, подало касаційну скаргу (з урахуванням уточнень), в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.08.2018 і постанову Центрального апеляційного господарського суду від 16.09.2020 в частині визнання недійсним результатів аукціону з продажу мереж теплопостачання, розташованих у м. Нікополі, оформленого протоколом від 29.08.2017 про проведення аукціону, а також визнання недійсним договору купівлі-продажу від 29.08.2017 № 165, та прийняти нове рішення, яким відмовити у позові прокуророві.

Скаржник, обґрунтовуючи підстави для скасування судових рішень, посилається на пункт 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, оскільки апеляційний господарський суд під час ухвалення постанови у справі не врахував висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах. При цьому скаржник посилається на постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, постанову Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 924/1256/17 щодо підстав звернення прокурора до суду. Скаржник вважає, що не було правових підстав для звернення прокурора до суду з цим позовом та наголошує, що КП "Міська житлово-технічна інспекція" діяло виключно в межах своїх повноважень.

3.2. Водночас, не погоджуючись з ухваленими у справі рішенням і постановою, до суду касаційної інстанції із касаційною скаргою звернулася Нікопольська міськрада. У поданій касаційній скарзі (з урахуванням уточнень) рада просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.08.2018 і постанову Центрального апеляційного господарського суду від 16.09.2020 в частині визнання та скасування рішень Нікопольської міськради від 14.07.2017 № 4-24/VII, від 14.07.2017 № 5-24/VII та ухвалити нове рішення, яким відмовити прокуророві у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи підстави для скасування судових рішень, скаржник посилається на пункти 1, 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, оскільки апеляційний господарський суд під час ухвалення постанови у справі не врахував висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, від 2009.2018 у справі № 924/1237/17, від 18.08.2020 у справі № 914/1844/18, від 20.08.2020 у справі № 910/12705/18 щодо представництва прокурором інтересів держави в суді; а також наразі відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме абзацу 14 пункту г частини 2 статті 5 Закону України "Про приватизацію державного майна" (чинного на час виникнення спірних правовідносин). На думку скаржника, суди дійшли помилкового висновку, що труби, які були реалізовані, включені до об`єктів інженерної інфраструктури, а також суди неправильно застосували положення статті 5 Закону України "Про теплопостачання", оскільки колишні мережі м. Нікополя не входили та не могли входити до об`єднаної енергетичної системи України.

3.3. Від прокуратури надійшов відзив на касаційні скарги відповідачів, в якому прокурор просить оскаржені у справі судові рішення залишити без змін як законні та обґрунтовані, а касаційні скарги - без задоволення. Зокрема, прокурор наголошує на неправомірності відчуження спірного майна, доведеності прокурором підстав представництва інтересів держави в суді у наведеному випадку, наявності правового висновку суду касаційної інстанції щодо застосування положень статті 5 Закону України "Про приватизацію державного майна".

4. Розгляд касаційних скарг та позиція Верховного Суду

4.1. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши наведені у касаційних скаргах доводи і заперечення на них, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

4.2. Як свідчать матеріали справи та установили суди попередніх інстанцій, 20.06.2017 між КП "Міська житлово-технічна інспекція" (замовник) і Товариством з обмеженою відповідальністю "С-Тиматика" (оцінювач) було укладено договір № 17/06-07 на проведення оцінки майна, за умовами якого замовник доручає, а оцінювач бере на себе обов`язки з проведення робіт з оцінки вартості надземних, підземних мереж та теплотрас, що знаходяться на балансі замовника, перелік якого погоджується між сторонами шляхом усних переговорів та зазначається у звіті про оцінку майна.

Оцінювач здійснив оцінку мереж теплопостачання, що перебувають на балансі КП "Міська житлово-технічна інспекція" та розташовані в м. Нікополі, про що свідчить відповідний звіт від 23.06.2017 № 277/1.

У подальшому рішенням Нікопольської міськради VІІ скликання від 30.06.2017 № 61-22/VІІ "Про надання дозволу КП "Міська житлово-технічна інспекція" на проведення незалежної експертної оцінки вартості комунального майна" вирішено надати дозвіл КП "Міська житлово-технічна інспекція" провести незалежну експертну оцінку вартості майна та надати на розгляд сесії міськради для затвердження звіту про експертну оцінку вартості комунального майна згідно з додатком; після затвердження сесією міськради звіту про експертну оцінку вартості комунального майна надати пропозиції щодо подальшого розпорядження та утримання комунального майна, зазначеного в додатку до цього рішення.

Рішенням Нікопольської міськради VІІ скликання від 14.07.2017 № 4-24/VІІ затверджено звіт № 277/1 про оцінку мереж теплопостачання, що перебувають на балансі КП "Міська житлово-технічна інспекція" та розташовані в м. Нікополі.

Також іншим рішенням Нікопольської міськради VІІ скликання від 14.07.2017 № 5-24/VІІ було вирішено надати дозвіл КП "Міська житлово-технічна інспекція" на продаж основних засобів згідно з додатком; зазначено про вжиття КП "Міська житлово-технічна інспекція" заходів щодо продажу основних засобів, зазначених у пункті 1 цього рішення, відповідно до вимог діючого законодавства України; кошти, отримані від реалізації основних засобів, а саме 100 % перерахувати до бюджету міста.

У подальшому 19.08.2017 між КП "Міська житлово-технічна інспекція" (замовник) та Українською товарною біржею "Товарна Біржа Українська" (організатор аукціону) було укладено договір про проведення аукціону, за умовами якого організатор аукціону зобов`язується за свій рахунок провести аукціон з продажу основних засобів КП "Міська житлово-технічна інспекція", а замовник - сплатити організаторові аукціону обумовлену договором винагороду.

29.08.2017 Українська товарна біржа "Товарна Біржа Українська" провела аукціон з продажу майна, а саме мереж теплопостачання, розташованих у м. Нікополі у кількості 267 шт., за результатами якого визначено переможцем ТОВ "АЙ ТЕМС 08" за ціною 8 717 989,03 грн, про що свідчить протокол від 29.08.2017 про проведення аукціону.

29.08.2017 між КП "Міська житлово-технічна інспекція" (продавець) та ТОВ "АЙ ТЕМС 08" (покупець) укладено договір купівлі-продажу об`єкта, придбаного на аукціоні, за умовами якого продавець зобов`язується передати у власність покупцеві об`єкт, придбаний на аукціоні - мережі теплопостачання, розташовані в м. Нікополі у кількості 267 шт.

У заявленому в інтересах держави позові прокурор просив визнати незаконними і скасувати рішення Нікопольської міськради від 14.07.2017 № 4-24/VІІ і № 5-24/VІІ; визнати недійсними результати аукціону з продажу мереж теплопостачання, розташованих у м. Нікополі, оформлених протоколом про проведення аукціону від 29.08.2017; визнати недійсним договір від 29.08.2017, за яким було відчужено спірне майно, а також витребувати у зазначеного товариства на користь територіальної громади м. Нікополя майно, набуте за таким договором. Прокурор зазначив, що звернення із цим позовом спрямоване на захист інтересів держави, підставою для звернення прокурора до суду із позовом є неправомірне прийняття Нікопольською міськрадою рішень, що суперечать інтересам територіальної громади м. Нікополя; відчуження майна територіальної громади з порушенням вимог закону підриває матеріальну основу місцевого самоврядування та завдає істотної шкоди інтересам держави. Прокурор наголосив, що оскільки порушення інтересів держави у цьому випадку допущено самим органом місцевого самоврядування, який представляє інтереси територіальної громади міста, то прокурор як самостійний позивач звернувся з позовом в інтересах держави.

Ухвалюючи судове рішення у справі по суті спору, суд першої інстанції не встановлював обставин представництва прокурором інтересів держави в особі позивача. У свою чергу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що прокурор обґрунтував порушення інтересів держави та довів порушення вимог законодавства під час прийняття рішення про відчуження спірного майна та укладення оспорюваного договору купівлі-продажу зазначеного майна.

Водночас дотримання вимог щодо підтвердження підстав для представництва прокурора, передбачених статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", в цьому випадку є обов`язковим.

Верховний Суд зазначає, що відповідно до пункту 3 частини 1 статті 1311 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Положення пункту 3 частини 1 статті 1311 Конституції України відсилають до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України "Про прокуратуру".

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (абзаци 1 і 2 частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" (у редакції, чинній на час звернення прокурора до суду з цим позовом)).

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци 1- 3 частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру").

Системне тлумачення положень частин 3- 5 статті 53 Господарського процесуального кодексу України і частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Водночас у розумінні положень пункту 3 частини 1 статті 1311 Конституції України з урахуванням практики Європейського суду з прав людини прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом. При цьому розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України).

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Нездійснення захисту" має прояв в пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він обізнаний про порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Верховний Суд звертає увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. Разом з тим прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави. Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17, від 18.08.2020 у справі № 914/1844/18, від 08.12.2020 у справі № 908/1664/19.

Таким чином, оскільки прокурор у цій справі визначив Нікопольську міськраду одним зі співвідповідачів у цій справі та пред`явив до неї вимоги, то суд мав оцінити наявність підстав для звернення до суду прокурора саме як самостійного позивача. Подібні за змістом правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 698/119/18, постанові Верховного Суду від 08.12.2020 у справі № 908/1664/19.

Крім того, Верховний Суд зазначає, що визначення прокурором свого правового статусу як самостійного позивача у справі, за наявності органу місцевого самоврядування, уповноваженого на здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах, не нівелює обов`язку прокурора щодо дотримання порядку представництва, дотримання процедури, встановленої частинами 3 та 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", та надання можливості такому органу самостійно звернутися до суду за захистом порушених прав держави.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 16.09.2020 у справі № 922/708/19, від 08.12.2020 у справі № 908/1664/19, від 29.01.2019 у справі № 925/1133/18, постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17.

З огляду на викладене, враховуючи положення статей 1311 Конституції України, 53 Господарського процесуального кодексу України, 23 Закону України "Про прокуратуру", усталену судову практику щодо представництва прокурором інтересів держави в суді, під час нового розгляду господарському суду необхідно встановити фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення питання щодо наявності/відсутності підстав для захисту прокурором інтересів держави у суді; дотримання/недотримання прокурором процедури, встановленої частинами 3 та 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", яка повинна передувати зверненню до суду з відповідним позовом.

З урахуванням наведеного підтвердилася наявність підстави для касаційного оскарження судових рішень, передбаченої у пункті 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (зокрема щодо підстав представництва прокурором інтересів держави в суді).

Водночас поза увагою господарських судів залишилося і те, що однією із позовних вимог прокурора є витребування спірного майна на користь територіальної громади м. Нікополя, інтереси якої у наведеному випадку представляє Нікопольська міськрада, яка прокурором визначена відповідачем у справі, а отже, виконання судового рішення за результатами задоволення позову за такою вимогою відбуватиметься фактично на користь відповідача, що не ґрунтується на положеннях процесуального законодавства.

Поза тим колегія суддів не бере до уваги посилання, наведені у касаційній скарзі Нікопольської міськради, про відсутність висновку Верховного Суду у подібних правовідносинах щодо застосування положень статті 5 Закону України "Про приватизацію державного майна" (чинного на час виникнення спірних правовідносин) стосовно того, що приватизації не підлягають об`єкти, що мають загальнодержавне значення, а також казенні підприємства, які забезпечують життєдіяльність держави в цілому, зокрема, об`єкти інженерної інфраструктури та благоустрою міст, інших населених пунктів, включаючи мережі, споруди, устаткування, які пов`язані з постачанням споживачам води, газу, тепла, а також відведенням і очищенням стічних вод, з огляду на таке.

Як було констатовано у постанові Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 906/420/17, порядок відчуження майна, що є у комунальній власності, регулюється, зокрема положеннями Закону України "Про приватизацію державного майна" (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) (частина 4 статті 3 вказаного Закону). Відповідно до частини 4 статті 5 названого Закону приватизації не підлягають об`єкти, які мають загальнодержавне значення та забезпечують життєдіяльність держави в цілому, зокрема, об`єкти інженерної інфраструктури та благоустрою міст, інших населених пунктів, включаючи мережі, споруди, устаткування, що пов`язані з постачанням споживачам води, газу, тепла, а також відведенням і очищенням стічних вод. Отже, чинне на момент виникнення спірних правовідносин приватизаційне законодавство містило пряму заборону відчуження з комунальної власності об`єктів інженерної інфраструктури населеного пункту, до яких відноситься майно, що є предметом спору у даній справі. При цьому набуті відповідачем-4 об`єкти комунальної власності є частиною інженерної інфраструктури міста в розумінні статті 5 Закону України "Про приватизацію державного майна" незалежно від кількості приєднаних до них споживачів теплової енергії.

Отже, Верховний Суд у своїй постанові викладав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі Нікопольської міськради, що, у свою чергу, спростовує доводи касаційної скарги міськради про зворотне.

Окрім цього, колегія суддів звертає увагу, що обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів, що запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів, передбачених статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

У пунктах 1- 3 частини 1 статті 237 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

За змістом статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Ухвалюючи судові рішення у справі, суди виходили із того, що об`єкти інженерної інфраструктури та благоустрою міст не підлягають приватизації в силу вимог закону, а саме положень статті 5 Закону України "Про приватизацію державного майна" (чинного на час виникнення спірних правовідносин).

Отже, колегія суддів зазначає, що встановленню у наведеному випадку підлягає питання правового статусу майна, яке відчужується. Проте суди достеменно не дослідили та не з`ясували правого статусу спірного майна, його технічного стану та складу на час відчуження такого майна з урахуванням обставин припинення централізованого опалення та припинення використання спірних теплових мереж, що має суттєве значення для правильного вирішення цього спору.

Зважаючи на викладене, висновок судів про наявність правових підстав для задоволення позову є передчасним, тому ухвалені у справі судові рішення не можна вважати законними та обґрунтованими.

5. Висновки Верховного Суду

5.1. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема, за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

5.2. Ураховуючи наведене, зважаючи на межі повноважень суду касаційної інстанції, який не здійснює дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінки, ухвалені у справі рішення та постанову судів попередніх інстанцій необхідно скасувати з передачею справи на новий розгляд, а касаційні скарги - задовольнити частково.

6. Розподіл судових витрат

6.1. Оскільки у цьому випадку суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 316, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційні скарги Комунального підприємства "Міська житлово-технічна інспекція" та Нікопольської міської ради частково задовольнити.

Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 16.09.2020 і рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.08.2018 у справі № 904/9316/17 скасувати, а справу передати на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Т. Б. Дроботова

Судді Н. О. Багай

Ю. Я. Чумак