ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2021 р. Справа№ 910/4224/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Мартюк А.І.

Алданової С.О.

секретар судового засідання: Пастернак О.С.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 02.02.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Міністерства оборони України

на рішення Господарського суду міста Києва

від 03.09.2020 (повний текст складено - 26.10.2020)

у справі №910/4224/20 (суддя - Привалов А.І.)

за позовом Державного підприємства "Поліграфічний комбінат "Україна"

по виготовленню цінних паперів"

до Міністерства оборони України

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство "Поліграфічний комбінат "Україна" по виготовленню цінних паперів" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом (з урахуванням заяви про уточнення предмету позовних вимог) до Міністерства оборони України (надалі - відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовано порушенням відповідачем умов договору поставки для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти державного бюджету України) №286/3/19/163 від 14.05.2019 (надалі - Договір).

Позивач, з посиланням на порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань щодо приймання товару та положень статей 655, 689, 690 Цивільного кодексу України просить суд визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови від приймання товару за Договором під час приймального контролю якості товару 23.12.2019 та зобов`язати відповідача отримати виготовлений за Договором товар.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на п. 2.1 Договору, за яким товар, що не відповідає вимогам нормативної та технічної документації на предмет постачання та встановленим у діючих стандартах, прийманню не підлягає.

На думку відповідача, станом на 23.12.2019 лінійні розміри товару та маркування товару не відповідали умовам Договору, нормативній та технічній документації та контрольному зразку, а відтак спірний товар не міг бути прийнятий відповідачем, про що зазначено у Актах приймального контролю товару за якістю №1/1, №2/1 від 23.12.2019.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.09.2020 у справі №910/4224/20 позовні вимоги задоволено повністю.

Визнано неправомірними дії відповідача щодо відмови від приймання товару, а саме: військовий квиток рядового, сержантського і старшинського складу в кількості 336 000 штук та військовий квиток офіцера запасу в кількості 9 600 штук за Договором про поставку для державних потреб матеріально- технічних засобів речової служби (за кошти державного бюджету України) №286/3/19/163 від 14.05.2019 під час приймального контролю якості товару (бланків військового квитка рядового, сержантського і старшинського складу в кількості 336 000 штук та бланків військового квитка офіцера запасу в кількості 9 600 штук), яке відбулося 23.12.2019.

Зобов`язано відповідача отримати виготовлений позивачем за Договором про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти державного бюджету України) №286/3/19/163 від 14.05.2019 товар а саме: військовий квиток рядового, сержантського і старшинського складу в кількості 336 000 штук та військовий квиток офіцера запасу в кількості 9 600 штук.

Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 4 202, 89 грн та витрати на проведення експертизи в сумі 40 317, 60 грн.

Місцевий господарський суд мотивував своє рішення тим, що Акти приймального контролю товару за якістю №1/1 та №2/1 від 23.12.2019, складені відповідачем з порушенням положень Договору та вимог наказу Міністерства оборони України від 19.07.2017 №375. Зокрема, не вказано основні параметри та розміри товару, що перевіряється, не зазначено кількість забракованого товару та кількість товару, який повернуто для усунення дефектів. До того ж, форма Акту приймального контролю товару за якістю передбачає обов`язкове занесення до нього відомостей щодо виду контролю товару та детальної інформації про брак (дефекти ) товару. Проте, всупереч умовам Договору та вимогам наказу №375 зазначені відомості до Актів приймального контролю товару за якістю №1/1 та №2/1 від 23.12.2019 не внесені.

Окрім того, в Актах приймального контролю товару за якістю №1/1 та №2/1 від 23.12.2019 не заповнена графа "детальна інформація про брак (дефекти), відтак є незрозумілим, які саме дефекти (брак) товару були виявлені відповідачем під час приймання товару.

При цьому, в Акті приймального контролю товару за якістю №1/1 від 23.12.2019 (на військовий квиток рядового, сержантського і старшинського складу) зазначено "в маркувальному ярлику не зазначено нормативний документ, за яким виготовлено продукції". Таке твердження не відповідає фактичним даним, оскільки на маркувальному ярлику пакування товару зазначено навіть два нормативних документи, а саме: ДСТУ 4010-2015 та Технічний опис, затверджений від 14.08.2017 (копія пакувального ярлика містяться в матеріалах справи). Також, аналогічні невідповідності містяться і в Акті приймального контролю товару за якістю від 23.12.2019 №2/1 (на військовий квиток офіцера запасу), в якому зазначено "відповідно п.5.1.7 відсутні позначення на ярлику ТС МО України". Проте, як слідує із даних, розміщених на маркувальному ярлику пакування товару, вони містять не лише посилання на ТС МО України (ТС A01XJ.07154-029:2018(01), а й посилання на ДСТУ 4010-2015. Отже, судом було встановлено відповідність маркування товару вимогам нормативної та технічної документації.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач (скаржник) звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 03.09.2020 у справі №910/4224/20 та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення прийняте при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також наявна невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Відтак, оскаржуване судове рішення у цій справі ухвалене із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевий господарський суд передчасного дійшов висновку про задоволення позову, оскільки спірний товар не відповідав вимогам технічної документації, а тому не міг бути прийнятий за якістю, відповідно до умов Договору.

Скаржник звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що під час приймального контролю спірного товару було встановлено невідповідність таким вимогам: маркування представлених до прийняття за якістю товарів містить неповну інформацію або зазначено не коректна назва та має помилки, а саме невірно зазначено назву нормативно-технічного документа за яким виготовлено товар та його назву, не містить штамп пакувальника та відсутня серія та номер примірників; до комплекту супровідних документів включаються висновки державної санітарно-епідеміологічної експертизи на зразки або матеріали, з яких вони виготовлені, інші документи, що підтверджують відповідність матеріалів та зразків товару встановленим вимогам. Про вказане вище відповідачем було зазначено у Актах приймального контролю товару за якістю №1/1, №2/1 від 23.12.2019.

Скаржник також зазначає, що контрольні зразки затверджені 28.11.2019, відповідно позивач не міг направити їх 29.11.2019 для проведення відповідної перевірки. Висновки судового експерта №111 та №112 не підтверджують відповідність якості товару технічній та нормативній документації, оскільки позивачем на вирішення експертно-технічного дослідження документів були поставлені питання, які не надають інформації чи відповідають надані зразки вимогам нормативної та технічної документації, як це визначено розділом 2 Договору. При цьому, експерт проводив порівняння зразків лише з контрольним зразком, а не з нормативною та технічною документацією на товар, як того передбачають умови договору (п. 2.3.1 Договору).

Окрім того, у тексті апеляційної скарги скаржником викладено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження судового рішення з обгрунтуванням причин такого пропуску.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.12.2020 апеляційну скаргу Міністерства оборони України передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючої судді (судді-доповідача) - Зубець Л.П., суддів: Мартюк А.І., Алданової С.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.12.2020 клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку задоволено, поновлено скаржнику пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження судового рішення.

Відкрито апеляційне провадження у справі №910/4224/20 за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Господарського суду міста Києва від 03.09.2020 та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 02.02.2021.

Зазначеною вище ухвалою суду, зупинено дію оскаржуваного рішення до винесення судом апеляційної інстанції судового акта за результатами розгляду цієї справи.

Також роз`яснено учасникам справи право та встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, заяв та клопотань до суду апеляційної інстанції.

Позивач у порядку ст. 263 Господарського процесуального кодексу України скориставшись своїм правом, подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд залишити скаргу відповідача без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Зокрема, позивач у своєму відзиві зазначає про те, що відповідно до листа відповідача "Інформація щодо здійснення заходів приймального товару за якістю та оформлення листів запрошення", у разі затвердження контрольних зразків з відхиленням від нормативно-технічної документації та зразку-еталону, приймання товару здійснюється згідно з контрольними зразками на такий товар. Таким чином зі змісту Інформації слідує, що заходи із здійснення приймального контролю товару за якістю полягають у зіставленні зовнішнього вигляду та лінійних розмірів готового товару зовнішньому вигляду та лінійним розмірам контрольного зразка товару, який затверджено відповідачем.

Акти приймального контролю товару за якістю від 23.12.2019 складені відповідачем з порушенням положень Договору та вимог наказу №375, що було встановлено судом першої інстанції.

Водночас, з метою підтвердження відповідності товару нормативним документам, в яких ставляться вимоги до такого виду товару, позивачем організовано проведення випробування спірних бланків. За висновком випробувальної лабораторії підтверджено відповідність товару вимогам нормативної документації на такий товар, а тому дії відповідача щодо відмови від прийняття товару є протиправними та порушують права позивача.

Позивач звертає увагу суду апеляційної інстанції не те, що матеріали справи містять висновок експертного технічного дослідження документів від 28.02.2020 №112, який складений судовим експертом Сумського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл.про. М.С. Бокаріуса. У названому висновку зазначено, що : «Лінійні розміри примірників бланків «Військовий квиток рядового, сержантського і старшинського складу» відповідають лінійним розмірам контрольного зразку №8677 бланку документу «Військовий квиток рядового, сержантського і старшинського складу».

Аналогічний висновок судовий експерт зробив і у висновку експертного технічного дослідження документів від 28.02.2020 №111, в якому зазначено «Лінійні розміри примірників бланків «Військовий квиток офіцера запасу в цілому відповідають лінійним розмірам контрольного зразку №8678 бланку документу «Військовий квиток офіцера запасу».

Таким чином, якість товару підтверджена сертифікатом відповідності та висновком судового експерта, які були досліджені судом під час винесення судового рішення та визнані належними і допустимими доказами по справі.

Окрім наведеного вище, позивач зазначає, що жодним документом не вимагається зазначення на маркування інвентарного номеру документу, згідно з яким виготовлено товар. При цьому, в переліку технічної документації, яка затверджена відповідачем та розміщена на офіційному сайті останнього єдиним нормативним документом, який регламентує технічні вимоги до виготовлення товару (військовий квиток осіб рядового, сержантського і старшинського складу) є Технічний опис, затверджений 14.08.2017, який і зазначено позивачем на маркуванні твару. Відповідність інформації, нанесеної на маркувальних ярликах усім вимогам підтверджено судом в судовому засіданні під час дослідження суддею двох пакувань товару, які були надані позивачем. Більше того, зазначені пакування були пред`явлені представнику відповідача в судовому засіданні, а тому такий представник самостійно перевірив наявність на маркуванні всієї необхідної інформації. Жодних заперечень або зауважень до маркування пакувань (упаковок) товару представником відповідача не було заявлено в судовому засіданні. Зазначене підтверджує безпідставність та надуманість тверджень відповідача щодо недоліків маркування товару;

У судове засідання 02.02.2021 з`явилися представники сторін, які надали пояснення по суті спору.

Так, у судовому засіданні 02.02.2021 представник відповідача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

В свою чергу, представник позивача у судовому засіданні 02.02.2021 проти апеляційної скарги заперечував з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив суд залишити оскаржуване рішення без змін.

Згідно із ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У судовому засіданні 02.02.2021 оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено місцевим господарським судом та перевірено судом апеляційної інстанції, 14.05.2019 між Державним підприємством "Поліграфічний комбінат "Україна" по виготовленню цінних паперів" (постачальник) та Міністерством оборони України (замовник) укладено договір №286/3/19/163 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти державного бюджету України) (Договір), відповідно до п. 1.1., 1.2. якого, постачальник зобов`язався до 30.11.2019 поставити замовнику друковану продукцію з елементами захисту, а саме: військовий квиток рядового, сержантського і старшинського складу в кількості 336 000 штук вартістю 11 928 000, 00 грн та військовий квиток офіцера запасу в кількості 9 600 штук вартістю 552 000, 00 грн (товар), а замовник забезпечити приймання та оплату товару в асортименті, кількості, у строки (терміни), вказані у цьому договорі.

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що здійснення контролю за якістю товару складається з таких етапів: перевірка контрольного зразка; приймального контролю товару.

За умовами п. 2.2. Договору отримані від постачальника контрольні зразки товару перевіряються комісією з перевірки контрольних зразків предметів речового майна (комісія), яка здійснює перевірку зовнішнього вигляду, конструкції, комплектності, лінійних вимірів, маркування та відповідність вимогам нормативної та технічної документації. У разі відповідності контрольних зразків комісія затверджує їх шляхом підписання ярлика та опломбовує. У разі, якщо за результатами перевірки виявлено невідповідність контрольних зразків зразку-еталону та вимогам нормативної та технічної документації, комісія не затверджує їх та складає акт з переліком зауважень.

Відповідно до п. 2.3. Договору, постачальник зобов`язаний до початку поставки товару за договором разом з оголошенням письмово повідомити представника замовника про готовність партії товару до приймання та місце здійснення приймального контролю товару за якістю.

Результати приймального контролю товару оформлюються актом приймального контролю товару за якістю (п. 2.3.1. Договору).

П. 2.4. Договору визначено, що приймання товару за кількістю та якістю у всіх випадках, які не врегульовані положеннями цього договору, здійснюється одержувачем замовника відповідно до вимог наказу Міністерства оборони України від 19.07.2017 №375 "Про затвердження Порядку здійснення контролю за якістю речового майна, що постачається для потреб Збройних сил України" (надалі - наказ №375), Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю (затверджена постановою Державного арбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 №П-6).

Листом від 28.11.2019 за №57/4730 позивач повідомив відповідача про готовність товару до приймання, надіслав відповідачу оголошення №1, №2 та запросив відповідача здійснити приймальний контроль товару за якістю відповідно до умов Договору.

Листом від 29.11.2019 за №57/4732 позивач виготовив та направив відповідачу контрольні зразки товару для проведення відповідної перевірки та затвердження контрольних зразків товару.

За результатами перевірки контрольних зразків товару комісією підтверджено відповідність зовнішнього вигляду, конструкції, комплектності, лінійних вимірів, маркування та відповідність вимогам нормативної та технічної документації і умовам Договору, про що свідчить підписання комісією ярликів до контрольних зразків товару та які 28.11.2019 затверджені т.в.о. Начальника Головного управління розвитку та супроводження матеріальних сил Збройних Сил України полковником Старощуком та погоджені представниками замовника.

Відповідність товару технічному опису та технічній специфікації підтверджується сертифікатами відповідності, які зареєстровані в Реєстрі органу з оцінки відповідності за №UА.РS.002410-19 та №UА.РS.002411-19.

29.11.2019 представники замовника прибули до позивача, проте не провели приймальний контроль товару у відповідності до вимог Договору та безпідставно відмовилися приймати партії готового товару, про що складено Акти приймального контролю товару за якістю №1, №2, в яких у рядку "Детальна інформація про брак (дефекти)" зазначено "в договорі не вказано назву технічної документації, відповідно якої проводиться приймання".

Листом від 21.12.2019 №57/5295 позивач повторно повідомив відповідача про готовність товару до приймання та запросив здійснити приймальний контроль товару за якістю відповідно до умов Договору.

23.12.2019 представники замовника прибули до позивача, проте не провели приймальний контроль товару у відповідності до вимог Договору та безпідставно відмовилися приймати партії готового товару, про що складено Акти приймального контролю товару за якістю №1/1, №2/1.

Так, в Акті №1/1 приймального контролю товару за якістю від 23.12.2019 підставою для відмови в прийманні друкованої продукції "Військовий квиток рядового, сержантського і старшинського складу" представниками відповідача було зазначено: "В маркуванні ярлику не зазначено нормативний документ, за яким виготовлено продукцію п. 3.2.6. Лінійні розміри не відповідають (виявлено відхилення) Додатку №1 "Зовнішній вигляд військового квитка та його розміри. Партія не прийнята.". В Акті №2/1 приймального контролю товару за якістю від 23.12.2019 підставою для відмови в прийманні друкованої продукції "Військовий квиток офіцера запасу" представниками відповідача було зазначено: "Лінійні розміри не відповідають (виявлено відхилення) Додатку №2 до п. 5.1.2. Відповідно до п. 5.1.7. відсутні позначення на ярлику ТС МО України. Партія не прийнята.".

З метою підтвердження якості товару та його відповідності затвердженим відповідачем контрольним зразкам товару позивачем було організовано проведення експертного дослідження товару, за результатами якого судовим експертом Сумського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл.проф. М.С. Бокаріуса складено висновки експертного технічного дослідження документів №111 та №112 від 28.02.2020, якими підтверджено відповідність виготовленого позивачем за договором товару затвердженим відповідачем контрольним зразкам товару.

Звертаючись з позовними вимогами у даній справі, позивач посилається на порушення відповідачем умов Договору в частині безпідставної відмови від приймання виготовленого позивачем на замовлення відповідача товару за Договором.

Суд першої інстанції враховуючи положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи, керуючись принципами розумності та справедливості, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Здійснивши перевірку правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає правомірними висновки суду першої інстанції щодо задоволення позову, а твердження скаржника вважає безпідставними та необґрунтованими, з огляду на наступне.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Зі змісту Договору №286/3/19/163 від 14.05.2019 випливає, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання, в тому числі Глави 54 ЦК України.

Вказаний Договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст.ст. 165, 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 202, 662, 692, 712 Цивільного кодексу, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Статтею 662 ЦК України унормовано, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 663 ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

За приписами ч. 4 ст. 690 ЦК України, якщо покупець без достатніх правових підстав зволікає з прийняттям товару або відмовився його прийняти, продавець має право вимагати від нього прийняти та оплатити товар або має право відмовитися від договору купівлі - продажу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до умов Договору та рознарядки на 2019 рік (додаток №1 до Договору), позивач зобов`язався у строк до 30.11.2019 (включно) поставити товар - 336 000 штук (військовий квиток рядового, сержантського і старшинського складу) та 9 600 штук (військовий квиток офіцера запасу).

28.11.2019 позивач листом №57/4730 повідомив відповідача про готовність товару до приймання, надіслав відповідачу оголошення №1, №2 та запросив відповідача здійснити приймальний контроль товару за якістю відповідно до умов договору.

29.11.2019 листом №57/4732 позивач виготовив та направив відповідачу контрольні зразки товару для проведення відповідної перевірки та затвердження контрольних зразків товару.

За результатами перевірки контрольних зразків товару комісією підтверджено відповідність зовнішнього вигляду, конструкції, комплектності, лінійних вимірів, маркування та відповідність вимогам нормативної та технічної документації і умовам договору, про що свідчить підписання комісією ярликів до контрольних зразків товару.

28.11.2019 контрольні зразки товару були затверджені т.в.о. Начальника Головного управління розвитку та супроводження матеріальних сил Збройних Сил України полковником Старощуком та погоджені представниками замовника.

Водночас апеляційним господарським судом встановлено, що матеріалами справи підтверджується той факт, що 29.11.2019 представники замовника відмовилися приймати товар, про що складено Акти приймального контролю товару за якістю №1, №2, в яких у рядку "Детальна інформація про брак (дефекти)" зазначено "в договорі не вказано назву технічної документації, відповідно якої проводиться приймання".

Листом від 21.12.2019 №57/5295 позивач повторно повідомив відповідача про готовність товару до приймання та запросив здійснити приймальний контроль товару за якістю відповідно до умов договору.

23.12.2019 представники замовника прибули до позивача, проте не провели приймальний контроль товару у відповідності до вимог договору та безпідставно відмовилися приймати партії готового товару, про що складено Акти приймального контролю товару за якістю №1/1, №2/1.

Відтак, факт не прийняття відповідачем виготовленого позивачем товару встановлено матеріалами справи, про що відповідач не заперечує, посилаючись на невідповідність товару нормативній та технічній документації.

Проте, апеляційний господарський суд вважає за необхідне зазначити, що зразок Акту приймального контролю товару за якістю визначено в Порядку здійснення контролю за якістю речового майна, що постачається для потреб Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 19.07.2017 №375.

Так, в Акті приймального контролю товару за якістю зазначається:

- назва товару та нормативної та/або технічної документації;

- основні параметри та розміри;

- кількість товару (прийнятого/забракованого/повернутого для усунення дефектів);

- детальної інформації про брак (дефекти);

- інформації про відбір зразків товару;

- найменування протоколу випробувальної лабораторії, яка перевіряла товар на відповідність вимогам нормативної та/або технічної документації;

- дані протоколу випробувань;

- тощо.

Дослідивши Акти приймального контролю товару за якістю №1/1 та №2/1 від 23.12.2019, судом апеляційної інстанції встановлено, що вони були складені відповідачем з порушенням положень Договору та вимог наказу Міністерства оборони України від 19.07.2017 №375 "Про затвердження Порядку здійснення контролю за якістю речового майна, що постачається для потреб Збройних сил України" (наказ №375).

Зокрема, не вказано основні параметри та розміри товару, що перевіряється, не зазначено кількість забракованого товару та кількість товару, який повернуто для усунення дефектів.

До того ж, як зазначалося вище, форма Акту приймального контролю товару за якістю передбачає обов`язкове занесення до нього відомостей щодо виду контролю товару та детальної інформації про брак (дефекти) товару. Проте, всупереч умовам Договору та вимогам наказу №375 зазначені відомості до Актів приймального контролю товару за якістю №1/1 та №2/1 від 23.12.2019 не внесені. В Актах приймального контролю товару за якістю №1/1 та №2/1 від 23.12.2019 не заповнена графа "детальна інформація про брак (дефекти), відтак є незрозумілим, які саме дефекти (брак) товару були виявлені відповідачем під час приймання товару.

Крім того, судом першої інстанції при дослідженні в підготовчому провадженні наданих учасниками справи оригіналів контрольних зразків товару, які були затверджені відповідачем 28.11.2019; оригіналів примірників бланків документів, які входять до спірних партій товару та не були прийняті відповідачем 23.12.2019, у кількості 8 шт. (по 4 шт. кожного виду бланку); оригіналів примірників бланків документів, які були запаковані та містили ярлик маркування, було вірно встановлено, що в Акті приймального контролю товару за якістю №1/1 від 23.12.2019 (на військовий квиток рядового, сержантського і старшинського складу) зазначено "в маркувальному ярлику не зазначено нормативний документ, за яким виготовлено продукції". Однак, таке твердження не відповідає фактичним даним, оскільки на маркувальному ярлику пакування товару зазначено навіть два нормативних документи, а саме: ДСТУ 4010-2015 та Технічний опис, затверджений від 14.08.2017 (копія пакувального ярлика містяться в матеріалах справи). Також, аналогічні невідповідності містяться і в Акті приймального контролю товару за якістю від 23.12.2019 №2/1 (на військовий квиток офіцера запасу), в якому зазначено "відповідно п.5.1.7 відсутні позначення на ярлику ТС МО України". Проте, як слідує із даних, розміщених на маркувальному ярлику пакування товару, вони містять не лише посилання на ТС МО України (ТС A01XJ.07154-029:2018(01), а й посилання на ДСТУ 4010-2015.

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про відповідність маркування товару вимогам нормативної та технічної документації.

Положеннями статті 673 ЦК України визначено, що продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.

Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети.

У разі продажу товару за зразком та (або) за описом продавець повинен передати покупцеві товар, який відповідає зразку та (або) опису.

Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам.

Згідно ст. 674 ЦК України відповідність товару вимогам законодавства підтверджується способом та в порядку, встановленими законом та іншими нормативно-правовими актами.

Ч. 1 ст. 1 Закону України "Про технічні регламенти та оцінку відповідності" визначено, що документ про відповідність - це декларація, звіт, висновок, свідоцтво, сертифікат або будь-який інший документ, що підтверджує виконання заданих вимог, які стосуються об`єкта оцінки відповідності.

Слід також зазначити, що з метою підтвердження відповідності товару нормативним документам, в яких ставляться вимоги до такого виду товару, позивачем було організовано проведення випробування бланків "Військовий квиток осіб рядового, сержантського і старшинського складу" та бланків "Військовий квиток офіцера запасу" у випробувальній лабораторії ТОВ "Укрпромлаб" НВСЦ".

За результатами проведеного випробування відповідність товару (Військовий квиток осіб рядового, сержантського і старшинського складу) вимогам п. 2.1. Додатку 1 Технічного опису "Військовий квиток осіб рядового, сержантського і старшинського складу" №173 від 14.08.2017 підтверджено Сертифікатом відповідності, який зареєстровано в Реєстрі органу з оцінки відповідності за UA.PS.002410-19. Відповідність Товару (Військовий квиток офіцера запасу) вимогам п. 5.1.2. Додатку 2 Технічної специфікації ТС А01 XJ.07154-029:2018(01) підтверджено Сертифікатом відповідності, який зареєстровано в Реєстрі органу з оцінки відповідності за UA.PS.002411-19 (копії сертифікатів залучено до матеріалів справи).

Таким чином, випробувальною лабораторією підтверджено відповідність товару вимогам нормативної документації на такий товар.

Матеріали справи містять докази того, що копії вищезазначених Сертифікатів відповідності були передані представнику відповідача - начальнику Територіального центру якості речового майна Центрального регіону підполковнику Мельнику Ю. з супровідним листом від 27.11.2019 №57/4732.

Окрім того, з метою підтвердження відповідності виготовленого товару контрольним зразкам на товар, ярлики до яких підписані уповноваженими представниками відповідача без зауважень, погоджені представником відповідача та затверджені т.в.о. начальника Головного управління розвитку та супроводження матеріальних сил Збройних Сил України полковником Старощуком (копії ярликів до контрольних зразків знаходяться в матеріалах справи), а також відповідності маркування товару, позивачем було замовлено проведення експертного дослідження виготовленого товару.

За результатами такого дослідження судовим експертом Сумського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл.проф. М.С. Бокаріуса складено висновок експертного технічного дослідження документів від 28.02.2020 №112, в якому зазначено, що: "Лінійні розміри примірників бланків "Військовий квиток рядового, сержантського і старшинського складу" відповідають лінійним розмірам контрольного зразку №8677 бланку документу "Військовий квиток рядового, сержантського і старшинського складу". Аналогічного висновку судовий експерт зробив і у висновку експертного технічного дослідження документів від 28.02.2020 №111, в якому зазначено "Лінійні розміри примірників бланків "Військовий квиток офіцера запасу в цілому відповідають лінійним розмірам контрольного зразку №8678 бланку документу "Військовий квиток офіцера запасу".

Відтак, матеріали справи містять належні та допустимі докази, в розумінні ст.ст. 76-77 Господарського процессуального кодексу України, що підтверджують якість спірного товару, а саме: сертифікат відповідності та висновок судового експерта.

Водночас, відповідач не зазначив які саме відхилення від лінійних розмірів мають бланки, виготовлених позивачем військових квитків, не вказано відповідачем і причин, з яких виготовлений позивачем за Договором товар не може бути використаний в діяльності Міністерства оборони України, у разі наявності відхилень від лінійних розмірів, визначених у технічній документації.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на наявність в матеріалах справи листа Міністерства оборони України під назвою "Інформація щодо здійснення заходів приймального товару за якістю та оформлення листів-запрошення", який підписано Тимчасово виконуючим обов`язки начальника Управління контролю якості Міністерства оборони України, підполковником Жигадло Ю. та в якому зазначається про те, що у разі затвердження контрольних зразків з відхиленнями від нормативно-технічної документації та зразку-еталону, приймання товару здійснюється згідно з контрольними зразками на такий товар.

Серед іншого суд апеляційної інстанції наголошує на положення п.п. 2.3.1. Договору, згідно з яким під час приймального контролю товару представник замовника (відповідач у справі) за участю представника постачальника перевіряє пакування, маркування та лінійні виміри товару згідно з нормативною та технічною документацією та здійснює відбір зразків товару із партії товару для перевірки відповідності вимогам нормативної і технічної документації та затвердженому контрольному зразку. Водночас, матеріали справи не містять доказів відбору представниками відповідача зразків товару із партії виготовленого товару для перевірки його відповідності вимогам нормативної і технічної документації та затвердженому контрольному зразку, оскільки візуально та без спеціального обладнання здійснити перевірку такого товару, що є предметом Договору, неможливо.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини констатував, що завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами (Ван де Гурк проти Нідерландів). Більш того, у визначення справедливого судового розгляду справи сторін не можна не враховувати загальні фактичні та юридичні обставини справи (Станкевич проти Польщі). Завданням Суду відповідно до Конвенції є визначення справедливості провадження загалом, враховуючи порядок прийняття доказів (Ельсгольц проти Німеччини). Таким чином, Суд має визначити чи були докази представлені таким чином, що не суперечить гарантії справедливого судового слухання (Блюхер проти Чеської Республіки).

Враховуючи наведене, місцевий господарський суд обгрунтованого дійшов висновку, що відповідачем належними та допустимими доказами не доведено наявності обставин, які були підставами для відмови представників відповідача приймати товар. В той же час, позивачем з дотриманням вимог ст. 13 ГПК України надано суду належні та допустимі докази, які підтверджують якість виготовленого товару та відповідність затвердженим відповідачем контрольним зразкам товару.

При цьому, позивачем до матеріалів справи долучено лист Управління з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України від 05.05.2020 за №406/600, в якому зазначено, що постачання товару було заблоковано через неузгодженість дій посадових осіб Головного управління розвитку та супроводження матеріального забезпечення Збройних Сил України та Управління контролю якості та через неналежне виконання вимог наказів та інших керівних документів.

Колегія суддів наголошує на тому, що однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Так, принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав.

У суб`єктивному значенні добросовісність розглядається як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків.

Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб.

Зазначений принцип лежить в основі доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).

Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Таким чином, відмова від прийняття товару з боку відповідача за встановлених вище обставин, на переконання апеляційного суду в аспекті надання характеристики його поведінки, суперечить принципу доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки).

Згідно ч. 3 ст.13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ч. 6 ст. 13 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як вбачається з умов п. 4.1. договору, позивач може отримати кошти за виготовлений товар належної якості тільки після фактичної поставки товару.

Відтак, своїми діями щодо не підписання актів приймального контролю (якості) товару з надуманих причин відповідач фактично завдає шкоди позивачу у вигляді неможливості останнім отримати кошти за виготовлений товар та покладаючи на позивача додаткові витрати по зберіганню виготовленого товару.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76-77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що порушення відповідачем договірних зобов`язань щодо безпідставного неприймання товару завдає шкоди позивачу у вигляді неможливості останнім отримати кошти за виготовлений товар, а відтак судом першої інстанції правомірно задоволено позовні вимоги у даній справі.

Згідно з ч. 1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Зазначена правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.02.2018 у справі №910/947/17.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 03.09.2020 у справі №910/4224/20 прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги обґрунтованих висновків суду не спростовують, у зв`язку з чим оскаржуване рішення має бути залишеним без змін, а апеляційна скарга Міністерства оборони України - без задоволення.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, з огляду на відмову в задоволенні апеляційної скарги, на підставі статті 129 ГПК України, покладаються на скаржника (Міністерство оборони України).

Керуючись ст.ст. 267-271, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Господарського суду міста Києва від 03.09.2020 у справі №910/4224/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.09.2020 у справі №910/4224/20 залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Міністерством оборони України.

4. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 03.09.2020 у справі №910/4224/20, зупинену ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.12.2020

5. Матеріали справи №910/4224/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення, відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено - 15.02.2021.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді А.І. Мартюк

С.О. Алданова