ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

10.02.2021м. ДніпроСправа № 904/80/19

За позовом Заступника керівника Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, м. Павлоград, Дніпропетровська область в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, м. Дніпро

до відповідача-1: Петропавлівської районної державної адміністрації, смт. Петропавлівка, Дніпропетровська область

відповідача-2: Фізичної особи-підприємця Маркова Дмитра Олександровича, м. Першотравенськ, Дніпропетровська область

про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та її повернення.

Суддя Бєлік В.Г.

Секретар судового засідання Єпік А.М.

Представники:

від прокуратури: Карюк Д.О., службове посвідчення № 053227 видане 08.07.2019 року, прокурор відділу;

від позивача: Алексєєнко Р.Ю., виписка з ЄДРЮОФОПГР, заступник начальника відділу представництва в судах та інших органах юридичного управління;

від відповідача-1: не з`явився;

від відповідача-2: Меженна О.В., довіреність № 27 від 05.03.2018 року, адвокат.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Дніпропетровської області 08.01.2019 року надійшла позовна заява заступника керівника Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області (далі - позивач) до Петропавлівської районної державної адміністрації (далі - 1-й відповідач) та Фізичної особи-підприємця Маркова Дмитра Олександровича (далі - 2-й відповідач), у якій викладено наступні вимоги:

- визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Петропавлівської районної державної адміністрації "Про затвердження ФОП Маркову Д.О. технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дмитрівської сільської ради" №Р-531/0/350-15 від 24.12.2015 року;

- визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 5,0957 га, кадастровий номер :02:001:1010, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, укладений 29.01.2016 року між Петропавлівською районною державною адміністрацією та фізичною особою-підприємцем Марковим Дмитром Олександровичем, зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 12.03.2016 року, номер запису - 13650398;

- зобов`язати фізичну особу-підприємця Маркова Дмитра Олександровича повернути державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області земельну ділянку загальною площею 5,0957 га, кадастровий номер :02:001:1010, орієнтовною ринковою вартістю 1501200,00 грн, на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому фізична особа-підприємець Марков Дмитро Олександрович одержав її в оренду.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.01.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче судове засідання на 04.02.2019 року о 12:00 год.

2-й відповідач 04.02.2019 року подав до суду відзив на позовну заяву, у якому проти позову заперечив, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, зазначивши при цьому, що позивачем взагалі не підтверджена належність спірної земельної ділянки до земель резервного фонду та, на думку 2-го відповідача, позивачем спотворено факти та фальсифіковано докази. До того ж, за твердженнями 2-го відповідача, у 2008 році ФОП Маркову Д.О. земельна ділянка не передавалась в оренду, а доводи позивача про порушення 1-м відповідачем земельного законодавства під час прийняття оспорюваних розпоряджень є лише припущенням останнього. Тож, 2-й відповідач стверджує, що договір оренди у 2016 році правомірно було укладено між ФОП Марковим Д.О. та Петропавлівською РДА, а відтак відсутні підстави для визнання цього правочину недійсним та, в свою чергу, немає жодних підстав для повернення 2-м відповідачем орендованої у законний спосіб земельної ділянки. Окрім того, 2-й відповідач посилається на пропуск позивачем строку позовної давності, в результаті чого просить суд відмовити у задоволенні позову повністю.

1-й відповідач своїм правом на подання відзиву на позов та на участь у судовому засіданні не скористався.

Суд наголошує на тому, що зі своєї сторони ним здійснено всі необхідні заходи щодо належного повідомлення 1-го відповідача про розгляд цієї справи за місцезнаходженням останнього згідно матеріалів справи та за інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Ухвала про відкриття провадження у справі була надіслана судом завчасно у відповідності до норм, передбачених ГПК України, та з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 року № 958, що підтверджується штемпелем суду про відправлення вихідної кореспонденції на звороті відповідного судового процесуального документу. Однак, до суду на даний час не повернулося рекомендоване повідомлення про вручення 1-му відповідачу поштової кореспонденції суду, тож в матеріалах справи відсутні належні докази обізнаності 1-го відповідача про розгляд цієї справи.

Положеннями ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 183 ГПК України визначено, що підготовче засідання проводиться за правилами, передбаченими статтями 196 - 205 цього Кодексу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цією главою. Суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках визначених частиною другою статті 202 цього Кодексу.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 202 ГПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав, зокрема п. 1 якої визначено, що неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.02.2019 року підготовче судове засідання відкладено на 26.02.2019 року о 12:00 год.

У підготовчому судовому засіданні 26.02.2019 року оголошено перерву до 19.03.2019 року о 11:30 год.

19.03.2019 року у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 09.04.2019 року о 11:00 год.

Розпорядженням керівника апарату № 491 від 16.04.2019 року щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи призначено повторний автоматизований розподіл, у зв`язку з призначенням судді Воронько В.Д. на посаду судді Вищого антикорупційного суду.

Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.04.2019 року було визначено суддю Бєлік В.Г.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.04.2019 року прийнято справу № 904/80/19 до свого провадження та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче судове засідання на 08.05.2019 року о 10:40 год.

У підготовче судове засідання 08.05.2019 року представники сторін не з`явились.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.05.2019 року підготовче судове засідання відкладено до 13.06.2019 року о 11:20 год.

13.06.2019 року прокурор обґрунтовуючи підстави здійснення представництва інтересів держави, зазначив, що органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, є ГУ Держгеокадастру, яке, відповідно до покладених на нього завдань, розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством, на території Дніпропетровської області. Також прокурором зазначено, що звернення із цим позовом спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання законності передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення, яке проведено з порушенням вимог чинного законодавства.

Положеннями статті 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 2 статті 2 ЦК України передбачено, що одним з учасників цивільних відносин є держава Україна, яка згідно зі статтями 167, 170 ЦК України набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, та діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 131-1Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначено Законом України "Про прокуратуру". Зокрема, за змістом статті 1 зазначеного Закону прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

Виходячи зі змісту частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох "виключних" випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу.

Таким чином, обставини дотримання прокурором встановленої статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" процедури, яка повинна передувати зверненню до суду з відповідним позовом, підлягають з`ясуванню судом під час розгляду спору за позовом прокурора.

Під час розгляду матеріалів справи встановлено, що у зв`язку з необхідністю формування єдиної правозастосовної практики щодо застосування положень статті 23 Закону України "Про прокуратуру", Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 587/430/16-ц разом із касаційною скаргою у подібних правовідносинах.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 13.06.2019 року провадження у справі № 904/80/19 зупинено до вирішення Великою Палатою Верховного Суду питання про усунення неоднозначного застосування норм права у подібних правовідносинах у іншій справі № 587/430/16-ц.

Висновками постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 року щодо застосування норм права зазначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (абзаци перший і другий частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру»). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу (абзаци перший, другий і третій частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру»). Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача (абзац другий частини другої статті 45 ЦПК України у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року). Аналогічний припис закріплений у частині четвертій статті 56 ЦПК України, чинного з 15 грудня 2017 року.

Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia(«суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах. Якщо підставою для представництва інтересів держави прокурор зазначив відсутність органу, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, цей довід прокурора суд повинен перевірити незалежно від того, чи надав прокурор докази вчинення ним дій, спрямованих на встановлення відповідного органу. Процедура, передбачена абзацами третім і четвертим частини четвертої статті 23 Закону застосовується тільки до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження з такого захисту.

У відповідності до статті 230 Господарського процесуального кодексу України, провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення. Про поновлення провадження у справі суд постановляє ухвалу. З дня поновлення провадження у справі перебіг процесуальних строків продовжується. Провадження у справі продовжується із стадії, на якій його було зупинено.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.10.2019 року провадження у справі № 904/80/19 поновлено з 22.10.2019 року та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 22.10.19 року о 11:40 год.

21.10.2019 року від відповідача-2 до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшли: заява вих. № б/н про зупинення провадження у справі до закінчення розгляду Верховним судом касаційних скарг по справам № 904/4050/18 та 904/4052/18 та заява вих. № б/н про відкладення судового засідання, у зв`язку з неможливістю бути присутньою.

22.10.2019 року від прокурора до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшли письмові пояснення вих. № б/н від 22.10.2019 року щодо підстав представництва прокурором інтересів держави.

У підготовче судове засідання 22.10.2019 року представники відповідача-1, 2 не з`явились.

У підготовчому судовому засіданні 22.10.2019 року судом було розглянуто заяву відповідача-2 про зупинення провадження у справі до закінчення розгляду Верховним судом касаційних скарг по справам № 904/4050/18 та 904/4052/18.

Дослідивши подану заяву, суд зазначає наступне, що відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України, об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі відсутня. Суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні заяви відповідача-2 про зупинення провадження у справі до закінчення розгляду Верховним судом касаційних скарг по справам № 904/4050/18 та 904/4052/18 виходячи з наступного.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.10.2019 року в задоволенні заяви відповідача-2 про зупинення провадження у справі до закінчення розгляду Верховним судом касаційних скарг по справам № 904/4050/18 та 904/4052/18 відмовлено та в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 31.10.2019 року о 15:00 год.

31.10.2019 року від відповідача-2 до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання вих. № б/н витребування у Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області інформацію, щодо кількості земель резервного фонду, розташованих на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області із зазначенням кадастрових номерів таких земельних ділянок та наданням Витягів з Державного земельного кадастру.

У підготовче судове засідання 31.10.2019 року представники відповідача-1 не з`явився.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 31.10.2019 року продовжено строк розгляду підготовчого провадження до 25.12.2019 року включно та підготовче судове засідання відкладено на 13.11.2019 року о 15:00 год.

Листом Господарського суду Дніпропетровської області повідомлено сторін, що судове засідання по справі № 904/80/19, яке призначене на 13.11.2019 року о 15:00 год. не відбудеться, у зв`язку з відпусткою судді Бєлік В.Г.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2019 року підготовче судове засідання відкладено до 20.11.2019 року о 12:15 год.

У підготовче судове засідання 31.10.2019 року представник відповідача-1 не з`явився.

У підготовчому судовому засіданні 20.11.2019 року, суд заслухавши представників сторін та дослідивши матеріали справи дійшов до висновку про необхідність зупинення провадження у справі на підставі наступного.

Обґрунтовуючи підстави здійснення представництва інтересів держави, прокурор зазначив, що органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, є ГУ Держгеокадастру, яке, відповідно до покладених на нього завдань, розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством, на території Дніпропетровської області. Також прокурором зазначено, що звернення із цим позовом спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання законності передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення, яке проведено з порушенням вимог чинного законодавства.

Положеннями статті 15 Цивільного кодексу України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 2 статті 2 Цивільного кодексу України передбачено, що одним з учасників цивільних відносин є держава Україна, яка згідно зі статтями 167, 170 Цивільного кодексу України набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, та діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначено Законом України "Про прокуратуру". Зокрема, за змістом статті 1 зазначеного Закону прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

Виходячи зі змісту частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох "виключних" випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу.

Таким чином, обставини дотримання прокурором встановленої статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" процедури, яка повинна передувати зверненню до суду з відповідним позовом, підлягають з`ясуванню судом під час розгляду спору за позовом прокурора.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень Колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду ухвалою від 16 жовтня 2019 року на підставі частини п`ятої статті 302 Господарського процесуального кодексу України передала справу № 912/2385/18 разом з касаційною скаргою на розгляд Великої Палати Верховного Суду. При цьому вказала на наявність виключної правової проблеми, вирішення якої сприятиме забезпеченню єдності судової практики, дотриманню принципу верховенства права, складовою якої є юридична визначеність, та принципу пропорційності, тобто розумного балансу між приватними й публічними інтересами.

Велика Палата Верховного Суду, перевіривши наявність підстав для передачі справи на її розгляд та доцільність цього розгляду, дійшла таких висновків.

За висновками колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, які обґрунтовані нормами статей 19, 131-1 Конституції України, статей 53, 174 Господарського процесуального кодексу України, статтею 23 Закону України Про прокуратуру, рішеннями Конституційного Суду України від 01 квітня 2008 року № 4-рп/2008, від 20 грудня 2017 року № 2-р/2017, від 05 червня 2019 року № 4-р(II)/2019, від 20 червня 2019 року № 6-р/2019, виключну правову проблему щодо підстав здійснення представництва інтересів держави в суді прокурором, яка має значення для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики, становить питання: чи зобов`язаний прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі, окрім обґрунтування сутності порушень інтересів держави та необхідності їх захисту, обґрунтовувати також визначені законом підстави для звернення до суду прокурора шляхом:

- додання до позовної заяви суду доказів, які підтверджують, що захист законних інтересів держави не здійснюється, зокрема доказів здійснення передбачених законом дій щодо порушення прокурором відповідного провадження у разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурором;

- обґрунтування та доведення суду причин, через які захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (чи достатньо у такому разі самого лише посилання в позовній заяві прокурора на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження для прийняття позову прокурора до розгляду.

У контексті зазначених питань колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду посилається на правовий висновок, викладений у постанові колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 07 грудня 2018 року у справі № 924/1256/17 про те, що з метою підтвердження судом підстав для представництва прокурором інтересів, прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом. Колегія суддів зазначає, що цей висновок Велика Палата Верховного Суду конкретизувала у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц стосовно відсутності необхідності підтвердження прокурором відсутності органу, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, але зауважує, що у справі, що переглядається, на відміну від справи № 587/430/16-ц, розглядається питання наявності підстав для представництва інтересів держави прокурором у суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження з такого захисту.

Також колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду наводить різну судову практику з наведеного питання:

- у постанові від 21 грудня 2018 року у справі № 922/901/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зробив висновок, що саме лише посилання в позовній заяві на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження, для прийняття заяви для розгляду недостатньо. У такому разі прокурор повинен надати належні та допустимі докази відповідно до вимог процесуального закону (наприклад, внесення відомостей до ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення на підставі статті 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовців, які займають посади державної служби в органі державної влади та здійснюють установлені для таких посад повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків тощо). Аналогічні висновки були зроблені у таких постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: від 06 лютого 2019 року у справі № 927/246/18 (пункт 30), від 16 квітня 2019 року у справі № 925/650/18 (пункт 51), від 17 квітня 2019 року у справі № 923/560/18 (пункт 35), від 18 квітня 2019 року у справі № 913/299/18 (пункт 7.16), від 13 травня 2019 року у справі № 915/242/18 (пункт 7.16), а також у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 0440/6738/18 (пункт 25);

- про необхідність обґрунтування та з`ясування судом причин, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом і які є підставами для звернення прокурора до суду, зазначено також і в рішеннях Верховного Суду у складі колегії суддів інших касаційних судів (від 10 жовтня 2019 року у справі № 0440/6738/18 (пункт 24), від 03 жовтня 2019 року у справі № 802/4083/15-а (пункт 34), від 20 вересня 2018 року у справі № 924/1237/17, від 23 жовтня 2018 року у справі № 906/240/18, від 01 листопада 2018 року у справі № 910/18770/17, від 07 грудня 2018 року у справі № 924/1256/17, від 25 вересня 2019 року у справі № 201/5279/16, від 04 вересня 2019 року у справах № 372/1688/17-ц та № 448/764/17);

- у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21 серпня 2019 року у справі № 802/1873/17-а зроблено висновок про те, що неможливість сплати судового збору та недостатнє фінансування органу державної влади не свідчить про наявність виключного випадку, за якого прокурор може представляти інтереси держави (пункт 40);

- водночас у постанові від 16 квітня 2019 року у справі № 910/3486/18 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зробив висновок, що представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється і у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює, або неналежним чином здійснює відповідний орган. При цьому прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів (пункт 5.6). У подальшому цей висновок викладений у постановах судів апеляційної інстанції різних юрисдикцій (постанови колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду від 01 жовтня 2019 року у справі № 441/702/19, від 16 вересня 2019 року у справі № 441/821/19, постанова колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Харківського апеляційного суду від 18 червня 2019 року у справі № 626/482/19-ц);

- у постанові від 21 березня 2019 року у справі № 910/3486/18 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зробив висновок, що проведення процедури державних закупівель та укладення договору з порушенням законодавства порушує інтереси держави у сфері контролю за ефективним та цільовим використанням бюджетних коштів, а дотримання у цій сфері суспільних відносин законодавства становить суспільний інтерес, тому захист такого інтересу відповідає функціям прокурора. Водночас обставини щодо з`ясування судом причин, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, у цій справі судом касаційної інстанції не перевірялися.

Також колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду наводить питання щодо правових наслідків у випадку, якщо судом після відкриття провадження у справі за результатами розгляду справи буде встановлено відсутність підстав для представництва інтересів держави в суді (прокурор не обґрунтовував сутності порушень інтересів держави та необхідності їх захисту, не зазначив визначені законом підстави для звернення до суду, не дотримався процедури, передбаченої абзацами третім і четвертим частини четвертої статті 23 Закону України Про прокуратуру), які, на думку колегії суддів, потребують правового висновку Великої Палати Верховного Суду:

- чи свідчить відсутність підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави про відсутність процесуальної дієздатності;

- які правові наслідки, якщо суд після відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, установить відсутність підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави з таким позовом.

Колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду посилається на різну судову практику щодо зазначених питань:

- у постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 927/246/18 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зробив висновок, що обставини дотримання прокурором установленої частинами третьою, четвертою статті 23 Закону України Про прокуратуру процедури, яка повинна передувати зверненню до суду з відповідним позовом, підлягають з`ясуванню судом незалежно від того, чи має місце факт порушення інтересів держави у конкретних правовідносинах, оскільки відповідно до приписів статей 53, 174 Господарського процесуального кодексу України недотримання такої процедури унеможливлює розгляд заявленого прокурором позову по суті (пункт 33). А відсутність законних підстав для представництва прокурором інтересів держави свідчить про заявлення позову особою, яка не має процесуальної дієздатності, що є підставою для залишення позову без розгляду відповідно до пункту 1 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України. Аналогічні висновки щодо необхідності залишення у такому випадку позову прокурора без розгляду сформульовані у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 серпня 2019 року у справі № 912/2529/18, від 17 квітня 2019 року у справі № 916/641/18, від 31 липня 2019 року у справі № 916/2914/18, від 03 квітня 2019 року у справі № 909/63/18, від 19 березня 2019 року у справі № 909/63/18, від 26 лютого 2019 року у справі № 920/284/18;

- водночас у постанові від 19 лютого 2019 року у справі № 925/226/18 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, керуючись положеннями пункту 2 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України (суд залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано), погодився із судом апеляційної інстанції, який, установивши, що прокурором у зверненні з позовом до суду не зазначено причин неможливості здійснення позивачем, який є самостійною юридичною особою з відповідною процесуальною дієздатністю, захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів у судовому порядку, дійшов неспростовного висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та необхідність залишення позову прокурора в інтересах держави в особі ради без розгляду;

- в інших випадках суд касаційної інстанції зазначає про необхідність ухвалення рішення про відмову в задоволенні позову, якщо прокурор не обґрунтував підстав представництва інтересів держави в особі позивачів у суді. Так, у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 923/560/18 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку про скасування ухвали про залишення позову без розгляду, що була постановлена судом першої інстанції на підставі пункту 2 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України, зазначивши, що, з`ясувавши обставини відсутності підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі позивачів у цій справі, судам слід було відмовити у позові, а не залишати позов без розгляду. Аналогічні висновки сформульовані у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 909/569/18, в якій Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зазначив, що прокурор у цій справі звернувся в інтересах особи, яка не має статусу позивача у справах щодо оскарження процедур закупівлі, проведених відповідно до Закону України Про публічні закупівлі, господарські суди правомірно відмовили в задоволенні позову. При цьому колегія суддів враховувала правову позицію, викладену у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07 грудня 2018 року у справі № 924/1256/17 (у цій справі суд касаційної інстанції також погодився з висновками судів про необхідність відмови у задоволенні позову у такому випадку);

- у судах іншої юрисдикції також виникають проблемні питання щодо визначення правових наслідків. Так, у постанові Апеляційного суду Черкаської області від 18 червня 2019 року у справі № 22-ц/793/1011/19 зазначено, що залишати позовну заяву без розгляду з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 257 Цивільного процесуального кодексу України, суд вправі, якщо її заявлено особою, яка не може особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді, що в даній справі не має місця, адже позивач - Черкаська місцева прокуратура в особі відповідної посадової особи (заступника керівника), вправі мати та здійснювати процесуальні обов`язки під час розгляду цивільних справ. Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції помилково вказав на відсутність у прокуратури цивільної процесуальної дієздатності, одночасно аргументувавши це відсутністю у прокуратури права на позов, що є різними за змістом правомочностями.

Велика Палата Верховного Суду погодилась я з висновками колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду про наявність виключної правової проблеми, необхідність забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики у питаннях щодо здійснення представництва інтересів держави в суді прокурором. Відсутність єдиної правозастосовчої практики у питаннях механізму реалізації прокурором права подавати позови до суду в інтересах держави може становити порушення принципу юридичної визначеності, який є складовою конституційного принципу верховенства права, що вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності правових норм, зокрема їх передбачуваності (прогнозованості) та стабільності.

З огляду на зазначене Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про доцільність розгляду справи 912/2385/18 Великою Палатою Верховного Суду та ухвалою від 07.11.2019 року зазначену справу прийнято до розгляду.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.11.2019 року зупинено провадження у справі № 904/80/19 до вирішення Великою Палатою Верховного Суду питання про усунення неоднозначного застосування норм права у подібних правовідносинах у іншій справі № 912/2385/18.

Висновками постанови Великої палати Верховного Суду від 26.05.2020 року усунуто неоднозначне застосування норм права у подібних правовідносинах, а зокрема у справі № 912/2385/18.

Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Частина четверта статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.

Якщо суд після відкриття провадження у справі з урахуванням наведених учасниками справи аргументів та наданих доказів установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді, суд залишає позовну заяву, подану прокурором в інтересах держави в особі компетентного органу, без розгляду відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 226 ГПК України.

28.07.2020 року від прокурора до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання вих. № 05/2-1140вих20 від 23.07.2020 року про поновлення провадження у справі.

Приймаючи до уваги висновки постанови Великої палати Верховного Суду від 26.05.2020 року у справі № 912/2385/18, суд вважає за необхідне поновити провадження у справі № 904/80/19, оскільки обставини, що викликали її зупинення відсутні.

У відповідності до статті 230 Господарського процесуального кодексу України, провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення. Про поновлення провадження у справі суд постановляє ухвалу. З дня поновлення провадження у справі перебіг процесуальних строків продовжується. Провадження у справі продовжується із стадії, на якій його було зупинено.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 31.07.2020 року поновлено провадження у справі № 904/80/19 з 03.09.2020 року та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 03.09.2020 року о 11:00 год.

10.08.2020 року електронною поштою від відповідача-1 до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява вих. № 898/0/349-20 від 10.08.2020 року про розгляд справи без участі представника.

03.09.2020 року електронною поштою від представника відповідача-2 до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання вих. № б/н про відкладення розгляду справи.

У підготовче судове засідання 03.09.2020 року представники відповідачів-1, 2 не з`явились.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.09.2020 року підготовче судове засідання відкладено на 17.09.2020 року о 10:00 год.

15.09.2020 року електронною поштою від представника відповідача-2 до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання вих. № б/н про відкладення розгляду справи.

16.09.2020 року електронною поштою від представника відповідача-1 до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання вих. № б/н про розгляд справи без участі представника.

У підготовче судове засідання 17.09.2020 року представники відповідачів-1, 2 не з`явились.

17.09.2020 року у підготовчому судовому засіданні прокурором та позивачем зазначено, що ними було надано всі можливі та допустимі докази по справі.

Судом були визначені всі необхідні обставини у справі та зібрані відповідні докази, що є підставою для закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.09.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 13.10.2020 року о 11:40 год.

12.10.2020 року електронною поштою від відповідача-1 до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява вих. № 1186/0/349-20 від 12.10.2020 року про розгляд справи без участі представника.

13.10.2020 року від представника відповідача-2 до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання вих. № б/н про витребування у Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

13.10.2020 року від прокурора до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання вих. № 15/1-121вих-20 від 13.10.2020 року про долучення до матеріалів справи додаткових доказів.

13.10.2020 року від представника відповідача-2 до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання вих. № б/н від 13.10.2020 року, в якому представник просить суд повернутися до стадії підготовчого провадження та про необхідність витребування додаткових доказів до матеріалів справи, які мають істотне значення для вирішення справи по суті.

У судовому засіданні 13.10.2020 року прокурор та позивач клопотання відповідача-2 підтримали, та не заперечували проти його задоволення.

Розглянувши у судовому засіданні 13.10.2020 року клопотання відповідача-2 вих. № б/н про витребування у Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) та проаналізувавши норми господарського процесуального законодавства України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Частинами 1 - 2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання, оскільки витребувані докази необхідні для повного та всебічного розгляду справи.

З огляду на встановленні під час судового розгляду обставини, що перешкоджають прийняттю рішення у даному засіданні, а також потребують вчинення процесуальних дій, які віднесенні до завдань підготовчого провадження, а також з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, суд вважає за необхідне повторно провести підготовче провадження та призначити підготовче засідання.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.10.2020 року клопотання відповідача-2 вих. № б/н від 13.10.2020 року про повернення до стадії підготовчого провадження задоволено та призначено повторно провести підготовче провадження та підготовче засідання призначено на 10.11.2020 року о 11:40 год., клопотання відповідача-2 вих. № б/н про витребування доказів задоволено та витребувано у Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), та доведено до відома Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, що відповідно до ст. 81 ГПК України, будь-яка особа, в якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом, та встановлено Головному управлінню Держгеокадастру у Дніпропетровській області, строк для надання витребуваних доказів до суду - до 01.11.2020 року.

05.11.2020 року від представника позивача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшли письмові пояснення вих. № б/н від 02.11.2020 року про неможливвість надання витребуваних судом документів.

09.11.2020 року від прокурора до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшли письмові пояснення вих. № 15/1-269вих-20 від 09.11.2020 року.

У підготовче судове засідання 10.11.2020 року представник відповідача-1 не з`явився.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.11.2020 року підготовче судове засідання відкладено на 01.12.2020 року го 11:00 год.

01.12.2020 року від прокурора до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання вих. № 15/1-379вих-20 від 01.12.2020 року про долучення додаткових документів до матеріалів справи.

Згідно з приписами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України від 02.05.2013 року, Папазова та інші проти України від 15.03.2012 року).

Європейський суд щодо тлумачення положення розумний строк в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

У відповідності до частини 3 статті 177 Господарського процесуального кодексу України, підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Також судом враховано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 01.12.2020 року продовжено строк розгляду підготовчого провадження до 12.01.2021 року включно та підготовче судове засідання відкладено на 23.12.2020 року о 09:45 год.

23.12.2020 року від відповідача-2 до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання вих. № б/н про витребування у позивача та у Павлоградської місцевої прокуратури належним чином завірені копії книг реєстрації вхідної та вихідної кореспонденції для долучення до матеріалів справи та оригінал зазначених документів для огляду судом.

23.12.2020 року від відповідача-2 до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання вих. № б/н про витребування у ДП "Дніпропетровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" належним чином завірену копію технічної документації за результатами проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованих на території Дмитрівської сільської ради у Петропавлівському району Дніпропетровської області з усіма додатками в паперовому та електронному вигляді.

У підготовче судове засідання 23.12.2020 року представник відповідача-1 не з`явився.

У підготовчому судовому засіданні 23.12.2020 року судом було розглянуто клопотання відповідача-2 вих. № б/н про витребування у позивача та у Павлоградської місцевої прокуратури належним чином завірені копії книг реєстрації вхідної та вихідної кореспонденції для долучення до матеріалів справи та оригінал зазначених документів для огляду судом.

Прокурор та позивач заперечили проти його задоволення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку щодо відмови в його задоволенні.

У підготовчому судовому засіданні 23.12.2020 року судом було розглянуто клопотання відповідача-2 вих. № б/н про витребування у ДП "Дніпропетровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" належним чином завірену копію технічної документації за результатами проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованих на території Дмитрівської сільської ради у Петропавлівському району Дніпропетровської області з усіма додатками в паперовому та електронному вигляді.

Прокурор та позивач заперечили проти його задоволення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку щодо необхідності його задоволення, оскільки витребувані докази необхідні для повного та всебічного розгляду справи.

Відповідно до ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Частинами 1 - 2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.12.2020 року клопотання представника відповідача-2 Фізичної особи-підприємця Маркова Дмитра Олександровича про витребування доказів задоволено та витребувано у ДП "Дніпропетровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" належним чином завірену копію технічної документації за результатами проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованих на території Дмитрівської сільської ради у Петропавлівському району Дніпропетровської області з усіма додатками в паперовому та електронному вигляді.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.12.2020 року підготовче судове засідання відкладено на 12.01.2021 року о 10:00 год.

11.01.2021 року від представника позивача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання вих. № б/н від 11.01.2021 року про долучення до матеріалів справи додаткових документів.

12.01.2021 року від представника відповідача-2 до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшли:

- заява вих. № б/н від 12.01.2021 року про долучення до матеріалів справи додаткових документів;

- клопотання вих. № б/н про витребування у Петропавлівського відділу Держгеокадастру у Дніпропетровській області належним чином завірену копію технічної документації за результатами проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованих на території Дмитрівської сільської ради у Петропавлівському району Дніпропетровської області з усіма додатками в паперовому та електронному вигляді;

- клопотання вих. № б/н про витребування у позивача ГУ ДЗК у Дніпропетровській області належним чином завірену копію книги реєстрації вхідної кореспонденції для долучення до матеріалів справи та оригінал для огляду судом станом на грудень 2018 року та витребувати у Павлоградської міської прокуратури належним чином завірену копію книги реєстрації вихідної кореспонденції для долучення до матеріалів справи та оригінал для огляду судом станом на грудень 2018 року.

У підготовче судове засідання 12.01.2021 року представник відповідача-1 не з`явився.

У підготовчому судовому засіданні 12.01.2021 року судом було розглянуто клопотання відповідача-2 вих. № б/н про витребування у Петропавлівського відділу Держгеокадастру у Дніпропетровській області належним чином завірену копію технічної документації за результатами проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованих на території Дмитрівської сільської ради у Петропавлівському району Дніпропетровської області з усіма додатками в паперовому та електронному вигляді, та приймаючи до уваги, що справа розглядається вже тривалий час в підготовчому провадженні, суд вважає, що у відповідача-2 було достатньо часу для заявлення таких клопотань, до того ж представником відповідача-2 необґрунтовано неможливість самостійного та своєчасного подання таких доказів, тому суд відмовляє в його задоволенні.

У підготовчому судовому засіданні 12.01.2021 року судом було розглянуто клопотання відповідача-2 вих. № б/н про витребування у позивача ГУ ДЗК у Дніпропетровській області належним чином завірену копію книги реєстрації вхідної кореспонденції для долучення до матеріалів справи та оригінал для огляду судом станом на грудень 2018 року та витребувати у Павлоградської міської прокуратури належним чином завірену копію книги реєстрації вихідної кореспонденції для долучення до матеріалів справи та оригінал для огляду судом станом на грудень 2018 року, та приймаючи до уваги, що представником позивача 11.01.2021 року було подано копію листа, який просить витребувати відповідач-2, суд відмовляє в задоволенні цього клопотання. Також представником позивача було повідомлено суду, що реєстрація вхідної кореспонденції здійснюється в електронному вигляді.

12.01.2021 року у підготовчому судовому засіданні сторонами зазначено, що ними було надано всі можливі та допустимі докази по справі.

Судом були визначені всі необхідні обставини у справі та зібрані відповідні докази, що є підставою для закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.01.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.02.2021 року о 11:00 год.

10.02.2021 року від представника відповідача-2 до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання вих. № б/н від 10.02.2021 року про долучення до матеріалів справи додаткових документів.

У судовому засіданні 10.02.2021 року з розгляду справи по суті судом було розглянуто клопотання представника відповідача-2 про долучення до матеріалів справи додаткових документів, та заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку щодо залишення клопотання без розгляду, виходячи з наступного.

За приписами частини 3 статті 169 Господарського процесуального кодексу України заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як визначено частинами 3-5 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи.

Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи (ч. 8-10 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 207 Господарського процесуального кодексу України, головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи. Суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Як вбачається, представником відповідача-2 до клопотання не додано належних доказів надсилання копії клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів і доданих до нього документів.

Також враховуючи, що справа розглядається по суті, представником відповідача-2 не було заявлено поважних причин через які він не міг надати в підготовчому провадженні або в інший строк вище зазначене клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів.

Суд, встановивши, що заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом - залишає їх без розгляду.

Враховуючи викладене, клопотання представника відповідача-2 про долучення до матеріалів справи додаткових документів підлягає залишенню без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 80, 169, 170, 207, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Клопотання представника відповідача-2 - Фізичної особи-підприємця Маркова Дмитра Олександровича про долучення до матеріалів справи додаткових документів - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано - 11.02.2021 року.

Суддя В.Г. Бєлік