ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2021 року м.Дніпро Справа № 912/2733/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач)

суддів: Вечірка І.О., Паруснікова Ю.Б.,

при секретарі судового засідання: Колесник Д.А.

представники сторін у судове засідання не з`явились, повідомлені про час та місце судового засідання шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Центрального апеляційного господарського суду та направлення повідомлення на електронні адреси, які зазначені в матеріалах справи;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агродар-Україна Плюс" на рішення господарського суду Кіровоградської області від 01.10.2020 року (повний текст рішення складено 05.10.2020 року) та на ухвалу господарського суду Кіровоградської області від 01.10.2020 року (повний текст складено 05.10.2020 року) у справі №912/2733/20 (суддя Поліщук Г.Б.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сучасні інженерні системи", 27641, Кіровоградська область, Кропивницький район, с. Черняхівка, вул. Польова, буд. 12А

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Агродар-Україна Плюс", 25006, м. Кропивницький, вул. Тараса Карпи, буд. 84, кімн. 414

про стягнення 141 560,66 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, звернувшись до суду, просив стягнути з відповідача заборгованість за договорами №1-12/18 від 03.12.2018 року у розмірі 8 302,95 грн. та №2-09/18 від 06.09.2018 року у розмірі 133 257, 71 грн.

Позов обґрунтував неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з оплати виконаних позивачем робіт.

Відповідач під час розгляду справи у суді першої інстанції проти позову заперечував, заявив клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи підпису директора відповідача Гончаренко С.О на наступних актах:

- здавання приймання робіт №2-03/19 на загальну суму 46 099,90 грн.,

- здавання приймання робіт №6-11/18 на загальну суму 32 556,00 грн.,

- здавання приймання робіт №2-12/18 на загальну суму 213 290,14 грн.;

- актах звірення розрахунків за договорами №2-09/18 від 06.09.2018 року та №1-12/18 від 03.12.2018 року.

Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 01.10.2020 року у справі №912/2733/20 відмовлено в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Агродар Україна Плюс" про призначення судової почеркознавчої експертизи. Відмовлено в задоволенні усного клопотання позивача про подання заяви свідка.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 01.10.2020 року у справі №912/2733/20 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агродар-Україна Плюс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сучасні інженерні системи" заборгованість за договором №1-12/18 від 03.12.2018 року у розмірі 8 302,95 грн., заборгованість за договором №2-09/18 від 06.09.2018 року у розмірі 133 257,71 грн., а також 2 123,41 грн. судового збору.

Ухвала мотивована тим, що на зазначених відповідачем актах міститься печатка Товариства з обмеженою відповідальністю "Агродар-Україна Плюс".

Справжність печатки відповідач не заперечує, про протиправність використання печатки не зазначає, про її втрату чи викрадення та звернення у зв`язку з цим до правоохоронних органів не вказує.

Суд дійшов висновку про те, що відповідач не навів достатніх обґрунтованих доказів для необхідності призначення почеркознавчої експертизи, тому підстави для задоволення клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Агродар-Україна Плюс" відсутні.

Рішення господарського суду мотивовано тим, що:

- надані позивачем акти здавання приймання робіт підтверджують виконання позивачем умов договорів №2-09/18 від 06.09.2018 року та №1-12/18 від 03.12.2018 року, підписані сторонами та скріплені їх печатками;

- виконані роботи сплачені відповідачем частково, заборгованість за договором №2-09/18 від 06.09.2018 року складає 133 257,71 грн. і підтверджується підписаним між сторонами і скріпленим печатками актом звіряння взаємних розрахунків, а за договором №1-12/18 від 03.12.2018 року заборгованість складає 8 302,95 грн. і підтверджена аналогічно складеним актом;

- доказів оплати загальної суми заборгованості відповідач не надав, з огляду на що є доведеним факт порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Агродар-Україна Плюс" умов договорів та вимог ст. 837, 525, 526, 530 Цивільного кодексу України.

Не погодившись з рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агродар-Україна Плюс" оскаржило його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі зазначає на неповне з`ясування господарським судом обставин справи, неправомірну відмову відповідачу в задоволенні клопотання про призначення експертизи.

Скаржник зазначає, що з 21.02.2011 року отримання дозволів на виготовлення печаток згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 року №1216 відмінено. Тому будь хто може замовити таку печатку, вони не реєструються, вся відповідальність за використання та зберігання печаток і штампів покладається на осіб та керівників, яким потрібно користуватися у своїй діяльності печатками і штампами.

Також відповідач наголошує на те, що акти здавання приймання робіт №2-03/19 за 07.08.2019 року на загальну суму 46 099, 99 грн., №6-11/18 за листопад 2018 року на загальну суму 32 556,00 грн., №2-12/19 за грудень 2019 року на загальну суму 213 290, 14 грн., а також акти звіряння на суму 8 302,95 грн. та на суму 133257,71 грн. директором відповідача Гончаренко С.О. не підписувалися.

Просить суд скасувати рішення господарського суду Кіровоградської області від 01.10.2020 року в справі №912/2733/20 та ухвалити нове рішення, яким відмовити ТОВ "Сучасні інженерні системи" у задоволенні позовних вимог повністю. Скасувати ухвалу господарського суду Кіровоградської області від 01.10.2020 року в справі №912/2733/20, якою відмовлено в задоволенні клопотання ТОВ "Агродар Україна Плюс" про призначення судової почеркознавчої експертизи та задовольнити клопотання.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача заперечує проти її доводів, вважає скаргу безпідставною і просить відмовити в її задоволенні.

16.01.2021 року на адресу Центрального апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Агродар-Україна Плюс" надійшла заява, в якій апелянт у зв`язку із значною територіальною віддаленістю просить розгляд апеляційної скарги провести без участі представника відповідача та задовольнити клопотання ТОВ "Агродар-Україна Плюс" про призначення судової почеркознавчої експертизи.

Представники сторін у судове засідання не з`явились, про час та місце судового засідання повідомлені.

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Таким чином, неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції з метою дотримання процесуальних строків розгляду апеляційної скарги, враховуючи те, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників сторін.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав:

З матеріалів справи вбачається, що 06.09.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агродар-Україна Плюс" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сучасні інженерні системи" (підрядник), було укладено договір №2-09/18, відповідно до пункту 1.1. якого підрядник зобов`язався виконати, а замовник зобов`язався прийняти роботи з влаштування оздоблювальних робіт в цеху та побутових приміщеннях цеха ТОВ "Агродар-Україна Плюс" за адресою: Кіровоградська обл., с. Бережинка, вул. Бережинське шосе, 5, згідно додатків №1,2,3,4 (кошторис), які є невід`ємною частиною даного договору (а.с.10).

Відповідно до пункту 2.1. договору загальний термін виконання робіт складає 60 робочих днів після отримання передоплати на матеріали підрядником від замовника.

Загальна вартість робіт за договором погоджена сторонами в кошторисній документації і складає 693 590,51 грн, у тому числі ПДВ - 20% 115 598,42 грн (п. 3.1. договору).

Відповідно до пункту 3.2. договору після підписання договору замовник виконує передоплату на виконання робіт підрядником впродовж п`яти банківських днів в розмірі: 272 040,01 грн, у тому числі ПДВ - 45 340,00 грн.

Розрахунок за виконані роботи виконується після завершення робіт та підписання акту виконаних робіт, складеного в довільній формі, протягом 5 календарних днів (п.3.4. договору).

Відповідно до актів здавання-приймання робіт, складених за договором №2-09/18, сторони підтвердили виконання підрядником та прийняття замовником робіт, а саме:

- за актом №6-11/18 за листопад 2018 року на загальну суму 32 556,00 грн.,

- за актом №7-11/18 за листопад 2018 року на загальну суму 300 272,42 грн.,

- за актом №1-01/19 за 14.01.2019 року на загальну суму 147 471,95 грн.,

- за актом №2-12/19 за грудень 2019 року на загальну суму 213 290,14 грн.

Згідно вказаних актів Товариством з обмеженою відповідальністю "Сучасні інженерні системи" виконані роботи на загальну суму 693 590,51 грн. (а.с. 11 - 14).

Відповідно до платіжних доручень №3900 від 07.09.2018 року на суму 50 000,00 грн., №3980 від 11.09.2018 року на суму 150 000,00 грн., №818 від 10.10.2018 року на суму 100 000,00 грн., №4494 від 05.11.2018 року на суму 18 000,00 грн., №4621 від 16.11.2018 року на суму 142 332,80 грн., №5072 від 14.01.2019 року на суму 100 000,00 грн., Товариством з обмеженою відповідальністю "Агродар-Україна Плюс" було сплачено за виконані роботи 560 332,80 грн, (а.с. 16 - 21).

Колегія суддів звертає увагу на те, що з вказаних платіжних доручень лише платіжне доручення №4621 від 16.11.2018 року містить посилання на договір №2-09/18.

Згідно ч.1 ст.75 Господарського процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Оскільки позивач визнає, а відповідач підтверджує оплату за вказаним договором на суму 560 332,80 грн., на підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що належними та допустимими доказами позивачем підтверджено факт виконання ним робіт за вказаним договором, їх вартість та наявність заборгованості відповідача перед позивачем в розмірі 133 257,71 грн. (693 590,51 - 560 332,80 =133 257,71).

Вказаний розмір заборгованості за договором №2-09/18 від 06.09.2018 року підтверджується додатково підписаним сторонами та скріпленим печатками підприємств актом звіряння взаємних розрахунків (а.с. 15).

Щодо даного договору апелянт в апеляційній скарзі зазначав, що ним не підписувались акт здавання приймання робіт №6-11/18 за листопад 2018 року на загальну суму 32 556,00 грн., №2-12/19 за грудень 2019 року на загальну суму 213 290,14 грн. та акт звіряння взаємних розрахунків на суму 133 257,71 грн. Також вказував, що за даним договором на рахунок позивача відповідачем було перераховано 560 332,80 грн.

Відповідно до ст.ст.73,74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування своїх вимог та заперечень належними та допустимими доказами покладається на сторони у справі.

Між тим, всі надані до матеріалів справи за вказаним договором акти, в тому числі акти, на які звертає увагу скаржник (а.с.11,14.15), містять підпис від імені директора відповідача ОСОБА_1 відтиск печатки ТОВ "Агродар-Україна Плюс", що підтверджує їх належність як доказів по справі.

Колегія суддів погоджується з доводами ухвали суду першої інстанції від 01.10.2020 року про відмову в задоволенні клопотання відповідача про призначення у даній справі експертизи актів здавання-приймання робіт та актів звірки взаємних розрахунків, які не визнає відповідач.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Відповідно до роз`яснень, викладених в абз.2 п.2 Постанови пленуму ВГСУ "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" №4 від 23.03.2012 року, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Призначення експертизи є правом, а не обов`язком суду, вона здійснюється у разі встановлення судом недостатності доказів, наявних у матеріалах справи для можливості прийняття рішення за результатами розгляду (постанова КГС ВС по справі №902/235/19 від 03.12.2019року).

Є вірним посилання суду на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття рішення, оскільки окрім підпису директора відповідача Гончаренко С.О., який суду жодних заперечень щодо вказаних обставин не висловив, оспорювані акти містять печатку підприємства відповідача.

Доводи апелянта що печатка не є обов`язковим реквізитом актів здавання-приймання робіт та актів звірки взаємних розрахунків, а її виготовлення не потребує офіційного дозволу, отже використати печатку має можливість будь-яка особа, суперечать доводам самого скаржника про те, що відповідальність за використання та зберігання печаток і штампів покладається на осіб та керівників, яким потрібно користуватися у своїй діяльності печатками і штампами.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові справі №909/1073/17 від 03.02.2020 року зазначено, що встановивши наявність відбитку печатки відповідача на спірних документах та, враховуючи, що відповідач несе повну відповідальність за законність використання його печатки, зокрема, при нанесенні відбитків на договорах, актах, суди мають дослідити питання встановлення обставин, що печатка була загублена відповідачем, викрадена в нього або в інший спосіб вибула з його володіння, через що печаткою могла б протиправно скористатися інша особа. З`ясування відповідних питань і оцінка пов`язаних з ними доказів має істотне значення для вирішення такого спору, оскільки це дозволило б з максимально можливим за даних обставин ступенем достовірності ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні відповідних господарських операцій (тобто чи співпадає така особа з відповідачем у даній справі, чи ні) (аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 року у справі №910/6216/17 та від 05 грудня 2018 року у справі №915/878/16).

Відповідачем не вказується про протиправність використання його печатки, про те, що така була загублена, чи у інший спосіб втрачена, так само як і не надано доказів звернення до правоохоронних органів у зв`язку з втратою чи викраденням печатки. Відтак, у суду відсутні підстави вважати, що печатка відповідача використовувалася проти його волі.

Враховуючи зазначене, відповідач не навів достатніх обґрунтованих доказів для необхідності призначення почеркознавчої експертизи, відтак у суду були відсутні правові підстави для задоволення поданого відповідачем клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Обов`язок замовника оплатити виконані підрядником роботи передбачено ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України.

Доказів повної сплати позивачу за договором №2-09/18 від 06.09.2018 року за виконані роботи відповідач суду не надав.

Строк оплати на час звернення позивача до суду є таким, що настав.

Отже, суд першої інстанції щодо вказаного договору вірно визначив наявність та розмір заборгованості відповідача, а за відсутності доказів її оплати вірно стягнув 133 257,71 грн. на користь позивача.

Також встановлено і не оспорюється відповідачем, що 03.12.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агродар- Україна Плюс" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сучасні інженерні системи" (підрядник) було укладено договір №1-12/18 (а.с. 22).

Відповідно до пункту 1.1. договору підрядник зобов`язався виконати роботи, а замовник зобов`язався прийняти згідно додатків №1, 2, 3, 4 (кошторис), які є невід`ємною частиною даного договору.

Відповідно до пункту 2.1. договору загальний термін виконання робіт складає 60 робочих днів після отримання передоплати на матеріали підрядником від замовника.

Загальна вартість робіт погоджена сторонами в кошторисній документації і складає за договором 133 931,21 грн, у тому числі ПДВ - 20% 22 321,87 грн (п. 3.1. договору).

Відповідно до пункту 3.2. договору після підписання договору замовник виконує передоплату на виконання робіт підрядником впродовж п`яти банківських днів в розмірі: 49 940,06 грн, у тому числі ПДВ 20% - 8 323,34 грн.

Розрахунок за виконані роботи виконується після завершення робіт та підписання акту виконаних робіт, складеного в довільній формі, протягом 5 календарних днів (п.3.4. договору).

Відповідно до пункту 7.1. цей договір вступає в дію з моменту підписання сторонами і діє до повного виконання зобов`язань, але в будь-якому випадку до 30.04.2019 року.

На підтвердження факту виконання робіт за вказаним договором на загальну суму 133 931,21 грн., Товариством з обмеженою відповідальністю "Сучасні інженерні системи" надані суду наступні акти здавання-приймання робіт:

- №1-03/19 за 07.08.2019 року на загальну суму 45 332,71 грн.;

- №2-03/19 за 07.08.2019 року на загальну суму 46 099,90 грн.;

- №3-03/19 за 07.08.2019 року на загальну суму 33 350,46 грн.;

- №4-03/19 за 07.08.2019 року на загальну суму 9 148,14 грн. (а.с. 23 - 26).

Апелянт стверджує про виконання позивачем за вказаним договором робіт на суму 87 831,31 грн., оскільки ним не визнається факт підписання директором відповідача акту №2-03/19 за 07.08.2019 року на загальну суму 46 099,90 грн.(а.с.25).

Між тим, зазначений акт містить підпис від імені директора ТОВ "Агродар-Україна Плюс" Гончаренко С.О. та містить відтиск печатки Товариства відповідача і є належним доказом.

Позивач стверджує про часткову оплату виконаних робіт на суму 125 628,26 грн. Надав суду на підтвердження оплати відповідача за вказаним договором наступні платіжні доручення:

- №4908 від 13.12.2018 року на суму 49 940,06 грн.,

- №24 від 07.08.2019 року суму 50 000,00 грн.,

- №661 від 01.11.2019 року суму 85 000,00 грн., всього на суму 184 940,06 грн. (а.с.28-30).

В позовній заяві позивач зазначав, що згідно платіжного доручення від 01.11.2019 року на суму 85 000,00 грн. ним зараховано за договором №1-12/18 суму 25 688,20 грн, а залишок 59 311,80 грн. сплачено як заборгованість по договору №1-03/19.

Скаржник в апеляційній скарзі зазначає про оплату ним за договором №1-12/18 суми в розмірі 184 940,06 грн.

Колегія суддів щодо заборгованості за вказаним договором вважає помилковим висновок оскаржуваного рішення про те, що часткове зарахування позивачем оплати за платіжним дорученням №661 від 01.11.2019 року на погашення заборгованості за іншим договром є правомірним, оскільки відповідачем в платіжному доручені зазначена підстава оплати за роботи згідно дог.№01/12/18 від 03.12.2008 року. Отже, правових підстав зарахування частини сплаченої суми на погашення заборгованості за іншим договором відповідач не мав.

Сплативши за згаданими платіжними дорученнями 184 940,06 грн., відповідач має переплату в розмірі 51 008,85 грн. (184 940,06 - 133 931,21 =

51 008,85).

Суд першої інстанції на дані обставини не звернув увагу, тому дійшов помилкового висновку про наявність заборгованості за договором №1-12/18 в розмірі 8 302,95 грн. В даному випадку заборгованість має підтверджуватись первісними бухгалтерськими документами. Акт звірки взаємних розрахунків (а.с.27) не є таким документом.

04.12.2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справи № 916/1727/17 (ЄДРСРУ № 86075502) в черговий раз підтвердив, що акти звірки взаємних розрахунків, підписані уповноваженою особою відповідача (боржника) є доказами, що свідчать про фактичне визнання відповідачем наявності у нього перед позивачем боргу.

Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій : поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

В той же час відповідно до дій, що свідчать про визнання особою свого боргу, належить зокрема, підписання в межах позовної давності уповноваженою на це особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.04.2018 року у справі №905/1198/17, від 05.03.2019 року у справі №910/1389/18, від 24.10.2018 року у справі №905/3062/17).

У постанові Верховного Суду від 19.04.2018 року у справі № 905/1198/17 та від 05.03.2019 року у справі № 910/1389/18 викладено правову позицію, згідно з якою відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб.

Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.

Колегія суддів звертає увагу на безпідставні посилання позивача та відповідача на їх правовідносини за договором №№1-03/19 від 04.03.2019 року.

З тексту позовної заяви вбачається вимога апелянта стягнути заборгованість за договорами №2-09/18 та №1-12/18. Обгрунтування заборгованості за договором №1-12/18 невиконанням іншого договору, проведення зарахувань за договором, який не є предметом спору, є безпідставним.

Таким чином, позовні вимоги доведені позивачем лише частково.

Доводи скаржника щодо оскаржуваної ухвали не впростовують висновки суду, ухвала є законною та обгрунтованою.

Доводи оскаржуваного рішення в повному обсязі апелянт не спростував. За вказаних обставин належну до стягнення з відповідача суму слід змінити, правильно визначивши її як заборгованість за договором №2-09/18 від 06.09.2018 року в розмірі 133 257,71 грн. В іншій частині заявлених позовних вимог слід відмовити.

Судові витрати за розгляд позову та апеляційної скарги підлягають розподіленню відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України та складають за розгляд позовної заяви 1 998, 86 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, а також за розгляд апеляційної скарги 2 998,30 грн., які підлягають стягненню з позивача на користь відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи.

Отже, оскаржуване рішення слід скасувати в частині стягнення заборгованості в розмірі 8 302,95 грн. та ухвалити нове рішення, виклавши резолютивну частину рішення в новій редакції.

Керуючись ст. ст. 269, 271, 277, 287 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду Кіровоградської області від 01.10.2020 року у справі № 912/2733/20 залишити без змін.

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 01.10.2020 року у справі № 912/2733/20 скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агродар-Україна Плюс" (25006, м. Кропивницький, вул. Тараса Карпи, буд. 84, кімн. 414, ідентифікаційний код 33423315) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сучасні інженерні системи" (27641, Кіровоградська область, Кропивницький район, с. Черняхівка, вул. Польова, буд. 12 А, ідентифікаційний код 34780427) заборгованість за договором №2-09/18 від 06.09.2018 року у розмірі 133 257,71 грн., судовий збір за розгляд позовної заяви у розмірі 1 998, 86 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сучасні інженерні системи" (27641, Кіровоградська область, Кропивницький район, с. Черняхівка, вул. Польова, буд. 12 А, ідентифікаційний код 34780427) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агродар-Україна Плюс" (25006, м. Кропивницький, вул. Тараса Карпи, буд. 84, кімн. 414, ідентифікаційний код 33423315) судовий збір за розгляд апеляційної скарги у розмірі 2 998,30 грн.

Господарському суду Кіровоградської області винести відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови підписано 10.02.2021 року

Головуючий суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Ю.Б. Парусніков

Суддя І.О. Вечірко