ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25.01.2021 Справа № 905/1450/19

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Сковородіної О.М., судді Говоруна О.В., судді Аксьонової К.І.,

секретар судового засідання Доннік Н.В.,

у справі за позовом: Маріупольської міської ради (87500, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Миру, 70, )

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Газіна Віталія Анатолійовича ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 )

про повернення земельної ділянки загальною площею 0,01156 га, яка знаходиться на перетині вулиць Пилипа Орлика та 9 Авіадивізії в Жовтневому районі міста Маріуполя

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

Маріупольська міська рада звернулась з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Газіна Віталія Анатолійовича про повернення земельної ділянки загальною площею 0,01156 га, яка знаходиться на перетині вулиць Пилипа Орлика та 9 Авіадивізії в Жовтневому районі міста Маріуполя.

Маріупольська міська рада просить суд зобов`язати відповідача повернути земельну ділянку, яка знаходиться на перетині вулиць Пилипа Орлика та 9 Авіадивізії в Жовтневому районі міста Маріуполя загальною площею 0,01156 га, що, на думку позивача, неправомірно використовується відповідачем. Таке використання полягає у розміщенні на вказаній ділянці котловану, фундаменту та будівельних матеріалів.

Строк дії договору №653 від 05.06.1998 про тимчасове користування землею, яким надано ФОП Газіну Віталію Анатолійовичу відповідне право користування спірною земельною ділянкою - сплинув у 2008 році.

Ухвалою суду від 12.08.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі 905/1450/19, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

10.09.2019 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив б/н від 05.09.2019, у якому останній надав пояснення по суті спору та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог Маріупольської міської ради.

Обгрунтовуючи свою позицію відповідач зазначає про те, що: 1) Господарським судом Донецької області вже було розглянуто позов Маріупольської міської ради до Фізичної особи-підприємця Газіна Віталія Анатолійовича про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, на якій розміщено котлован, фундамент та будівельні матеріали (фундаментні плити) загальною площею 0,0285 га із земель житлової та громадської забудови підпорядкованих Маріупольській міській раді по вул. Урицького, 98; 2) позивачем не надано жодних обґрунтувань та належних доказів в чому полягає саме порушення прав позивача та що є перешкодою для користування земельною ділянкою та яким чином необхідно усунути ці перешкоди; 3) посилаючись на пункт 3.2. договору, вважає, що ним було подано заяву про продовження дії договору, але вона не розглянута позивачем; 4) просить суд застосувати позовну давність

У відповіді на відзив позивач зазначає про безпідставність заперечень відповідача з наступних підстав: 1) підстави позову у даній справі та справі №36/223пн не є тотожними; 2) відповідачем не надано доказів продовження дії договору, а тому відповідач має повернути земельну ділянку; 3) відповідачем дотепер порушується право позивача на вільне володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, тому, порушення є таким, що не припинилось, у зв`язку з чим строк позовної давності не сплинув.

19.09.2019 на адресу суду від представника відповідача надійшли заперечення б/н від 16.09.2019, у яких останній зазначив, що вимоги Маріупольської міської ради не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та не підтверджені доказами та просив суд відмовити у задоволенні позову.

25.10.2019 на адресу суду від представника відповідача надійшли додаткові заперечення б/н від 22.10.2019 до відзиву на позовну заяву, у яких останній просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог Маріупольської міської ради.

Відповідач вказує, що земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування та державної реєстрації, фактично позивач просить повернути нерухоме майно, яке не є об`єктом цивільних правовідносин без належного підтвердження права власності.

В межах справи судом призначено будівельно-технічну експертизу та зупинено провадження у справі.

На вирішення експерта поставлено питання з визначення площі, яка зайнята під розміщення котловану, фундаменту та будівельних матеріалів, розташованих на земельній ділянці на перетині вулиць Пилипа Орлика та 9 Авіадивізії в Жовтневому районі міста Маріуполя, яка використовувалась фізичною особою-підприємцем Газіним Віталієм Анатолійовичем, згідно з договором на право тимчасового користування землею №653 від 05.06.1998.

17.08.2020 на адресу суду від судового експерта надійшов висновок №8-с від 12.08.2020 судової будівельно-технічної експертизи.

За висновком експерта площа, яка зайнята під розміщення котловану, фундаменту та будівельних матеріалів, розташованих на земельній ділянці на перетині вулиць Пилипа Орлика та 9 Авіадивізії в Жовтневому районі міста Маріуполя, яка використовувалась Фізичною особою-підприємцем Газіним Віталієм Анатолійовичем, згідно з договором на право тимчасового користування землею №653 від 05.06.1998, складає 177,7 кв.м.

Ухвалою Господарського суду Донецької області №905/1450/19 від 27.08.2020 було поновлено провадження у справі.

16.09.2020 через канцелярію суду від представника відповідача надійшли додаткові пояснення б/н від 14.09.2020, у яких останній просив суд долучити до матеріалів справи висновок судової будівельно-технічної експертизи №8/1-с від 12.08.2020 та заява б/н від 14.09.2020 про залишення позову Маріупольської міської ради без руху через відсутність доказів ціни позову.

03.11.2020 від позивача через канцелярію суду надійшли пояснення №9414/2020 від 29.10.2020, у яких останній зазначив, що під вимогою про повернення відповідачем земельної ділянки слід розуміти передачу відповідачем позивачу земельної ділянки площею 0,01156 га, вільної від будь-яких об`єктів, належних відповідачу, за актом приймання-передачі у стані, не гіршому, ніж на момент передачі цієї земельної ділянки у тимчасове користування за договором №653 від 05.06.1998.

18.11.2020 через канцелярію суду від представника відповідача надійшло клопотання б/н від 16.11.2020, у якому останній просив суд долучити до матеріалів справи дозвільні документи на проведення будівельних робіт на спірній земельній ділянці.

07.12.2020 від позивача через канцелярію суду надійшли пояснення №10728/2020 від 02.12.2020 щодо змісту, характеру та терміну дії документів, доданих відповідачем до клопотання від 16.11.2020.

Ухвалою №905/1450/19 від 24.12.2020 суд відмовив у задоволенні заяви відповідача б/н від 14.09.2020 про залишення позовної заяви без руху, закрив підготовче провадження та розпочав розгляд справи по суті.

У судове засідання 25.01.2021 представники сторін не з`явились.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши обставини спору, суд встановив наступне.

Рішенням виконавчого комітету Маріупольської міської ради № 49/18 від 18.02.1998р. "Про надання приватному підприємцю Газіну В.А. земельної ділянки на перехресті вулиць Урицького та 9-ої Авіадивізії в Жовтневому районі міста" Газіну В.А. була надана у довгострокове користування земельна ділянка площею 115,6кв.м.

На підставі рішення, між Маріупольською міською радою (далі - позивач) та приватним підприємцем Газіним В.А. (далі - відповідач або землекористувач) 05.06.1998р. укладено договір на право тимчасового користування землею, зареєстрований за №653 (далі - договір), який має накреслений план земельної ділянки та опис меж.

Згідно з п. 1.1 договору Маріупольська міська рада надає, а приватний підприємець Газін В. А. приймає в тимчасове користування земельну ділянку загальною площею 0,01156 га.

За приписами п. 1.2 договору земельна ділянка надається у тимчасове користування на умовах оренди строком на 10 років для будівництва магазину по продажу товарів змішаного асортименту, аптеки або перукарні.

Як встановлено п 2.1 договору, плата за землю вноситься землекористувачем у вигляді орендної плати в сумі 325,30 грн. за рік.

Відповідно до п.3.2 Договору землекористувач має право господарювати на землі, після закінчення строку тимчасового використання звернутися у міську раду народних депутатів з клопотанням про продовження строку користування.

Під час дії договору відповідач звертався до позивача з заявою від 22.11.2007р., в якій просив "доотвести и продлить аренду земельного участка общей площадью 0,01745 га".

При цьому, доказів які б підтверджували дату направлення/вручення такого звернення суду не надано.

13.03.2008 р. листом виконавчого комітету Маріупольської міської ради відповідача повідомлено про те, що при розгляді в установленому порядку матеріалів проекту рішення на постійно діючих депутатських комісіях міської ради питання було знято з порядку денного для доопрацювання.

12.07.2019 року фахівцями департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради проведено обстеження земельної ділянки за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, перехрестя вулиць Пилипа Орлика (колишня вулиця Урицького) та 9 Авіадивізії, площею 0,01156 га, що була передана фізичній-особі підприємцю Газіну В.А., результати якої викладені в акті перевірки від 26.10.2011 року.

Перевіркою встановлено, що земельна ділянка використовується відповідачем під розміщення котловану, фундаменту, будівельних матеріалів, про складено відповідний акт обстеження.

Тобто, надана відповідачу в користування земельна ділянка загальною площею 0,01156 га після закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки від 05.06.1998 позивачу не повернута, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Оцінюючи доводи сторін, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно статті 125 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Як встановлено судом вище, набуття у користування спірної земельної ділянки відповідачем відбулось на підставі договору, строк якого був встановлений до 05.06.2008 року.

До спливу строку оренди позивачем не ухвалювалось будь-яких рішень щодо його зміни (збільшення строку оренди, площі орендованої земельної ділянки, зміни цільового використання тощо).

Землекористувач має право господарювати на землі після закінчення строку тимчасового використання, звернутися у міську Раду народних депутатів з клопотанням про подовження строку користування. (відповідно до п.3.2 договору).

Разом з тим, до матеріалів справи не долученого жодного звернення відповідача про продовження строку дії договору на земельну ділянку площею, яка зазначена в договорі оренди, та знаходиться по вул.Урицького,98 в Жовтневому районі м. Маріуполя, а саме: 0,01156га. В долученій до матеріалів справи заяві ставилось одночасно питання про продовження терміну дії договору оренди та виділення додаткової площі земельної ділянки. Як вбачається з матеріалів справи рішення щодо подовження терміну користування земельною ділянкою та щодо відведення додаткової земельної ділянки міською радою не приймалося.

Крім того, дії чи бездіяльність органу місцевого самоврядування, власника земельної ділянки щодо прийняття радою відповідного рішення про поновлення або відмову в поновленні спірного договору протягом встановленого строку позивачем не оскаржувалось, в судовому порядку.

Відповідно до ч.3 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» (в редакції від 04.06.2008, чинній на момент спливу строку договору оренди), у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням.

Тобто, в редакції Закону України «Про оренду землі» (чинній на 05.06.2008 року), не передбачалось автоматичного поновлення договору на новий строк (на відміну від редакції ч.6 ст.33 Закону України «Про оренду землі» чинній з 12.03.2011 року).

Таким чином, реалізація права на поновлення договору мала бути вчинена або за двосторонньою домовленістю сторін або в судовому порядку.

В даному випадку вищевказані дії не вчинялись, а тому, строк дії договору є таким що сплинув в 2008 році.

Зазначена обставина встановлена при розгляді справи №36/223пн (як в рішенні Господарського суду Донецької області від 12.02.2013, так і в постанові Донецького апеляційного господарського суду від 03.04.2013), та, не спростована в межах даної справи.

Факт зайняття спірної земельної ділянки відповідачем в первісно визначеній площі за договором, підтверджений висновком експертизи, яка була призначена в межах даної справи.

Так, експертом встановлено, що: площа, яка зайнята під розміщення котловану, фундаменту та будівельних матеріалів, розташованих на земельній ділянці на перетині вулиць Пилипа Орлика та 9 Авіадивізії в Жовтневому районі міста Маріуполя, яка використовувалась фізичною особою-підприємцем Газіним Віталієм Анатолійовичем, згідно з договором на право тимчасового користування землею №653 від 05.06.1998, складає 177,7 кв.м.

Після спливу строку дії договору відповідачем земельна ділянка не звільнена та не передана позивачу у встановленому законом порядку.

Таким чином, у відповідача відсутнє право на користування земельною ділянкою за договором.

Також, суд не вбачає правомірності права володіння та користування, відповідачем земельною ділянкою й з інших підстав, враховуючи наступне.

Земельна ділянка площею 0, 01156га, мала бути використана останнім для забудови (будівництва магазину по продажу товарів змішаного асортименту, аптеки або перукарні) з урахуванням площі для обслуговування збудованого об`єкту.

Відповідачем вирито котлован та закладено фундамент (з блоків ФБС на залізобетонній монолітній плиті), яким зайнято всю виділену в 1998р. земельну ділянку та захоплено частину території, яка не була надана у користування.

При цьому, відповідачем надано: дозвіл на виконання будівельних робіт №83 від 17.04.2007, який має строк дії до 01.05.2008 року.; ордер №578 від 09.07.2007 на виконання земляних робіт та тимчасове пошкодження існуючого благоустрою на території м. Маріуполя, зі строком завершення робіт 01.05.2008.

Тобто, дозвільні документи діяли до 01.05.2008 року, доказів продовження дії таких документів суду не надано.

Решта наданих документів стосується земельної ділянки площею 240 кв.м., яка не є предметом розгляду даної справи, та охоплюють період їх видачі поза межами строку дії договору.

Та обставина, що звільнення земельної ділянки не можливо без пошкодження цілісності конструкції фундаменту, комунікацій підведених до конструкції (яка підтверджена доказом наданим відповідачем у вигляді експертного висновку №8/1-с від 12.08.2020 зробленого за заявою Газіна В.А. том 1 а.с. 198-199), не створює для відповідача виникнення права на земельну ділянку.

В силу приписів частин 2, 3 статті 331 Цивільного кодексу України, вказане майно (фундамент), комунікації є об`єктом незавершеного будівництва, та право на нього є лише правом на будівельні матеріали, з яких виготовлено фундамент.

Будь-яких доказів, що це майно є власністю відповідача, як об`єкту нерухомості, створеного останнім у законодавчо-встановленому порядку - суду не надано.

Так, зокрема, як вказано вище, проекту будівництва, декларації про початок будівельних робіт тощо, відповідач не надав.

Дозвільні документи на землевпорядні роботи не відображають їх обсягу. Та, взагалі, обома експертними висновками підтверджено збільшення площі забудови, що свідчить про вихід за межі будівництва, яке планувалось за договором.

Отже, понесення втрат відповідачем, пов`язаних з поверненням земельної ділянки, на думку суду, буде наслідком його власної недбалості, оскільки, майже за 9 років користування земельною ділянкою під час дії договору оренди, без будь-яких ґрунтовних пояснень, відповідач не здійснив будівництво об`єкту.

Крім того, передання земельної ділянки в оренду пов`язувалось з намірами позивача (як органу місцевого самоврядування, що діє в інтересах територіальної громади), отримати в межах міста магазин, аптеку або перукарню, та, отримувати орендну плату за користування земельною ділянкою, проте, ані станом на момент закінчення строку дії договору, ані на дату розгляду даної справи не завершено будівництво.

Також, суду не надано доказів того, що відповідачем здійснювалась плата за користування земельною ділянкою.

Вказана бездіяльність з боку відповідача щодо виконання умов договору оренди (який на його думку не є припиненим) фактично нівелює мету діяльності позивача, як учасника господарських відносин, порушує баланс інтересів сторін та не відповідає засадам добросовісності, справедливості, розумності.

Триваючим правопорушенням є порушення, пов`язані з довготривалим, безперервним невиконанням обов`язків, передбачених договором або правовою нормою. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила які-небудь встановлені дії або бездіяльність, і далі перебуває в стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон або договірні відносини протягом якогось часу. Такий стан може тривати протягом значного часу, і весь час винна особа безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на неї обов`язків.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність правопорушення з боку відповідача шляхом володіння (користування) земельною ділянкою, яке виникло зі спливом строку оренди та існує на теперішній час, а тому, клопотання про застосування строків позовної давності не підлягає задоволенню.

Також, суд вважає безпідставними доводи відповідача, викладені у клопотанні про закриття провадження у справі.

Так, відповідач вказує, що Господарським судом Донецької області вже було розглянуто позов Маріупольської міської ради до Фізичної особи-підприємця Газіна Віталія Анатолійовича про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, на якій розміщено котлован, фундамент та будівельні матеріали (фундаментні плити) загальною площею 0,0285 га із земель житлової та громадської забудови підпорядкованих Маріупольській міській раді по вул. Урицького, 98.

Проте, предмет спору у даній справі та справі №36/223пн не співпадають, оскільки предметом розгляду справи №36/223пн було зобов`язання фізичної особи - підприємця Газіна Віталія Анатолійовича звільнити самовільно зайняту земельну ділянку на якій розміщено котлован, фундамент та будівельні матеріали (фундаментні плити) загальною площею 0,0285га із земель житлової та громадської забудови підпорядкованих Маріупольській міській раді по вул. Урицького, 98 в Жовтневому районі м.Маріуполя та привести її у придатний для використання стан, шляхом демонтажу фундаменту, будівельних матеріалів та засипки ями.

Земельні ділянки відрізняються за площею та в межах справи №905/1450/19 вимогою є повернення земельної ділянки у зв`язку із закінченням строку дії договору оренди.

Крім того, підставами позову у справі №36/223пн було самовільне зайняття земельної ділянки, тоді як її первісне зайняття відбувалось за договором, про що й зазначено в постанові Донецького апеляційного господарського суду №36/223пн від 02.04.2013 (том 1 а.с. 44).

В межах даної справи позивач грунтує вимоги на припинені права користування земельною ділянкою, після спливу строку дії договору, та вимагає її повернення. Тобто, й підстави позову теж не є тотожними.

На підставі викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до п.1 ч.4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Маріупольської міської ради до Фізичної особи-підприємця Газіна Віталія Анатолійовича про повернення земельної ділянки загальною площею 0,01156 га, яка знаходиться на перетині вулиць Пилипа Орлика та 9 Авіадивізії в Жовтневому районі міста Маріуполя - задовольнити у повному обсязі.

Зобов`язати Фізичну особу-підприємця Газіна Віталія Анатолійовича повернути територіальній громаді міста Маріуполя в особі Маріупольської міської ради земельну ділянку загальною площею 0,01156 га, яка знаходиться на перетині вулиць Пилипа Орлика (колишня назва - Урицького) та 9 Авіадивізії (теперішня назва - Центральна) в Жовтневому районі міста Маріуполя.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Газіна Віталія Анатолійовича на користь Маріупольської міської ради витрати на оплату судового збору в розмірі 1 921,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Вступну та резолютивну частини рішення складено та підписано 25.01.2021.

Повний текст рішення складено та підписано - 04.02.2021.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Позивач: Маріупольська міська рада (87500, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Миру, 70, ).

Відповідач: Фізична особа-підприємець Газін Віталій Анатолійович ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ).

Головуючий суддя О.М. Сковородіна

Суддя О.В. Говорун

Суддя К.І. Аксьонова