ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2021 року Справа № 904/6413/20

м.Дніпро, просп. Д. Яворницького, 65

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач),

суддів: Широбокова Л.П., Орєшкіна Е.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи апеляційну скаргу Державного підприємства "Конструкторське бюро "Південне" ім. М.К. Янгеля" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2020 у справі №904/6413/20 (суддя Мілєва І.В.)

за позовом Державного підприємства "Конструкторське бюро "Південне" ім. М.К. Янгеля", м.Дніпро

до Державного підприємства "Дніпровський проектний інститут", Дніпропетровська область, м.Дніпро

про стягнення 92980,74 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2020 у справі №904/6413/20 повернуто позовну заяву і додані до неї документи Державного підприємства "Конструкторське бюро "Південне" ім. М.К. Янгеля" до Державного підприємства "Дніпровський проектний інститут "Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області про стягнення основного боргу за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 12/02-1074-ОД від 01.06.2004 у сумі 8946,07 грн., інфляційних втрат у сумі 1 655,74 грн., 3 % річних у сумі 803,01 грн. та основного боргу за договором №24/15 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 04.08.2015 у сумі 63985,34 грн., інфляційних втрат у сумі 11842,42 грн. і 3 % річних у сумі 5748,16 грн.

Означена ухвала мотивована порушенням позивачем правил об`єднання позовних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з ухвалою місцевого господарського суду, позивач (ДП "КБ "Південне" ім. М.К. Янгеля") звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2020 про повернення позовної заяви у справі №904/6413/20 і направити справу для продовження розгляду до Господарського суду Дніпропетровської області.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Позивач вважає, що ухвала прийнята судом першої інстанції з невідповідністю висновків суду обставинам справи та з порушенням норм процесуального права.

На думку апелянта при об`єднанні позовних вимог у позовній заяві ним не було допущено порушення правил об`єднання позовних вимог з огляду на те, що позовні вимоги за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №12/02-1074-ОД від 01.06.2004 та договором №24/15 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю (до договору оренди №12/02-1074-ОД від 01.06.2004) від 04.08.2015 пов`язані між собою підставою виникнення і поданими доказами.

За поясненнями позивача позовні вимоги за договором оренди і договором №24/15 до ДП "Дніпровський проектний інститут" виникли на підставі того, що ДП "Центр стандартизації ракетно-космічної техніки" було припинено шляхом приєднання до ДП "Дніпровський проектний інститут" і його заборгованість за вказаними договорами перейшла до ДП "Дніпровський проектний інститут".

Пов`язаними доказами, що підтверджують перехід заборгованості за договором оренди і договором №24/15 є: передавальний акт передачі майна, прав та обов`язків ДП "Центр стандартизації ракетно-космічної техніки" до ДП "Дніпровський проектний інститут" в результаті приєднання, що затверджений наказом Державного космічного агентства України від 19.07.2019 №114, наказ Державного космічного агентства України від 19.07.2019 №114, додаток 2 до Передавального акту; рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.04.2019 у справі №904/295/19, а також відомості щодо припинення ДП "Центр стандартизації ракетно-космічної техніки" та правонаступництва ДП "Дніпровський проектний інститут".

Позивач зазначає також, що об`єднані у позовній заяві вимоги за договорами відповідають терміну "однорідні позовні вимоги", оскільки позовні вимоги пред`явлені одним і тим самим позивачем до одного і того самого відповідача, пов`язані між собою підставами виникнення та поданими доказами (в частині припинення ДП "ЦС РКТ" шляхом приєднання до ДП "ДПІ" та переходом обов`язків за спірними договорами до ДП "ДПІ") і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів (стягнення основного боргу інфляційних втрат та 3% річних).

Посилаючись на постанову Верховного Суду від 21.12.2019 у справі №922/2485/19, позивач звертає увагу на те, що об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також запобігти можливості ухвалення різних рішень за однакових обставин.

Узагальнені доводи та заперечення на апеляційну скаргу

Відповідач (Державне підприємство "Дніпровський проектний інститут") відзив на апеляційну скаргу по суті заявлених вимог не надав, що відповідно до частини третьої статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції.

Рух справи у суді апеляційної інстанції

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.12.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Конструкторське бюро "Південне" ім. М.К. Янгеля" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2020 у справі №904/6413/20; ухвалено розглянути апеляційну скаргу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів виходить з наступного.

Судом першої інстанції і судом апеляційної інстанції встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини

Державне підприємство "Конструкторське бюро "Південне" ім. М.К. Янгеля" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Державного підприємства "Дніпровський проектний інститут" про:

- стягнення основного боргу за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №12/02-1074-ОД від 01.06.2004 у сумі 8 946,07 грн., інфляційних втрат у сумі 1 655,74 грн., 3 % річних у сумі 803,01 грн.;

- стягнення основного боргу за договором №24/15 від 04.08.2015 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю (до договору оренди №№12/02-1074-ОД від 01.06.2004) у сумі 63 985,34 грн., інфляційних втрат у сумі 11 842,42 грн. і 3 % річних у сумі 5 748,16 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що протягом дії договору оренди нерухомого майна з січня 2016 по 30.11.2017 відповідачем не сплачена орендна плата за користування нежитловим приміщенням. За вказаний період за договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю відповідачем були порушені зобов`язання з оплати витрат, пов`язаних з обслуговуванням і утриманням будівлі і прибудинкової території та комунальних послуг.

30.11.2020 Господарським судом Дніпропетровської області прийнято ухвалу про повернення позовної заяви і доданих до неї документів Державному підприємству "Конструкторське бюро "Південне" ім. М.К. Янгеля".

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач, всупереч вимогам статті 173 Господарського процесуального кодексу України, позивач об`єднав в одній позовній заяві вимоги за двома договорами, які не пов`язані між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 73 цього Кодексу).

Частиною першою статті 173 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який одночасно є способом захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку.

Таким чином, процесуальний закон допускає об`єднання декількох позовних вимог в одній позовній заяві за умов, якщо вони пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Однорідними можуть вважатися позовні заяви, пов`язані однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим самим позивачем до одного і того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного і того самого відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів. (Такі критерії, наведені, зокрема, в правовій позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 21.12.2019 у справі №922/2485/19).

Судом апеляційної інстанції під час перегляду цієї справи встановлено, що за поданою позивачем позовною заявою фактично підлягають вирішенню два окремих спори між тими ж сторонами. Підставами виникнення спірних правовідносин сторін є різні договори, різні предмети та докази, які підлягають дослідженню для встановлення підстав виникнення боргу, періодів нарахування та прострочення; строку дії оренди вказаного позивачем майна, доказів займання приміщень відповідачем.

Слід також зазначити, що оскільки позовні вимоги у цій справі не пов`язані між собою підставами виникнення і поданими доказами, як правильно вказав суд першої інстанції, вони не є однорідними.

В апеляційній скарзі позивач посилається на можливість застосування судом приписів частини шостої статті 173 Господарського процесуального кодексу України, за якою суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги.

За приписами частин другої, третьої статті 173 Господарського процесуального кодексу України суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами: 1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача; 2) одного й того самого позивача до різних відповідачів; 3) різних позивачів до одного й того самого відповідача.

Об`єднання справ в одне провадження допускається до початку підготовчого засідання, а у спрощеному позовному провадженні - до початку розгляду справи по суті у кожній із справ.

Суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання господарського судочинства. Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог (частина шоста статті 173 Господарського процесуального кодексу України).

Тобто, наведеними приписами встановлено право, а не обов`язок суду роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження.

Зазначене узгоджується з висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 23.10.2019 у справі №902/434/19: "Аналіз пункту 2 частини 5 статті 174 ГПК України у системному співвідношенні з приписами статті 173 цього Кодексу свідчить про те, що у разі порушення правил об`єднання позовних вимог суд з метою виконання завдання господарського судочинства може не повертати позовну заяву, а за клопотанням учасника справи або за власною ініціативою самостійно роз`єднати позовні вимоги за правилами частини 6 статті 173 ГПК України та розглянути кожну з заявлених вимог окремо. Отже, приписи частини 6 статті 173 ГПК України суд, з урахуванням конкретних обставин, має право застосувати як у разі дотримання правил об`єднання позовних вимог, так і у випадку їх порушення. Проте вчинення відповідної процесуальної дії є дискрецією господарського суду, яка застосовується (або не застосовується) ним за власним переконанням та з урахуванням конкретних обставин справи".

Відтак за встановлених у цій справі обставин суд першої інстанції мав право або прийняти позовну заяву з зазначеними позовними вимогами, а потім за власною ініціативою роз`єднати ці позовні вимоги та розглянути кожну з заявлених вимог окремо в окремій справі, або ж відразу повернути таку позовну заяву позивачу, як таку в якій судом вже на стадії відкриття провадження у справі встановлено, що має місце порушення правил об`єднання позовних вимог.

Отже, у даному випадку місцевий господарський суд, користуючись наданим йому правом вибору, обґрунтовано дійшов висновку, що сумісний розгляд об`єднаних позивачем вимог суттєвим чином ускладнить вирішення справи по суті, а тому таку позовну заяву слід повернути.

Наведеним вище спростовується аргумент позивача про те, що суд зобов`язаний був прийняти позовну заяву до розгляду, а в подальшому за правилами, встановленими статтею 173 Господарського процесуального кодексу України, за необхідності міг роз`єднати такі вимоги.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

За приписами частини першої статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до вимог статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За встановлених судом обставин колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно з`ясував характер спірних правовідносин, які склались між сторонами та дійшов обґрунтованого висновку про повернення позовної заяви на підставі пункту 2 частини п`ятої статті 174 Господарського процесуального кодексу України, що не спростовано доводами апеляційної скарги.

Таким чином, не встановивши передбачених статтею 280 Господарського процесуального кодексу України підстав для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін.

Розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати в сумі 2102,00 грн. на оплату судового збору, понесені позивачем у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника (апелянта) у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 269, 270-271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Конструкторське бюро "Південне" ім. М.К. Янгеля" - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2020 у справі №904/6413/20 - залишити без змін.

Судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції покласти на Державне підприємство "Конструкторське бюро "Південне" ім. М.К. Янгеля".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повна постанова складена 15.02.2021.

Головуючий суддя І.М. Подобєд

Суддя Л.П. Широбокова

Суддя Е.В. Орєшкіна