ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11 лютого 2021 року Справа № 903/938/20

Господарський суд Волинської області у складі судді Дем`як В.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи № 903/938/20

за позовом: Акціонерного товариства "Альфа-Банк", м. Київ

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства "Волиньхарчопром", м. Луцьк

про стягнення 337 700,63 грн.

Встановив: Позивач - Акціонерне товариство "Альфа-Банк" звернувся з позовом до Відкритого акціонерного товариства "Волиньхарчопром" про стягнення 337 700,63 грн. заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору оренди №05_16_12_08 від 09.06.2016, в частині своєчасної оплати.

Ухвалою суду від 11.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Ухвала суду від 11.12.2020 про відкриття провадження у справі, яка була направлена рекомендованим повідомленням листом на адресу відповідача - Відкритому акціонерному товариству "Волиньхарчопром" (43016, Волинська область, місто Луцьк, вул. Ковельська, буд. 22) повернута з відміткою відділення поштового зв`язку "адресат відсутній за вказаною адресою".

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та договору оренди №05_16_12_08 від 09.06.2016 місцезнаходження Відкритого акціонерного товариства "Волиньхарчопром" (43016, Волинська область, місто Луцьк, вул. Ковельська, буд. 22), отже суд направив ухвалу від 11.12.2020 за місцем державної реєстрації останнього.

Ухвала суду від 11.12.2020 була направлена на електронну адресу позивача: об 16:45 год,

Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відсутні.

Представник позивача через відділ документального забезпечення та контролю суду подав пояснення за вх. №01-57/8046/20 від 24.12.2020, в яких просить відповідача надати суду належним чином оформлений акт, що в свою чергу надасть суду можливість правильно перевірити взаємні розрахунки між сторонами.

Разом з тим, через відділ документального забезпечення та контролю суду подав заву про зменшення позовних вимог за вх. №01-57/8047/20 від 24.12.2020, в якій просить стягнути заборгованість за договором оренди №05_16_12_08 від 09.06.2016 в загальному розмірі 148 126, 49 грн., в т.ч.: заборгованість з орендної плати в сумі 115 720 грн., заборгованість з компенсації комунальних платежів - 6 261,64 грн., 3% річних від простроченої орендної плати - 9 200,75 грн., інфляційні втрати з прострочення орендної плати - 16 771,78 грн., 3% річних від простроченої суми боргу з компенсації комунальних платежів- 26,69 грн., інфляційні втрати від простроченої суми боргу з компенсації комунальних платежів - 144,83 грн., заборгованість з компенсації сплаченого земельного податку за 4 кв. 2017 в сумі 0,80 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України крім прав та обов`язків, визначених у ст. 42 цього Кодексу, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

За наслідками розгляду в судовому засіданні заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог, судом встановлено, що виходячи із змісту поданої заяви, а також змісту первісно поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, позивач не змінює предмету або підстав позову, а лише зменшує суму збитків, завданих інфляцією. При цьому, заява позивача про збільшення позовних вимог подана до початку розгляду справи по суті, відповідає вимогам, встановленим ст. 170 ГПК України.

Відтак, оскільки зменшення розміру позовних вимог - це процесуальне право позивача, передбачене п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, судом прийнято заяву про зменшення розміру позовних вимог, а відтак має місце нова загальна ціна позову - 148 126,49 грн., з якої й вирішується спір.

Крім того, через відділ документального забезпечення та контролю суду подав клопотання за вх. №01-91/97/20 від 24.12.2020, в якому просить повернути Акціонерному товариству "Альфа-Банк" (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, , поточний рахунок № НОМЕР_1 ) надмірно сплачений судовий збір у сумі 2 843,61 грн.

Згідно ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що норми ст. 74 ГПК України щодо обов`язку суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, відсутність відзиву з відповідними вказівками на незгоду відповідача з будь-якою із обставин справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, що позбавляє відповідача відповідно до ч. 4 ст. 165 ГПК України заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи, суд вважає, що в межах наданих повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за можливе розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали і документи, подані сторонами, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне:

09.06.2016 між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк» згідно рішення №5/2019 від 15.10.2019 «Орендодавець» та Відкритим акціонерним товариством «Волиньхарчопром» «орендар» було укладено договір оренди №05_16_12_08 від 09.06.2016, за умовами якого орендодавець передав орендарю у строкове платне користування нерухоме майно, а саме фірмовий магазин, кафе, офіси (літер А-4) загальною площею 2513,1 кв.м., а саме: по офісу (з підвалом) 1803,1 кв.м. по фірмовому магазину 554,5 кв.м., по кафе 150,4 кв.м., в спільному користуванні 5,1 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1;

-приміщення складу (літер Б-1), загальною площею 917,3 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1;

-приміщення складу (літер В-1), загальною площею 301,6 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1;

-приміщення складу (літер Г-1), загальною площею 22,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1, що знаходиться за адресою: Волинська область, м. Луцьк, вул. Ковельська, буд. 22. (п.п 1.1 договору) (а.с. 19-26).

Згідно п.п 1.2 договору визначено, що об`єкт оренди, належить орендодавцю на праві власності на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Ариванюк Т.О., зареєстрованого в реєстрі за №620, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.05.2013, індексний №3916811 номер запису про право власності 1055187, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1.

Відповідно до п.п 1.3 договору сторони визначили, що мета оренди використання орендарем об`єкту оренди для здійснення підприємницької діяльності.

Пунктами 1.4, 1.5 договору передбачено, що сторони погоджують, що вартість об`єкту оренди на момент укладення договору становить 18 500 000 грн. в т.ч. ПДВ. Ризик випадкової загибелі чи пошкодження об`єкта оренди за договором несе орендар.

Згідно п.п 1.2 договору сторони визначили, що передача об`єкта оренди у користування орендаря здійснюється та оформлюється актом приймання-передачі об`єкта оренди, який виступає в силу з моменту підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів відбитками печаток сторін та є невід`ємною частиною договору. В акті приймання-передачі об`єкта оренди вказується технічний стан приміщення, перелік найменування та характеристика об`єкта оренди на момент передачі його орендарю.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що за користування об`єктом оренди з 09.06.2016 до 31.10.2016 орендар сплачує орендодавцю щомісячно орендну плату у розмірі 62 000,00 грн.

При цьому, пунктом 3.1.3. договору передбачено, що за користування об`єктом оренди з 01.11.2016 по 31.03.2017 орендар сплачує орендодавцю щомісячно орендну плату у розмірі 47000,00 грн.

Пунктом п.3.1.2. договору передбачено, що за користування об`єктом оренди з 01.04.2017 та до кінця дії договору орендар сплачує орендодавцю щомісячно орендну плату у розмірі 62000,00 грн.

Пунктом 7.6. договору передбачено, що у випадку несплати орендарем орендної плати у строки, встановлені договором, орендар зобов`язаний сплачувати орендодавцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми, що підлягає, сплаті за кожен день прострочення, а у разі прострочення сплати орендної плати на 1 (один) календарний місяць та більше, орендар, окрім пені, зобов`язаний сплачувати орендодавцеві штраф у розмірі 20% від суми щомісячної орендної плати, за кожен місяць прострочки.

Отже, за пунктом договору 3.3. та 7.6. у відповідача у разі не повного внесення орендної плати грошове зобов`язання виникає з 26 числа кожного місяця.

10.06.2016 відповідно до договору сторони підписали акт приймання-передачі приміщення, яким орендарю було передано вищевказане нерухоме майно. (а.с. 27-28).

Згідно додаткової угоди №1 від 12.06.2017 до договору оренди сторони погодили внести зміни в договір та викласти в такій п.8.1. договору в новій редакції, що договір діє з 01.05.2016 по 30.04.2018 включно. (а.с. 29).

Відповідно до Додаткової угоди №2 від 12.07.2018 до договору сторони погодили внести зміни в договір та викласти в такій п.8.1. договору в новій редакції, встановивши, що договір діє з 01.05.2016 по 12.07.2018 включно. (а.с. 30).

Таким чином, додатковою угодою №2 від 12.07.2018 було розірвано договір оренди №05_16_12_08 від 09.06.2016.

12.07.2018 сторони договору склали акт здачі-приймання приміщення, за яким орендар здав, а орендодавець прийняв приміщення оренди, зобов`язавши відповідача виконати грошове зобов`язання по сплаті орендної плати, компенсації податку на нерухомість та комунальний послуг не пізніше 31.01.2019. (а.с. 31).

Після розірвання договору 06.03.2019 за вих. №03.11-03/67-1518 (а.с. 37), 24.04.2019 за вих. №03.11-03/67-2803, (а.с. 35), 09.12.2019 за вих. №115745-15-б/б (а.с. 34), 20.01.2020 за вих. №5690-13-б/б (а.с. 32), відповідачу були направлені претензії щодо погашення заборгованості, однак останні залишені без належного реагування

Внаслідок цього, 08.10.2020 року позивачем було направлено лист, яким було повторно виставлені рахунки-фактури (№ від 24.07.2018; № від 26.07.2018; №130000101 від 11.01.2018), направлено акт звіряння розрахунків, повідомлено про заміну кредитора у зобов`язанні, у зв`язку з правонаступництвом. Позивач встановив строк у 5 днів на добровільне погашення за виставленими рахунками-фактури. (а.с. 46-80).

АТ «Альфа-Банк» до суду надав акт звіряння розрахунків від 29.09.2020, у якому відображена сума заборгованості за фактом припинення договору оренди №05_16_12_08 від 09.06.2016, що становить 121 981,44 грн., однак зі сторони відповідача не підписаний.

Підрахунок за зведеним балансом у Акті звіряння розрахунків показує, що сума по «дебету» становить 2 147 486,40 грн., тобто суму, яка повинна була надійти від відповідача у загальному обсязі.

Проте, сума по «кредиту» в акті звіряння розрахунків становить 2 025 503,95 грн., тобто суму, що фактично сплачена відповідачем. Різниця сум «дебету» і «кредиту» становить 121 982,44 грн.

Сума заборгованості в сумі 121 982,44 грн. відображена у акті звіряння розрахунків та складається з орендної плати, компенсації комунальних платежів та компенсації податку на нерухомість.

Заборгованість з орендної плати становить 115 720,00 грн.

Заборгованість з компенсації комунальних платежів становить 6 261,64 грн.

Заборгованість з компенсації податку на нерухомість становить 0,80 грн.

Такі суми є відображенням у акті звіряння розрахунків за відповідними номерами рядків акту, номерами документів, їх датами та сумами нарахувань і зарахувань.

Призначення платежуРядок акту №№ документуДатаСума
Орендна плата91 («Дебет»)№17.04.201862 682,00 грн.
Орендна плата117 («Дебет»)№24.07.201862 682,00 грн.
Частково погашена орендна плата (поза Актом звіряння розрахунків)Меморіальний ордер № від 03.06.20199 458,00 грн. (сума, на яку зменшується нарахування)
Сума заборгованості по орендній плати:115 720,00 грн.
Компенсація комунальних платежів114 («Дебет»)№20.07.201827527,18 грн.
Компенсація комунальних платежів120 («Дебет»)№ НОМЕР_2 26.07.201811434,46 грн.
Частково погашена компенсація комунальних платежів (поза Актом звіряння розрахунків)Меморіальний ордер № від 14.08.201832 700,00 грн. (сума, на як зменшується нарахування)
Сума заборгованості з компенсації комунальних платежів:6 261,64 грн.
Компенсація податку на нерухомість60 («Дебет»)№11.01.201815018,80 грн.
Компенсація податку на нерухомість77 («Дебет»)№ НОМЕР_3 28.02.201815018,00 грн.
Сума заборгованості з компенсації податку на нерухомість:0,80 грн.
Разом сума складає: 115 720,00 грн. + 6 261,64 грн. + 0,80 грн. =121 982,44 грн.

Відповідно до п.3.3. договору, внесення орендних платежів проводиться щомісячно до 25 (двадцять п`ятого) числа кожного місяця за поточний місяць оренди, шляхом перерахування суми коштів на поточний рахунок орендодавця, що вказаний у ст.13 цього договору.

Обов`язком орендаря, згідно п.4.1.3. договору, є своєчасна та в повному обсязі сплата орендної плати та інших платежів, передбачених договором.

Розмір орендної плати та її розрахунок за використання приміщень оренди неповного календарного місяця та інші положення щодо орендної плати передбачені статтею 3 договору.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що за користування об`єктом оренди з 09.06.2016 до 31.10.2016 орендар сплачує орендодавцю щомісячно орендну плату у розмірі 62 000,00 грн.

При цьому, пунктом 3.1.3. договору передбачено, що за користування об`єктом оренди з 01.11.2016 по 31.03.2017 орендар сплачує орендодавцю щомісячно орендну плату у розмірі 47000,00 грн.

Пунктом п.3.1.2. договору передбачено, що за користування об`єктом оренди з 01.04.2017 та до кінця дії договору орендар сплачує орендодавцю щомісячно орендну плату у розмірі 62000,00 грн.

Пунктом 3.5. договору передбачено, що сплата комунальних послуг не входить до розрахунку орендної плати та компенсується орендарем пропорційно займаній площі орендованого майна з урахування місць загального користування, згідно встановлених тарифів на такі послуги, що підтверджуються оплаченими орендодавцем рахунками протягом 10 робочих днів після отримання від орендодавця рахунку, або на підставі окремих, самостійно укладених договорів.

Пунктом 7.6. договору передбачено, що у випадку несплати орендарем орендної плати у строки, встановлені договором, орендар зобов`язаний сплачувати орендодавцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми, що підлягає, сплаті за кожен день прострочення, а у разі прострочення сплати орендної плати на 1 (один) календарний місяць та більше, орендар, окрім пені, зобов`язаний сплачувати орендодавцеві штраф у розмірі 20% від суми щомісячної орендної плати, за кожен місяць прострочки.

Отже, за пунктом договору 3.3. та 7.6. у відповідача у разі не повного внесення орендної плати грошове зобов`язання виникає з 26 числа кожного місяця.

Сума боргу по оренді в 115 720,00 грн. складається з нарахувань орендної плати за квітень та травень 2018 року.

За квітень 2018 року нараховано 62 682,00 грн., а за травень 2018 року нараховано 62496,00 грн. Частково погашено за квітень місяць 9 458,00 грн. відповідно до меморіального ордеру № від 03.06.2019. (а.с. 44)

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 628 Цивільного кодексу України встановлює, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є не обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частина 1 статті 759 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Приписами ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Пунктами 1, 4 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач користувався нерухомим майном - нежитловим приміщенням за адресою: Волинська область, м. Луцьк, вул. Ковельська, буд. 22 та підтверджується факт наявності у відповідача заборгованості по сплаті орендної плати в сумі 115 720 грн, а також 6261,64 грн. -заборгованості з компенсації комунальних платежів, що становить в загальній сумі 121 981,64 грн.

Крім того, по орендній платі та надання комунальних послуг заборгованість відповідача становить 121 981,64 грн., яка підтверджується належними та допустимими доказами.

належним чином доведена, доказів сплати відповідачем заборгованості матеріали справи не містять, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір відсотків.

Оскільки, відповідачем не виконано умови договору щодо строкового, платного користування нерухомого майна, він зобов`язаний сплатити на користь позивача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Стосовно інфляційних втрат, то відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 24.01.2018 у справі №910/24266/16 вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яке він може реалізувати, а може від нього відмовитися. Якщо кредитор приймає рішення вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, він має враховувати індекс інфляції за кожний місяць (рік) прострочення незалежно від того, чи був в якійсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція), а отже, сума боргу в цьому періоді зменшується.

Періодом, за який розраховуються інфляційні, є час прострочення з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

Що стосується нарахованих 3% річних, то приписи ст.625 ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки, сторони в договорі не передбачили інший розмір процентів річних, то стягненню підлягають три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення.

Вказана норма є спеціальним видом цивільно-правової відповідальності за прострочення грошового зобов`язання. Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

2) 3% річних від простроченої суми орендної плати за квітень 2018 до часткового погашення - з 26.04.2018 по 02.06.2019 становить 2 076,23 грн.;

- 3% річних від простроченої суми орендної плати за квітень 2018 після часткового погашення - з 03.06.2019 по 02.12.2020 становить 2 393,25 грн.;

- 3% річних від простроченої суми орендної плати за травень 2018 з 26.05.2018 по 02.12.2020 становить 4 731,27 грн.

Щодо нарахованих позивачем інфляційних втрат від суми боргу за весь час прострочення орендної плати судом встановлено та досліджено, що

1)інфляційні втрати за квітень 2018 року до часткового погашення - з 26.04.2018 по 02.06.2019 становлять 5 995,61 грн.;

- інфляційних втрат від суми боргу за весь час прострочення орендної плати за квітень 2018 року після часткового погашення - з 03.06.2019 по 02.12.2020 становлять 2 098,54 грн.;

- інфляційних втрат від суми боргу за весь час прострочення орендної плати за травень 2018 року з 26.05.2018 про 02.12.2020 становлять 8677,63 грн.

Отже, розглянувши позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат від суми боргу за весь час прострочення орендної плати та 3% річних від простроченої суми орендної плати, вважає що останні підставні та підлягають до задоволення.

Щодо нарахованих позивачем інфляційних втрат від суми боргу з компенсації комунальних платежів за липень 2018 з 12.10.2020 по 02.12.2020 та 3% річних від суми простроченої суми боргу з компенсації комунальних платежів за липень місяць 2018 року з 12.10.2020 по 02.12.2020 становить 26,69 грн.

Суд, також розглянувши позовні вимоги щодо стягнення інфляційних втрат від суми боргу з компенсації комунальних платежів та 3% річних від простроченої суми боргу з компенсації комунальних платежів, вважає що останні підставні та підлягають до задоволення.

Щодо заборгованості з компенсації сплаченого земельного податку, суд зазначає таке.

Відповідно до п.3.6. договору, протягом строку оренди орендар в повному обсязі компенсує орендодавцю розмір земельного податку (плати на землю, плати за оренду землі), розмір податку на нерухомість та інших податків, у випадку їх наявності, які сплачує орендодавець за об`єкт оренди (якщо така сплата здійснюється орендодавцем). Компенсацію земельного податку, податку на нерухомість та інші податки або обов`язкові платежі, у випадку їх наявності орендар здійснює протягом п`яти робочих днів з дати отримання від орендодавця відповідних рахунків.

Отже, заборгованість з компенсації сплаченого земельного податку за договором оренди №05_16_12_08 від 09.06.2016 станом на 30.11.2020 становить 0,80 грн.

Суд, дійшов висновку, що заборгованість з компенсації сплаченого земельного податку підставна та підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи подані стороною докази, що ґрунтуються на повному, всебічному й об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлена позивачем вимога, підтверджена матеріалами справи та підлягає до задоволення .

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Представник позивача через відділ документального забезпечення та контролю суду подав клопотання за вх. №01-91/97/20 від 24.12.2020, в якому просить повернути Акціонерному товариству "Альфа-Банк" надмірно сплачений судовий збір у сумі 2 843,61 грн.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Позивач при подачі позовної заяви до суду сплатив судовий збір в розмірі 5 065,51 грн. згідно меморіальних ордерів за №1338094 від 08.09.2020 в розмірі 3 031,85 грн., №1521795 від 10.11.2020 в розмірі 1 339,05 грн., №26462827 від 02.12.2020 в розмірі 694,61 грн., водночас з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог, до сплати підлягає судовий збір в розмірі 2 221,90 грн.

Отже, з врахуванням вищевикладеного надмірно сплачений судовий збір підлягає поверненню за заявою позивача

Керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 610, 612, 625 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Волиньхарчопром" (43016, м.Луцьк, вул. Ковельська, буд. 22, ) на користь Акціонерного товариства "Альфа-Банк" (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, ) заборгованість 148 126, 49 грн., в т.ч.: заборгованість з орендної плати в сумі 115 720 грн., заборгованість з компенсації комунальних платежів - 6 261,64 грн., 3% річних від простроченої орендної плати - 9 200,75 грн., інфляційні втрати з прострочення орендної плати - 16 771,78 грн., 3% річних від простроченої суми боргу з компенсації комунальних платежів- 26,69 грн., інфляційні втрати від простроченої суми боргу з компенсації комунальних платежів - 144,83 грн., заборгованість з компенсації сплаченого земельного податку за 4 кв. 2017 в сумі 0,80 грн. та 2 221,90 грн. витрат позивача по сплаті судового збору.

3. Повернути з Державного бюджету України Акціонерному товариству "Альфа-Банк" (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, ) надмірно сплачений судовий збір у сумі 2 843,61 грн. сплаченого згідно меморіальних ордерів за №1338094 від 08.09.2020 в розмірі 3 031,85 грн., №1521795 від 10.11.2020 в розмірі 1 339,05 грн., №26462827 від 02.12.2020 в розмірі 694,61 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення

складено 11.02.2021

Суддя В. М. Дем`як