ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.02.2021 р. Справа № 917/1855/20
про стягнення 191 558,30 грн.
Суддя Солодюк О.В.
Секретар судового засідання Олійник Н.І.
Представники сторін згідно протоколу судового засідання.
Розглядається позовна заява про стягнення 191 558,30 грн. заборгованості по договору № 1713 від 01.01.2010р. на постачання теплової енергії в гарячій воді та угоді № 1 від 12.06.2019р. про зміну сторони у зобов`язанні, в т.ч. 177 842,82 грн. - вартість спожитої теплової енергії, 7 540,72 грн. - пені, 2 065,10 грн. - інфляційних нарахувань, 4 109,66 грн. - 3% річних від простроченої суми.
Ухвалою суду від 25.11.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено справу до розгляду по суті у судовому засіданні на 21.12.2020р. на 10-05 год.
Позивач в обгрунтування позовних вимог посилається на те, що порушуючи договірні зобов`язання в період з жовтня 2019 року по березень 2020 року відповідач здійснював не своєчасні розрахунки за теплоспоживання. Це призвело до виникнення станом на 30.10.2020 року заборгованості за спожиту теплову енергію (факт отримання послуг підтверджується актами про обсяги спожитої (поставленої) споживачу (субспоживачу) теплової енергії, які додаються) та нарахування відповідних санкцій, як того вимагає чинне законодавство України.
Крім того, як вказує відповідач, відповідно до п.3.1.2 Договору теплопостачальна організація мала право, у разі виникнення у споживача заборгованості з оплати за спожиту теплову енергію, за взаємною згодою та у порядку, передбаченому законодавством України, укласти договір про погашення заборгованості, який є додатком до цього договору. В зазначеному договорі сторонами відображається узгодження графіку погашення заборгованості.
Жодного разу протягом дії Договору позивач, з метою скорочення своїх втрат, не звертався до відповідача з вказаною пропозицією.
Відповідач є неприбутковою, бюджетною установою, джерелами фінансування якої є кошти міського бюджету у розмірі, передбаченому нормативами фінансування.
У зв`язку з відсутністю коштів у місцевому бюджеті відповідач не мав змоги вчасно розрахуватися з позивачем за зобов`язаннями по договору, так як враховують у першочерговому порядку потребу в коштах на оплату праці працівників бюджетних установ відповідно до встановлених законодавством України умов оплати праці та розміру мінімальної заробітної плати.
Так, за наявності планових призначень на 2019, 2020 p.p. фінансування фактично проводилося несвоєчасно, у зв`язку з чим виникла кредиторська заборгованість по оплаті за теплову енергію в гарячій воді, оплата за яку проводиться відповідачем по мірі надходження коштів з міського бюджету.
Таким чином, як зазначає відповідач, вказана в позові заборгованість по Договору виникла з незалежних від відповідача об`єктивних причин та за відсутності вини останнього.
Заборгованість з оплати енергоносіїв до договору № 1713 від 01.01.2010 була погашена відповідачем у 2019, 2020 роках по мірі надходження коштів з місцевого бюджету, що підтверджується платіжними дорученнями, копії яких додаються: платіжне доручення № 367 від 12.11.2019р., платіжне доручення № 6 від 28.01.2020р., платіжне доручення № 7 від 29.01.2020р., платіжне доручення № 8 від 29.01.2020р., платіжне доручення № 18 від 29.01.2020р.
Враховуючи специфічний вид діяльності відповідача, який є комунальним дошкільним навчальним закладом, що займається вихованням дітей, є бюджетною неприбутковою установою, а також те, що причиною несвоєчасної оплати зобов`язань за договором стало несвоєчасне фінансове забезпечення з місцевого бюджету, відповідач просить зменшити розмір пені на 90 відсотків, оскільки заборгованість виникала не з вини відповідача, а внаслідок неузгодженості в сфері виділення бюджетних коштів.
Відповідач зазначає, що накладання штрафних санкцій значно погіршить фінансове становище відповідача, що потягне за собою неможливість в подальшому якісно виконувати свої функціональні обов`язки. Вказане є підставою для зменшення розміру штрафних санкцій.
Ухвалою суду від 21.12.2020р. відкладено розгляд справи на 02.02.2021р. на 12-00 год.
Позивач зазначає, що підстави для зменшення розміру пені згідно ст. 233 ГК України відсутні, оскільки відповідач до теперішнього часу не виконав зобов`язання згідно Договору. Задля того, щоб в Дитячих навчальних закладах і в місті в цілому було тепло, ТОВ Кременчуцька ТЕЦ необхідно здійснити закупівлю енергоресурсів на виробництво теплової енергії на Енергоринку України за 100 % попередню оплату. При цьому, на даний час, борги лише населення міста сягають більше 72 млн. грн., а з урахуванням постійних, щорічних, несвоєчасних платежів бюджетних установ, яких налічується в місті понад півтори сотні, під загрозу взагалі може опинитися виробництва теплової енергії і постачання її споживачам.
Крім того, тип підприємства, установи (організації) не залежно від форми власності жодним чином не може бути підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірних зобов`язань.
Також позивач звертає увагу суду на те, що відповідачем не надано жодних доказів того, що він є неприбутковою організацією та вживав заходів для своєчасного виконання договірних зобов`язань. Натомість, відповідно до п. 10.1 Статуту відповідача, наданого до відзиву на позовну заяву зазначено, що джерелами фінансування дошкільного закладу є кошти:
- засновника (власника) - міського бюджету - у розмірі, передбаченому нормативами фінансування;
- батьків або осіб, які їх замінюють;
- благодійні внески (добровільні пожертвування), цільові внески фізичних та юридичній осіб;
- інші надходження, не заборонені чинним законодавством.
А тому, як зазначає позивач, підстави для зменшення розміру пені відсутні.
26.01.2021р. позивач заявою (вх. № 913) просить суд змінити найменування відповідача з Дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №46 Кременчуцької міської ради Полтавської області на Кременчуцький заклад дошкільної освіти (ясла-садок) №46 Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, оскільки відповідач змінив своє найменування, про що зазначено у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та громадських формувань.
Представник позивача клопотанням просить суд розглянути справу без участі представника ТОВ "Кременчуцька ТЕЦ" у зв`язку з неможливістю забезпечити явку повноважного представника останнього та повідомив суд, що станом на 29.01.2021р. заборгованість відповідачем не сплачена. Позовні вимоги позивач підтримує в повному розмірі (вх. № 1143 від 01.02.2021р.).
Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Ухвала суду від 21.12.2020р., яка направлялась судом на адресу відповідача, зазначену у позовній заяві, та яка співпадає з адресою відповідача згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб та громадських формувань (а.с.114-115) повернулася до суду з відміткою пошти на конверті, що адресат відсутній за вказаною адресою.
Згідно ч.7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.
У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.
Згідно п. п. 3-5 ч.6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Згідно ст. 232 ГПК України судовим рішенням є, зокрема, ухвали.
Отже, з врахуванням вищезазначеного, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.
В судовому засіданні 02.02.2021р. судом ухвалено рішення згідно ст. 240 ГПК України.
Розглянувши матеріали справи, суд встановив:
Згідно рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області № 568 від 19.04.2019 року "Про визначення товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ" виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води" (а.с.14) ТОВ Кременчуцька ТЕЦ визначено виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води по лівобережній частині міста Кременчука від джерела ТОВ Кременчуцька ТЕЦ.
Відповідно до рішення № 568 від 19.04.2019 року ТОВ Кременчуцька ТЕЦ з 25.04.2019 року надає послуги з теплопостачання.
З матеріалів справи вбачається, що до 25.04.2019 p. виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води по лівобережній частині міста Кременчука було AT Полтаваобленерго. Договори про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води споживачам були укладені з AT Полтаваобленерго.
Враховуючи зміну виконавця послуг, між Первісним виконавцем AT Полтаваобленерго, Споживачем - Дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) № 46 Кременчуцької міської ради Полтавської області (далі - Відповідач) та Новим виконавцем - ТОВ Кременчуцька ТЕЦ (далі - Позивач) 12.06.2019 року було укладено Угоду № 1 про зміну Сторони у зобов`язанні (далі Угода, а.с.13).
Згідно п.1 Угоди Сторони домовилися, що Виконавець передає, а Новий виконавець приймає на себе всі права та обов`язки Виконавця, згідно Договору № 1713 від 01.01.2010 року та з 25.04.2019 року стає стороною Договору.
Пунктом 3 Угоди передбачено, що Споживач не заперечує проти заміни Виконавця на Нового виконавця в Договорі і, підписуючи зі своєї сторони цю Угоду, дає згоду на зміну сторони в порядку та на умовах, визначених цією Угодою.
Згідно п.5 Угоди Споживач за отримані з 25.04.2019р. послуги по Договору проводить розрахунки з Новим виконавцем на рахунок зазначений у даній Угоді. У зв`язку з початком надання послуг з 25.04.2019р. першим розрахунковим періодом є період з 25.04.2019р. по 31.05.2019р. Споживач сплачує на користь Нового виконавця вартість отриманих послуг за період з 25.04.2019 р. по 31.05.2019 р. В подальшому розрахунковим періодом є календарний місяць.
Відповідно до п.7 Угоди заміна Сторони у зобов`язанні за цією Угодою не тягне за собою жодних інших змін умов Договору окрім тих, що передбачені цією Угодою. Ця Угода вважається укладеною з моменту підписання Сторонами та починає діяти з 25.04.2019року і діє протягом дії Договору (п.8 Угоди).
Згідно п.1.1 Договору № 1713 від 01.01.2010 року (надалі Договір, а.с.7-8) Теплопостачальна організація зобов`язується надавати Споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з постачання теплової енергії в гарячій воді, а Споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами та здійснювати інші платежі у строки і на умовах, передбачених цим договором та додатками до нього.
Пунктом 1.2 Договору визначено, що тарифи на послуги з теплопостачання затверджуються в установленому порядку відповідно до ЗУ Про теплопостачання № 2633-IV від 02.06.2005 року та діючого законодавства України.
Додатком № 2 до Договору встановлено фактичні обсяги теплового навантаження та теплопостачання і орієнтовна вартість теплової енергії, відпущеної Споживачу за поточний рік відповідно до тарифів, діючих на момент укладання Договору, а Додатком № 3 до Договору встановлено тариф на момент укладення Договору, можливість його зміни і повідомлення про це Споживача.
Розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються у відповідності до п. 23 Правил користування тепловою енергією (далі - Правила), затверджених постановою КМУ № 1198 від 03.10.2007 року, п. 2.2.2 Договору та Додатку № 4 Порядок розрахунків за спожиту теплову енергію до Договору (а.с.12).
Згідно з п. 23 Правил - розрахунки за використану теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору, на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку.
Згідно з п. 2 Додатку № 4 до Договору - Споживач, який має прилади обліку, щомісяця самостійно знімає покази станом на 25 число календарного місяця(розрахункового періоду), оформлює Відомість про фактичні покази розрахункових приладів обліку та надає її Теплопостачальній організації для здійснення розрахунку, оформлення рахунку та Акта про обсяги спожитої Споживачем теплової енергії. Наявність приладу обліку на об`єкті Споживача вказано в Додатку № 1 до Договору (а.с.9).
Обсяг фактично спожитої за розрахунковий період теплової енергії з урахуванням розрахункової величини втрат у відрізку мережі від місця встановлення засобів обліку до межі балансової належності тепломереж, підтверджується «Актом про обсяги спожитої (постановленої) Споживачем (субспоживачем) теплової енергії» (Додаток №4-2), який оформлюється Теплопостачальною організацією на підставі «Відомості про фактичні покази розрахункових приладів обліку» (Додаток №4-1) та підтверджується Споживачем у десятиденний термін. У разі неповернення Споживачем належно підтвердженого «Акта про обсяги спожитої Споживачем теплоенергії» або відмови від його підпису останній вважається дійсним з дати його виписки за умови його підписання трьома представниками Теплопостачальної організації (п. 5 Додатку № 4 до Договору).
На виконання умов договору позивач відповідачу здійснив постачання теплової енергії з жовтня 2019 р. по березень 2020 р. на загальну суму 458 583,55 грн., що підтверджується Актами про обсяги спожитої (поставленої) споживачу (субспоживачу) теплової енергії (а.с. 34-37)
Вказані акти, окрім акту про обсяги спожитої (поставленої) споживачу (субспоживачу) теплової енергії від 30.04.2020 р. (перерахунок за березень 2020 р. (а.с.37)), підписані та скріплені печатками обома сторонами без зауважень.
З урахуванням п. 5 Додатку № 4 до Договору, акт про обсяги спожитої (поставленої) споживачу (субспоживачу) теплової енергії від 30.04.2020 р. є дійсним з дати його виписки, оскільки підписаний трьома представниками Теплопостачальної організації.
Позивач відповідачу виставив рахунки на оплату за номерами 1713 від 24.10.2019р., 21.11.2019р., 20.12.2019р., 31.01.2020р., 29.02.2020р., 31.03.2020р., 30.04.2020р. (а.с. 20-26).
Вищезазначені акти про обсяги спожитої (поставленої) споживачу (субспоживачу) теплової енергії та рахунки були надані відповідачу, що підтверджується копіями реєстрів (а.с.27-33).
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1082 від 24.12.2019 року у період з грудня 2019 року по квітень 2020 року Позивачем здійснювався перерахунок за теплову енергію у зв`язку зі зміною ціни газу, придбаного у поточному місяці. В рахунках Позивача відображено коефіцієнт перерахунку в місяці наступному за звітним.
Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У відповідності до ст. 24 ЗУ Про теплопостачання, ст. 193 ГК України, ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 251 ЦК України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настання якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.
Згідно статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
Згідно пункту 1 Додатку № 4 до Договору - Розрахунковим періодом є календарний місяць. Споживач за 3 дні до початку розрахункового періоду сплачує Теплопостачальній організації прогнозовану вартість теплової енергії за вказаними в Додатку № 2 Гкал, передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми заборгованості на початок місяця. Сплату рахунків Теплопостачальної організації, виписаних на виконання даного Договору, Споживач зобов`язаний проводити не пізніше 7 (семи) календарних днів з моменту їх надсилання (надання). За дату оплати приймається дата зарахування коштів на розрахунковий рахунок Теплопостачальної організації.
Відповідач порушив умови договору, розрахунки з позивачем здійснював не в повному обсязі та несвоєчасно (проплачено 245 532, 01 грн.), внаслідок чого за ним утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 177 842,82 грн. за період з січня 2020р. по березень 2020р.
Доказів погашення боргу відповідачем не надано.
Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача суми бору по договору №1713 від 01.01.2010р. в розмірі 177 842,82 грн. за період з січня 2020р. по березень 2020р. обґрунтована, підтверджена належними доказами та підлягає задоволенню.
Посилання відповідача на відсутність бюджетного фінансування, яке призвело до утворення заборгованості, не є підставою для звільнення відповідача від виконання зобов`язань по Договору.
Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплати неустойки.
Згідно ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
За ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.
У відповідності до п. 6 Додатку № 4 до Договору, п. 4.2.2 Договору № 1713 від 01.01.2010 року про постачання теплової енергії в гарячій воді, ЗУ Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань - за несвоєчасне внесення плати за спожиту теплову енергію Споживач сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується. На суму боргу здійснюються додаткові нарахування із застосуванням індексу інфляції та три відсотки річних за весь час прострочення.
Позивач відповідачу нарахував пеню у розмірі 7 540,72 грн. за період з 28.11.2019р. по 11.03.2020р.
Судом здійснено перерахунок пені за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості штрафних санкцій "Ліга. Закон", яка становить 7 538,33 грн. за період з 28.11.2019р. по 11.03.2020р.
Суд дійшов висновку про зменшення розміру нарахованої пені, виходячи з наступного.
Згідно ст. 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.
Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
Згідно ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки (до якої віднесено штраф і пеню) встановлюється договором або актом цивільного законодавства і може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки), тощо.
При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
Враховуючи те, що відповідач є комунальним дошкільним навчальним закладом, що займається вихованням дітей, є бюджетною неприбутковою установою, а також те, що дії відповідача щодо несвоєчасного виконання взятих на себе зобов`язань за договором не мали негативних наслідків у вигляді збитків, виходячи із загальних засад, встановлених у ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд зменшує розмір пені на 50%, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені підлягають задоволенню частково в розмірі 3 769,17 грн. В іншій частині стягнення пені позов задоволенню не підлягає.
При вирішенні клопотання про зменшення розміру пені суд керувався практикою Верховного Суду, зокрема, постановою Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 923/536/18.
Позивачем відповідачу по договору № 1713 від 01.01.2010 року про постачання теплової енергії в гарячій воді та згідно ст. 625 ЦК України нараховано суму інфляції в розмірі 2 065,10 грн. за період з 28.11.2019р. по 30.09.2020р. та 3% річних - 4 109,66 грн. за період з 01.11.2019р. по 30.10.2020р.
Судом здійснено перерахунок суми інфляції та 3% річних за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості штрафних санкцій "Ліга. Закон".
Відповідно до наданої позивачем суду документації про постачання теплової енергії відповідачу, сума інфляційних нарахувань становить 1 881,75 грн. за період з 01.03.2020р. по 30.09.2020р. та 3% річних - 4 099,26 грн. за період з 01.11.2019р. по 30.10.2020р., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Отже, вимоги позивача про стягнення з відповідача 191 558,30 грн. по договору № 1713 від 01.01.2010р. на постачання теплової енергії в гарячій воді та угоді № 1 від 12.06.2019р. про зміну сторони у зобов`язанні, в т.ч. 177 842,82 грн. - вартість спожитої теплової енергії, 7 540,72 грн. - пені, 2 065,10 грн. - інфляційних нарахувань, 4 109,66 грн. - 3% річних від простроченої суми підлягають задоволенню частково.
З відповідача на користь позивача підлягає стягненню: 177 842,82 грн. - основного боргу, 3 769,17 грн. - пені, 1 881,75 грн. - інфляційних нарахувань та 4 099,26 грн. - 3% річних.
В іншій частині позов задоволенню не підлягає.
Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст. 13 ГПК України).
Згідно ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 123, 129, 232, 236, 238, 240, 241 ГПК України, суд, -
1. Позов задовольнити частково.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
3. В решті позову - відмовити.
Згідно ч.1,ч.2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Згідно ст. 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Суддя Солодюк О.В.