АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року м. ОдесаСправа № 916/368/20
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Бєляновського В.В., Богатиря К.В.

секретар судового засідання Герасименко Ю.С.

За участю представників учасників справи:

від позивача адвокат Маклашевська А.О. за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Служби автомобільних доріг в Одеській області

на рішення Господарського суду Одеської області від 13.10.2020

по справі №916/368/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомагістраль-Південь"

до Служби автомобільних доріг в Одеській області

про стягнення 280770,23 грн

ВСТАНОВИВ

У лютому 2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Автомагістраль-Південь" (далі ТОВ Автомагістраль-Південь") звернулося до Господарського суду Одеської області із позовною заявою у якій просило стягнути з Служби автомобільних доріг в Одеській області на свою користь заборгованість у загальному розмірі 280 770,23 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором підряду в частині повної та своєчасної оплати виконаних позивачем робіт.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 13.10.2020 позов задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача 280770,23 грн заборгованості та 4211,56 грн витрат зі сплати судового збору.

В мотивах оскаржуваного рішення місцевий господарський суд зазначив, що позивачем на виконання умов укладеного між сторонами договору підряду було виконано роботи по капітальному ремонту автомобільної дороги, однак, відповідач у порушення взятих на себе зобов`язань за договором здійснив оплати виконаних позивачем робіт лише частково.

Не погодившись із даним рішенням до Південно-західного апеляційного господарського суду звернулася Служба автомобільних доріг в Одеській області з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 13.10.2020 по справі №916/368/20 та відмовити у позові у повному обсязі.

В обґрунтування своєї скарги відповідач зазначає, що судом першої інстанції не повно встановлено обставини справи, не здійснено аналіз умов договору підряду з приводу виконання якого виникла заборгованість щодо стягнення якої було подано позовну заяву, чим неправильне визначено відповідно до встановлених судом обставин правовідносин які склались між сторонами щодо виконання договору підряду.

Посилаючись на приписи ст.ст. 193, 318, 321 ГК України та п.п. 1, 4.1., 7.10., 17.1 укладеного між сторонами договору скаржник зазначає, що Служба автомобільних доріг в Одеській області не мала законних підстав для здійснення перерахування коштів за договором у сумі 280 770,23 грн на користь позивача, до моменту отримання відповідного фінансування з державного бюджету.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.12.2020 відкрито апеляційне провадження у справі №916/368/20 та призначено справу до розгляду на 10.02.2021.

Судом апеляційної інстанції отримано відзив на апеляційну скаргу від ТОВ Автомагістраль-Південь" в якому позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

В обґрунтування своїх заперечень позивач зазначає, що суд першої інстанції в результаті всебічного та детального вивчення матеріалів справи цілком законно та обґрунтовано встановив належне виконання позивачем взятих на себе за договором зобов`язань, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, а також вірно встановив, що відповідач у порушення умов договору щодо оплати виконаних позивачем робіт, не здійснив повний розрахунок за здійснені позивачем роботи, що відповідно є підставою для стягнення з нього заявленої суми заборгованості.

Під час судового засідання від 10.02.2021 представник ТОВ Автомагістраль-Південь" надав пояснення у відповідності до яких не погоджується із доводами апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Повноважний представник Служби автомобільних доріг в Одеській області у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином.

Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Одеської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, 22.09.2011 між Службою автомобільних доріг в Одеській області (замовник) та ТОВ Автомагістраль-Південь (підрядник) укладено договір підряду №63К у відповідності до п.1.1. якого замовник доручає, а підрядник приймає на себе зобов`язання своїми силами і засобами, виконати на свій ризик роботи по капітальному ремонту автомобільної дороги державного значення Київ-Одеса транспортна розв`язка на км 458+820 (с. Нерубайське) Одеської області, (залишок робіт), за рахунок коштів державного бюджету. Склад і об`єми робіт, які доручаються підряднику до виконання, визначені проектно-кошторисною документацією (п.1.2. договору).

Згідно з п.3.1. договору договірна ціна робіт, виконання яких доручається підряднику, становить 44375,459 тис. грн.

Пунктом 4.1. договору визначено, що розрахунки за виконані роботи здійснюються замовником щомісячно на підставі довідки про вартість виконаних підрядних робіт (ф. КБ-3) та акту прийняття виконаних підрядних робіт (ф.КБ-2в), підписаних уповноваженими представниками сторін.

Підставою для здійснення розрахунків є підписані Сторонами Акт прийняття виконаних підрядних робіт (ф. КБ-2в) та Довідка про вартість виконаних підрядних робіт (ф. КБ-3), які складаються Підрядником і подаються для підписання Замовнику до 01 числа місяця, наступного за звітним. Після здійснення приймання виконаних робіт Замовник проводить оплату за фактично виконані роботи протягом 30 календарних днів на умовах п.19.1. Договору. Форма розрахунків безготівкова на підставі актів виконаних робіт по формі КБ-2, КБ-3 (п.п.4.2., 4.3. договору).

У відповідності до п. 5.1.договору терміни виконання робіт встановлюються договором підряду і визначаються датою їх початку і закінчення в календарному графіку. Початок робіт 22 вересня 2011, закінчення робіт грудень 2012 (п.5.2. договору).

У пунктів 6.2.3. договору сторонами погоджено, що замовник зобов`язаний прийняти в установленому порядку і оплатити виконанні роботи.

Згідно з п. 7.11. договору всі спори, що виникають в процесі виконання умов цього договору, вирішуються сторонами шляхом переговорів. У випадку неможливості досягнення взаємної згоди мирним шляхом, сторони передають конфлікт на розгляд до Господарського суду для вирішення справ по суті в порядку, встановленому діючим законодавством.

Пунктами 17.1., 17.2. договору сторони погодили, що замовник зобов`язаний, виходячи з фактичного виділення коштів замовнику з бюджету, забезпечити безперервне і своєчасне фінансування додаткових робіт з капітального ремонту автомобільної дороги державного значення, доручених для виконання підряднику, на основі договірної ціни, згідно з п.4.1. цього договору, яка уточнюється по фактичних витратах. Фінансування робіт проводиться за планом, який складається замовником, узгоджується підрядником, і є невід`ємною частиною договору підряду.

Відповідно до п. 22.1. договору він набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31 грудня 2012 і виконання зобов`язань сторін по договору.

22.09.2011 сторонами складено та підписано акт приймання-передачі будівельного майданчика за договором №63К від 22.09.2011 у відповідності до якого замовник передав, а підрядник прийняв будівельний майданчик, а саме визначений договором майданчик для виконання робіт по капітальному ремонту автомобільної дороги державного значення Київ-Одеса транспортна розв`язка на км 458+820 (с. Нерубайське) Одеської області, (залишок робіт).

Сторонами за договором підряду також погодженні договірна ціна, календарний план виконання робіт по капітальному ремонту та план фінансування об`єкту капітального ремонту.

Додатковими угодами №1-14 до договору підряду №63К від 22.09.2011 сторонами були погоджені зміни, зокрема, до календарного і фінансового планів, строків виконання робіт, строку дії договору.

Між сторонами 17.09.2013 підписано довідку про вартість виконаних будівельних робіт за вересень 2013 року (форма КБ-3), відповідно до якої вартість виконаних підрядником робіт та витрати становлять 3 219 623 грн.

Також сторонами 17.09.2013 підписано акт №1 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2013 року (форма КБ-2в) на загальну суму 808 682 грн, акт №2 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2013 року (форма КБ-2в) на загальну суму 1182421 грн та акт №3 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2013 року (форма КБ-2в) на загальну суму 1228520 грн.

Отже, загальна сума вищезазначених актів відповідає довідці і становить 3 219 623 грн.

Між сторонами 30.09.2013 підписано Довідку про вартість виконаних будівельних робіт за вересень 2013 року (форма КБ-3), відповідно до якої вартість виконаних робіт та витрати становлять 2 941 075 грн.

Також сторонами 30.09.2013 підписано Акт №1 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2013 року (форма КБ-2в) на загальну суму 906139 грн, акт №2 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2013 року (форма КБ-2в) на загальну суму 244676 грн, акт №3 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2013 року (форма КБ-2в) на загальну суму 23545 грн, акт №4 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2013 року (форма КБ-2в) на загальну суму 1538128 грн та акт №5 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2013 року (форма КБ-2в) на загальну суму 228587 грн.

Загальна сума вищезазначених актів відповідає довідці і становить 2 941 075 грн.

Наявними матеріалами справи підтверджується,що відповідач за вищевказаними формами сплатив на користь позивача 5 879 927,77 грн, а саме 20.09.2013 - 979 694,00 грн. (т.1 а.с.153); 30.09.2013 1 941 075,00 грн. (т.1 а.с.154); 18.11.2013 449 154,42 грн. (т.1 а.с.155); 05.12.2013 394 965,69 грн. (т.1 а.с.156); 26.12.2013 318 260,86 грн. (т.1 а.с.157); 20.05.2015 496 778,00 грн. (т.1 а.с. 158); 03.12.2015 650 000,00 грн. (т.1 а.с.159); 04.12.2015 649 999,80 грн. (т.1 а.с.160).

Однак, заборгованість у розмірі 280 770,23 грн (2 941 075 + 3 129 623 - 5 879 927,77) відповідачем сплачена не була.

Сторонами складені та підписані акти звірки взаєморозрахунків від 07.12.2016, 17.01.2017, 05.01.2018, 09.01.2019, 09.01.2020 у відповідності до яких з 2016 по 2020 роки за відповідачем рахується заборгованість перед позивачем у розмірі 280 770,23 грн.

У квітні 2019 ТОВ Автомагістраль-Південь" звернулося до відповідача з вимогою про сплату заборгованості в якій запропонувало протягом десяти днів з моменту отримання цієї вимоги оплатити наявну заборгованість шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок товариства.

Звертаючись із позовом до суду першої інстанції позивач зазначив, що Службою автомобільних доріг в Одеській області вимога виконана не була, наявна заборгованість залишилася несплаченою, що й стало підставою для звернення із даним позовом до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення місцевий господарський суд дійшов висновку щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог та задовольнив їх у повному обсязі.

Колегія судів Південно-західного апеляційного господарського суду з цього приводу зазначає таке.

Згідно з ст. 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Статтею 14 ЦК України визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтями 627, 629 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 173 ГК України та ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У відповідності до положень ст. 193 ГК України та ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов`язання. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

За положеннями статті 838 ЦК України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником як замовник.

Відповідно до ч. 1 ст. 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Згідно з частинами 4, 6 статті 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Замовник має право відмовитися від прийняття робіт у разі виявлення недоліків, які виключають можливість використання об`єкта для вказаної в договорі мети та не можуть бути усунені підрядником, замовником або третьою особою.

Статтею 854 ЦК України визначено, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Відповідно до ч. 4 ст. 879 ЦК України оплата робіт здійснюється після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Так, наявними матеріалами справи, а саме довідками про вартість виконаних будівельних робіт за вересень 2013 року (форма КБ-3), актами №1, №2, №3 від 17.09.2013 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2013 року (форма КБ-2в), актами №1, №2, №3, №4, №5 від 30.09.2013, підтверджується, що позивач на виконання взятих на себе договірних зобов`язань здійснив роботи по капітальному ремонту автомобільної дороги на загальну суму 6 160 698 грн.

Наведені довідки та акти підписані обома сторонами без будь-яких зауважень та скріплені печатками юридичних осіб.

Судова колегія також відзначає, що відповідач ані під час розгляду справи у суді першої інстанції, ані в апеляційній скарзі не заперечував проти повного та належного виконання позивачем робіт за договором.

Однак, відповідач у порушення взятих на себе договірних зобов`язань оплатив здійснені позивачем роботи лише частково, що підтверджується наявними у матеріалах справи виписками по рахунку, заборгованість у розмірі 280 770,23 грн відповідачем сплачена не була.

З урахуванням наведеного судова колегія вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Колегією суддів не приймаються до уваги твердження апелянта, із посиланням на п. 7.10. укладеного між сторонами договору підряду, про те, що відповідач не мав законних підстав для здійснення перерахування коштів за договором у сумі 280 770,23 грн до моменту отримання відповідного фінансування з державного бюджету, з наступних підстав.

Спірні відносини, які склались між сторонами на підставі договору підряду є цивільно-правовими та регулюються положеннями Цивільного та Господарського кодексів України.

Частиною 2 ст. 218 ГК України та ст. 617 ЦК України не передбачено такої підстави для звільнення від відповідальності, як відсутність у боржника необхідних коштів.

Виходячи з положень ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України і ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших нормативно-правових актів, договору. Сама по собі відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях від 29.06.2004 у справі "Войтенко проти України" та від 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Юліус проти України" вказав, що відсутність відповідних асигнувань у Державному бюджеті не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

На підставі ч. 2 ст. 617 ЦК України, ч. 2 ст. 218 ГК України та рішення Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Юліус проти України" від 18.10.2005 відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України на відповідний рік, не виправдовує бездіяльність органу державної влади і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення грошового зобов`язання (постанова Верховного Суду України від 15.05.2012 у справі №11/446).

Таким чином, відсутність бюджетного фінансування коштів не є підставою для звільнення відповідача від відповідальності за порушення перед позивачем зобов`язання зі сплати заборгованості за договором підряду.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.07.2019 у справі №910/4377/18 та від 08.07.2019 у справі №910/4375/18.

Державні органи не можуть посилатися на відсутність коштів як на підставу невиконання зобов`язань (див., з-поміж інших судових рішень, рішення у справі "Бурдов проти Росії" (Burdov v. Russia), пункт 35).

Окрім того, Європейський Суд зауважив, що він не може прийняти аргумент Уряду, що визначає таку відсутність бюджетних коштів як "виняткові обставини" (див. "Іммобіліаре Саффі" (Immobiliare Saffi), та "Меацці" (Meazzi); а також рішення "Сколо проти Італії" (Scollo c. ), від 28 вересня 1995 року, серія A N 315-C).

До того ж, згідно з приписами статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями і, оскільки між сторонами виникли майнові відносини, які засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (частина перша статті 1 ЦК України), що регулюються актами цивільного законодавства України, то відсутність у відповідача необхідних коштів або взяття нею зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань не звільняє її від обов`язку виконати зобов`язання за Договором.

Судова колегія також відзначає, що у п. 21.2. договору сторонами погоджено, що замовник має право розірвати договір за обставин, зокрема, відсутності коштів для фінансування об`єкту.

Відтак, в разі відсутності коштів для оплати замовник був вправі та мав фактичну можливість розірвати договір підряду укладений з позивачем.

Проте наявні матеріали справи не містять доказів на підтвердження звернення відповідача до позивача з приводу розірвання договору підряду у зв`язку із відсутністю коштів для фінансування об`єкту.

Слід також відзначити, що за приписами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 74 ГПК України).

Однак, у порушення наведених приписів, відповідач стверджуючи про відсутність відповідного фінансування з державного бюджету, не надав жодних доказів на підтвердження своїх доводів.

Згідно з статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, колегія суддів вважає, що наведені скаржником порушення допущені судом першої інстанції не знайшли свого підтвердження, а тому підстави для скасування рішення Господарського суду Одеської області від 13.10.2020 відсутні, що зумовлює залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення Господарського суду Одеської області від 13.10.2020 у справі №916/368/20 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено та підписано 15.02.2021.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Бєляновський В.В.

Суддя Богатир К.В.