ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"09" лютого 2021 р.Справа № 922/344/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

розглянувши матеріали

позовної заяви Фізичної особи підприємця Мацак Володимира Трохимовича, село Лиман,

до Державного підприємства "Жовтневе лісове господарство", місто Мерефа,

про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, фізична особа-підприємець Мацак Володимир Трохимович, звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача, Державного підприємства "Жовтневе лісове господарство", про стягнення загальної грошової суми заборгованості у розмірі 101 878,33 грн. (з яких сума основної заборгованості 90 889,01 грн., інфляційні втрати 4 462,22 грн., три відсотки річних 2 756,75 грн., пеня 3 770,35 грн.) за договорами: № 313-3/19-ЛЗ про надання послуг, пов`язаних з лісівництвом від 26 вересня 2019 року, № 229-3/19-ЛЗ про надання послуг, пов`язаних з лісівництвом від 25 липня 2019 року, № 322-4/19-ЛЗ про надання послуг, пов`язаних з лісівництвом від 01 жовтня 2019 року.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви, зважаючи на наступне.

Частиною 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України" та від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Отже, доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений, зокрема, Господарським процесуальним кодексом України.

Відповідно до пункту 2 частини 5 статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

Положеннями частини 1 статті 173 Господарського процесуального кодексу України визначено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. При цьому зміст наведеної норми свідчить про можливість, а не про обов`язковість об`єднання декількох вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. Навіть у випадку, коли позивач правомірно об`єднав вимоги, пов`язані між собою, суд вправі повернути позовну заяву, якщо вважатиме, що сумісний розгляд об`єднаних вимог перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору.

Під вимогою слід розуміти матеріально - правову вимогу позову, яка складає його предмет. Підставою позову є фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача. Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку.

Отже, об`єднані вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких ґрунтується позов в цілому.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відтак, допускається можливість об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, якщо обставини, на яких вони ґрунтуються, підтверджуються тими самими доказами.

Згідно зі статтею 47 Господарського процесуального кодексу України, позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо іншої сторони діє в судовому процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо:1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права або обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки.

Отже, позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. Право об`єднати кілька однорідних позовних заяв або справ, у яких беруть участь ті ж самі сторони, надане також судді. При цьому останній вправі вирішувати питання про об`єднання лише тих заяв (справ), які перебувають в його провадженні. Однорідними можуть вважатися позовні заяви, які, пов`язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

З огляду на зазначене, суб`єкту господарювання (позивачу) для побудови ефективної стратегії судового захисту необхідно при викладенні в позовній заяві кількох фактів та вимог стежити за структурою їх подання в прив`язці відразу до двох аспектів: підстави виникнення спору та доказової бази. У разі розбіжності в деяких обставинах спору в контексті його виникнення або доказів доцільно формувати окремі позовні заяви.

Як-то встановлено з поданої позовної заяви, в межах даного позову позивачем об`єднано позовні вимоги, які ґрунтуються на трьох договорах, а саме:

- договір про надання послуг, пов`язаних з лісівництвом № 322-4/19-ЛЗ від 01 жовтня 2019 року (стягнення основного боргу, інфляційних та 3 % річних);

- договір про надання послуг, пов`язаних з лісівництвом № 313-3/19-ЛЗ від 26 вересня 2019 року (стягнення основного боргу, інфляційних та 3 % річних);

- договір про надання послуг, пов`язаних з лісівництвом № 229-3/19-ЛЗ від 25 липня 2019 року (стягнення основного боргу, інфляційних та 3 % річних).

Однак, заявлені позовні вимоги не пов`язані між собою ні підставою виникнення, ні поданими доказами, а саме:

- підстави виникнення вимог позивача різні договори хоча і мають одну правову природу (регулювання правовідносин по договору надання послуг), однак це три самостійних правочинів;

- обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача - не підтверджуються тими ж самими доказами, що й обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача на підставі кожного з трьох правочинів;

- вимоги за вказаними договорами не є основними або похідними позовними вимогами.

Отже, за поданою позивачем позовною заявою фактично підлягають вирішенню три окреми спори між тими ж сторонами, що зумовлює суд здійснити аналіз та встановити факт виконання відповідачем кожного договору окремо, з`ясувати обставини щодо належного/неналежного виконання контрагентами взятих на себе зобов`язань за договорами, а також підстави для стягнення заборгованості за кожним з договорів окремо. Крім того, судом має бути надана правова оцінка договорам з точки зору правової природи укладених договорів, настання строку виконання зобов`язання і в свою чергу при вирішенні вимог, що виникли з договорів, суд має надати оцінку договірним відносинам сторін по трьох договорам, визначити строк їх дії, встановити чи є обставини, на які зроблені посилання про наявність порушення відповідачем своїх зобов`язань підставою вважати їх такими, що виникли з договорів тощо. Крім того, у зв`язку з тим, що позивачем заявлено до стягнення за кожним з договором 3% річних, інфляційних втрат та штрафної санкції, судом має бути визначено початок перебігу прострочки відповідача та закінчення нарахування за кожним випадком неналежного виконання відповідачем його договірного грошового зобов`язання.

Єдиною спорідненістю вимог за позовом є склад учасників, проте зазначена обставина не є процесуально спроможною підставою для їх (вимог) об`єднання в одному провадженні, а схожість вимог, договорів, відносин (їх однорідність), спільність предмету договорів і однаковість їхніх істотних умов, так само як і подібність документів, які є доказами невиконання умов договорів, не дає права позивачеві об`єднувати в одній позовній заяві вимоги із виконання 3-х договорів. Таке об`єднання вимог не відповідає статті 173 Господарського процесуального кодексу України і тягне за собою повернення позовної заяви, оскільки стаття 174 цього кодексу зобов`язує, а не надає суду право повернути позовну заяву, якщо у ній об`єднані вимоги, не пов`язані між собою ні підставою виникнення, ані поданими доказами.

Позивач, штучно об`єднавши в одному позові вимоги по трьом договорам, ухиляється від сплати судового збору в більшому розмірі (фактично необхідно сплатити 2 270,00 грн. х 3), що спричиняє не поповнення державного бюджету України та внаслідок чого держава України не отримує грошові кошти, які є необхідними для виконання функцій держави.

Додатково суд зазначає, що акти приймання-передачі робіт та послуг № 538 від 27 вересня 2019 року та № 704 від 31 жовтня 2019 року стосуються договірних відносин, які не охоплені підставою та предметом позову, а саме договором № 230-3/119-ЛЗ від 25 липня 2019 року, який не фігурує ані по тексту позовної заяви, ані в прохальній частині позову. А в додатках до позовної заяви, визначені документи, фігурують як документальний супровід до договору № 229-3/19-ЛЗ від 25 липня 2019 року та договору № 313-3/19-ЛЗ від 26 вересня 2019 року. Таким чином, декілька документів до позовної заяви взагалі не охоплені позовними вимогами.

Крім того, навіть якщо припустити можливість застосування судом норми статті 173 господарського процесуального кодексу України (в частині роз`єднання позовних вимог), у суду відсутня можливість достеменно встановити чітки суми до стягнення, адже позивачем в прохальній частині позову зазначено загальну суму заборгованості одразу по трьом договорам, що в свою чергу спричинить неможливість для суду вирахувати та прорахувати як суми основного боргу по кожному з договорів, так і похідні вимоги (річні, інфляційні та пеню).

Враховуючи вище викладене, а також те, що підставами виникнення спірних правовідносин сторін є господарські договори, кожен із яких, незважаючи на однаковий суб`єктний склад та правову природу, породжує різні взаємні права та обов`язки, які хоч і є подібними, але стосуються окремих предметів, врегульованих сторонами окремими договорами, суд дійшов висновку, що сумісний розгляд об`єднаних позивачем вимог не лише суперечить приписам статті 173 Господарського процесуального кодексу України, але й значно утруднить та сприятиме затягуванню учасниками судового процесу вирішення спору по суті, так як подані в обґрунтування позовних вимог та ті, що мають бути ще витребувані докази, в тому числі ті, на які посилається в позовній заяві позивач, є окремими по вказаним договорам, а відтак, суд, повертає позивачу позовну заяву та додані до неї документи через порушення у даному позові правил об`єднання вимог.

При цьому, суд звертає увагу позивача на те, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків. Окрім того, позивач жодним чином не позбавлений права звернутись до суду з вимогами про стягнення заборгованості з окремими позовами, які у встановленому порядку мають бути розглянуті компетентним судом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 173, 174, 232-236 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Харківської області, -

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву і додані до неї документи Фізичній особі-підприємцю Мацак Володимиру Трохимовичу..

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня складання повного тексту ухвали відповідно до статей 256, 257 ГПК України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень Кодексу.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвалу підписано 09 лютого 2021 року.

Суддя Калініченко Н.В.