Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

"09" лютого 2021 р. м. Рівне Справа № 918/1201/20

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Войтюка В.Р., при секретарі судового засідання Мамчур А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергохімсервіс"

до відповідача Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція"

про стягнення в сумі 1 112 912 грн. 56 коп.

В засіданні приймали участь:

Від позивача: Занін М.Ю. (копія наказу №2/12.15-к від 09.12.2015 р.);

Від відповідача: Шолом С.В. (витяг ЄДРЮОФОПГФ від 15.07.2020 р.).

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергохімсервіс" (далі - позивач) звернулося до господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (далі - відповідач) про стягнення в сумі 1 112 912 грн. 56 коп.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергохімсерві та Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" укладено договір № 53-122-01-19-08841 від 14 листопада 2019 року.

На виконання умов договору постачальник у 2020 року здійснив поставку товару на загальну суму 2 289 600 грн. 00 коп., що підтверджується видатковими накладними.

Водночас, покупець після постачання товару свій обов`язок щодо сплати за поставлений товар не виконав, чим порушив умови договору. Заборгованість за поставлений товар складає 1 076 400 грн. 00 коп.

Керуючись положеннями статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував відповідачу 33 516 грн. 24 коп. 3% річних та 2 996 грн. 32 коп. інфляційних втрат.

В судовому засіданні 09 лютого 2021 року представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задоволити останні.

Відповідач у свою чергу подав до суду відзив на позовну заяву.

У своєму відзиві на позов відповідач зазначив, що наявна заборгованість пов`язана зі складним фінансовим становищем підприємства, проте незважаючи на ситуацію яка склалася відповідач вживає всіх заходів для оплати боргу.

Зокрема станом на час розгляду справи сума основного боргу становить 1 076 400 грн. 00 коп., яка визнається відповідачем.

Крім того, відповідач зауважив про помилковість обрахунку 3% річних наданого позивачем, а також просить суд зменшити розмір заявлених до стягнення адвокатських послуг.

Водночас, до початку розгляду справи по суті відповідач подав суду клопотання, у якому зазначив, що відповідач визнає суму основного боргу за договором, та просить врахувати дану обставину під час вирішення питання розподілу судових витрат.

В судовому засіданні 09 лютого 2021 року представник відповідача позовні вимоги визнав з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву та заяву про долучення до матеріалів справи платіжного доручення № 591 від 21 січня 2021 року.

Заяви та клопотання у справі.

18 січня 2021 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від відповідача в порядку ст. 165 ГПК України надійшов відзив на позовну заяву.

03 лютого 2021 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

08 лютого 2021 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від відповідача надійшла заява про долучення до матеріалів справи платіжного доручення № 591 від 21 січня 2021 року.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 30 грудня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 918/1201/20, визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 19 січня 2021 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 19 січня 2021 року закрито підготовче провадження по розгляду позовної заяви у справі № 918/1201/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергохімсервіс" до відповідача Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" про стягнення в сумі 1 112 912 грн. 56 коп. та призначено розгляд справи № 918/1201/20 до судового розгляду по суті на 09 лютого 2021 р. об 09:30 год.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

14 листопада 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергохімсервіс" (далі - постачальник) та Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (далі - замовник) укладено договір поставки № 53-122-01-19-08841 (далі - договір), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язався поставити та передати у власність покупця, а покупець зобов`язався приймати й оплачувати замовлений товар в порядку та умовах, визначених в договорі.

Пунктом 3.1. передбачено, що постачальник здійснює поставку продукції в строк до 28 лютого 2020 року на умовах DDP 34400, м. Вараш, Рівненської обл., склад РВ ВП "Складське господарство "ДП "НАЕК "Енергоатом".

Пунктами 2.1, 2.2 договору сторони визначили, що ціна продукції, що поставляється за цим договором, складає 1 908 000 грн. 00 коп., крім того ПДВ - 381 600 грн. 00 коп. Загальна сума договору складає 2 289 600 грн. 00 коп.

Згідно з п. 6.1. договору сторони визначили, що оплата за поставлену якісну продукцію здійснюється замовником за умови реєстрації постачальником податкової накладної у ЄРПН, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника на протязі 45 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатну продукцію згідно СОУ НАЕК 038:2017 "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для АЕС".

Згідно з п. 11.1. договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та скріпленням печатками. Строк дії даного договору - по 31 грудня 2020 року, а в частині виконання гарантійних зобов`язань постачальника, що передбачені даним договором, - до спливу гарантійних строків.

У відповідності з умовами договору позивач поставив відповідачу, а відповідач прийняв партії Товару (флокулянт аніоний Flopam AN 923 SН) 12 лютого 2020 року за видатковою накладною № РН-0000085 в кількості 10,00 т на загальну суму 763 200 грн. 00 коп., та 26 лютого 2020 року за видаткової накладною № РН-0000125 в кількості 20,00 т на загальну суму 1 526 400 грн. 00 коп. .

Однак, в свою чергу відповідач свої зобов`язання з оплати поставленого товару, виконав несвоєчасно та у неповному обсязі, що у свою чергу призвело до виникнення заборгованості на загальну суму 1 076 400 грн. 00 коп.

Також позивач нарахував відповідачу 3% річних у розмірі 33 516 грн. 24 коп. та 2 996 грн. 32 коп. інфляційних втрат відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Враховуючи викладені обставини та прострочення у розрахунках за договором, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні та три проценти річних за порушення строків проведення оплати за поставлений товар.

Наведені обставини стали причиною звернення позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Джерела права й акти їх застосування.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

З наведених обставин видно, що спірні правовідносини є за своїм змістом майновими, договірними та стосуються постачання товару/продукції за договором поставки. Спірний характер правовідносин базується на тому, що позивач вважає свої права в частині своєчасної оплати отриманого відповідачем товару порушеними.

Як унормовано положеннями статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та статті 174 Господарського кодексу України (далі ГК України) договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків (господарських зобов`язань).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Частиною 1 статті 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 6 статті 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

Згідно з нормами статті 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України врегульовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як передбачено частинами 1, 2 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

У силу вимог частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1, 2 статті 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 536 ЦК України унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями статті 525 ЦК України, та частини 6 статті 193 ГК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з нормами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як визначено умовами договору, оплата за поставлену якісну продукцію здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 45 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатну продукцію.

Згідно з правилами статті 254 ЦК України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Згідно з нормами статті 67 Кодексу законів про працю України, при п`ятиденному робочому тижні працівникам надаються два вихідних дні на тиждень, а при шестиденному робочому тижні - один вихідний день. Загальним вихідним днем є неділя. Другий вихідний день при п`ятиденному робочому тижні, якщо він не визначений законодавством, визначається графіком роботи підприємства, установи, організації, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації, і, як правило, має надаватися підряд з загальним вихідним днем.

Згідно з нормами статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з вимогами статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до положень статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Також, згідно з нормами статті 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Правилами статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Мотивована оцінка аргументів сторін, підстави їх відхилення і висновок суду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

Аргументуючи позовні вимоги позивач вказує на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки товару № 122-01-19-08841 від 14 листопада 2019 року.

В якості доказів вказаних обставини суду надано наступні докази, а саме: копію договору № 122-01-19-08841 від 14 листопада 2019 року; копію видаткової накладної № РН-0000085 від 12 лютого 2020 року; копію видаткової накладної РН-0000125 від 23 лютого 2020 року; копію товарно-транспортної накладної № 14/4 від 12 лютого 2020 року; копію товарно-транспортної накладної № 22/1 від 26 лютого 2020 року; копію ярлика № 1-3-20 та 1-3-38; акт звіряння взаєморозрахунків станом на 17 грудня 2020 року.

На підставі вказаних доказів судом встановлено, а саме: факт виникнення між сторонами договірних відносин по поставці товару; факт поставки позивачем товару; факт отримання відповідачем поставленого товару та належне виконання останнім умов договору; факт неналежного виконання відповідачем договірних зобов`язань по оплаті поставленого товару.

Судом встановлено, що згідно до видаткових накладних (вказані накладні підписані та не заперечені відповідачем) позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 2 289 600 грн. 00 коп.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач свій обов`язок по оплаті поставленого товару виконав не у повному обсязі, що призвело до виникнення заборгованості в сумі 1 076 400 грн. 00 коп.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та не заперечені відповідачем.

Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази повної сплати заборгованості відповідачем. Однак, відповідачем 21 січня 2021 року сплачено 50 000 грн. 00 коп. основного боргу, що враховано судом.

Отже, у зв`язку із оплатою відповідачем 50 000 грн. 00 коп. основного боргу, провадження у вказаній частині підлягає закриттю відповідно до ст. 231 ГПК України.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергохімсервіс" до відповідача Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" в частині стягнення основної суми заборгованості 1 026 400 грн. 00 коп., підтверджені матеріалами справи, не спростовані відповідачем та підлягають задоволенню.

Враховуючи зазначені прострочення у розрахунках за договором, позивач просить стягнути з відповідача на підставі ст. 625 ЦК України інфляційні втрати та 3% річних за не проведення оплати за поставлений товар, а саме 2 996 грн. 32 коп. інфляційних втрат та 33 516 грн. 24 коп. 3% річних.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та заперечені відповідачем в частині нарахування 3% річних які погоджені позивачем у відповіді на позовну заяву.

Суд здійснивши власний розрахунок за допомогою системи комплексного інформаційного забезпечення ЛІГА: ЗАКОН ENTERPRISE встановив, що позивачем вірно нараховано суму інфляційних втрат, в частині нарахування 3 % річних позивачем допущено помилку.

Отже, зважаючи на викладене, до стягнення з відповідача підлягають наступні штрафні санкції, а саме 2 996 грн. 32 коп. інфляційних втрат та 33 319 грн. 79 коп. 3% річних.

На думку суду, встановлені обставини щодо прострочення відповідачем договірних зобов`язань з оплати поставленого товару, свідчать про порушення відповідачем прав позивача.

Тому позов про стягнення з відповідача штрафних санкцій слід задоволити частково.

Суд, за результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про порушення майнових прав позивача.

Отже, з правовою позицією та аргументами позивача суд погоджується та приймає останні.

Щодо правової позиції відповідача, суд зазначає, що останній у відзиві на позовну заяву та у заяві поданій до суду 08 лютого 2021 року - позовні вимоги визнає.

Докази відхилені судом.

Суд докази надані позивачем не відхиляє, а на їх підставі встановлює факт перебування сторін у договірних відносинах та виконання сторонами умов договору.

Порушені права та інтереси позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Дана справа, яка пов`язана з виконанням правочинів в господарській діяльності відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України відноситься до юрисдикції господарського суду.

Невиконання відповідачем зобов`язання в укладених з позивачем правочину порушило інтереси останнього, які полягають у несвоєчасному отриманні оплати по договору поставки та обумовлює настання передбачених цим правочином та законом правових наслідків у вигляді стягнення суми заборгованості та штрафних санкцій, відтак позивач правомірно звернувся до суду з даним позовом.

Судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем по справі у якості судових витрат заявлено сплату судового збору в розмірі 16 693 грн. 69 коп.

Згідно з положеннями статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так як суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні вимог про стягнення 196 грн. 45 коп. 3 % річних, судовий збір в розмірі 2 грн. 95 коп. покладається на позивача.

Відповідно до норм статті 130 Господарського процесуального кодексу України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки відповідач визнав наявну заборгованість до початку розгляду справи, суд вважає за необхідне керуючись положеннями статті 130 Господарського процесуального кодексу України повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору ( 7 970 грн. 37 коп.), сплаченого при поданні позову.

Решта судового збору 7 970 грн. 37 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Окрім того, суд роз`яснює позивачу, що останній відповідно до норм Закону України "Про судовий збір" може звернутися до суду із відповідним клопотання про повернення 750 грн. 00 коп. судового збору у зв`язку із закриттям провадження в частині стягнення 50 000 грн. 00 коп. основного боргу.

Керуючись ст. 123, 129, 232, 233, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (34400, Рівненська обл., м. Вараш, код. 05425046) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергохімсервіс" (08200, м. Ірпінь, вул. Покровська, 1-ч, код. 31812911) 1 026 400 (однин мільйон двадцять шість тисяч чотириста) грн. 00 коп. - основної суми заборгованості, 2 996 (дві тисячі дев`ятсот дев`яносто шість) грн. 32 коп. - інфляційних втрат, 33 319 (тридцять три тисячі триста дев`ятнадцять) грн. 79 коп. - 3% річних та 7 970 (сім тисяч дев`ятсот сімдесят) грн. 37 коп. судового збору.

3. Провадження в частині стягнення 50 000 грн. 00 коп. основної заборгованості - закрити.

4. В задоволенні позову в частині стягнення 196 грн. 45 коп. 3% річних - відмовити.

5. Судові витрати в розмірі 2 грн. 95 коп. судового збору покласти на позивача.

6. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Енергохімсервіс" (08200, м. Ірпінь, вул. Покровська, 1-ч, код. 31812911) з Державного бюджету України судовий збір в розмірі 7 970 (сім тисяч дев`ятсот сімдесят) грн. 37 коп., сплачений за платіжними дорученнями № 2656 від 22 грудня 2020 року на загальну суму 16 693 грн. 69 коп., оригінал якого знаходиться в матеріалах справи № 918/1201/20. Ухвалу видати після набрання рішенням законної сили.

7. Видати наказ після набранням рішення законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення через господарський суд, що прийняв рішення або безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 15 лютого 2021 року.

Суддя Войтюк В.Р.

Віддруковано 3 примірники:

1 - до справи;

2 - позивачу рекомендованим (08200, м. Ірпінь, вул. Покровська, 1-ч);

3 - відповідачу рекомендованим (34400, м. Вараш).