УХВАЛА

м. Київ

16.02.2021Справа №910/18295/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Васильченко Т.В., за участю секретаря судового засідання Анастасової К.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія Скайап» про відвід судді Васильченко Т.В. у справі №910/18295/20

За позовом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія Скайап»

про стягнення 55810891,14 грн

Представники учасників справи:

від позивача: Скокін Л.Л.;

від відповідача: Деканосидзе В.О.;

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство обслуговування повітряного руху України (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія Скайап» (далі - відповідач) про стягнення 39983642,25 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в порушення взятих на себе зобов`язань за договором про надання послуг з аеронавігаційного обслуговування №264/1-20 від 01.01.2020 відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі розрахувався за надані послуги, у зв`язку з чим позивачем заявлено до стягнення основний борг у розмірі 38513219,32 грн, пеню у розмірі 653733,89 грн, 3% річних у розмірі 120303,49 грн та інфляційні втрати у розмірі 696385,55 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.11.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №910/18295/20 та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 22.12.2020.

У судовому засіданні 22.12.2020 суд, у відповідності до ч. ч. 4, 5 ст. 233 ГПК України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання про відкладення підготовчого засідання на 19.01.2021.

19.01.2020 позивачем подано заяву про збільшення розміру позовних вимог відповідно до якої просив стягнути з відповідача 55810891,14 грн.

В судовому засіданні 19.01.2021 суд, у відповідності до частини 4, 5 статті 233 Господарського процесуального кодексу України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання про прийняття до розгляду заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог, продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та оголошення перерви в підготовчому засіданні до 02.02.2021.

02.02.2021 до відділу діловодства суду надійшла зустрічна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія Скайап" (далі - позивач за зустрічним позовом) до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (далі - відповідач за зустрічним позовом) про визнання недійсним договору про надання послуг з аеронавігаційного обслуговування повітряних суден №264/1-20 від 01.01.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.02.2021 зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія Скайап" до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про визнання недійсним договору повернуто у зв`язку з пропуском строку для її подання.

В судовому засіданні 11.02.2021 суд, у відповідності до частини 4, 5 статті 233 Господарського процесуального кодексу України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання про задоволення клопотання відповідача та долучення до матеріалів справи заперечень з контррозрахунком, про відмову в задоволенні клопотання відповідача про відкладення підготовчого засідання, з метою надання додаткових доказів у справі; відкладено підготовче засідання на 16.02.2021.

16.02.2021 в судовому засіданні представником відповідача подано заяву про відвід судді Васильченко Т.В. від розгляду справи №910/18295/20.

Відповідно до частини 1 статті 39 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Частиною 2 статті 39 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

При цьому, абзацом 2 частини 3 статті 39 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Враховуючи те, що заява про відвід судді Васильченко Т.В. у справі №910/18295/20 подана 16.02.2021 в день судового засідання, питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу, у відповідності до приписів статті 39 ГПК України.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія Скайап» про відвід судді, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія Скайап» про відвід судді Васильченко Т.В. від розгляду справи №910/18295/20 обґрунтована тим, що лише в судовому засіданні 11.02.2021 було остаточно визначено предмет позову, у зв`язку з неодноразовим поданням позивачем різних розрахунків боргу за своїм змістом, наслідком чого було відкладення підготовчих засідань, втім судом відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про відкладення підготовчого засідання з метою надання відповідачем додаткових доказів, які є підставою для зменшення розміру штрафних санкцій.

Викладене, на думку заявника, може свідчити про упередженість судді під час розгляду справи №910/18295/20.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтями 35, 36 Господарського процесуального кодексу України.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Відповідно до частини 1 статті 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Отже, з огляду на нормативний зміст пункту 5 частини першої статті 35 Господарського процесуального кодексу України відвід судді може бути заявлений й з інших підстав, відмінних від перелічених у пунктах 1, 2, 3, 4 частини першої цієї самої статті. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.

При цьому, стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

- «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Тим часом вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною.

- «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Таким чином, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості.

При цьому, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про наявність відповідних обставин, не підтверджених належними, достовірними й допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Водночас, надаючи оцінку обґрунтованості заяви про відвід, судом враховано те, що окрім переліку обставин, які є безумовними підставами для відводу судді, у процесуальному законі також зазначені й виняткові випадки, за яких заявлення відводу a priori не може бути підставою для застосування цього процесуального інституту.

Зокрема, відповідно до частини четвертої статі 35 Господарського процесуального кодексу України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

У поданій заяві про відвід не наведено фактів прояву суддею Васильченко Т.В. поведінки, яка б свідчила про її упередженість чи небезсторонність у цій справі або того, що вона допустила порушення вимог стандарту безсторонності та неупередженості у своїй процесуальній діяльності.

Аргументи, якими заявник обґрунтовує заяву про відвід судді Васильченко Т.В. не викликають обґрунтованих сумнівів у об`єктивності судді, оскільки немає жодних доказів, які містили б належні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості суддею як з погляду «суб`єктивного критерію», так і з погляду «об`єктивного критерію», якими керується у своїй процесуальній діяльності Європейський суд з прав людини, а доводи, викладені в заяві, зводяться до незгоди сторони з процесуальними рішеннями судді.

Приймаючи до уваги все вищевикладене в сукупності, суд не вбачає підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія Скайап» про відвід судді Васильченко Т.В., оскільки наведені заявником доводи у її обґрунтування не є, в розумінні процесуального закону, підставою для відводу судді.

Керуючись статтями 35, 38, 39, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія Скайап» про відвід судді Васильченко Т.В.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду (в порядку ч. 3 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст ухвали складено та підписано 16.02.2021.

Суддя Т.В. Васильченко