ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2021 р. Справа№ 911/4670/13

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Кравчука Г.А.

Коробенка Г.П.

при секретарі Вага В.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Грищенко О.М. дов. від 07.08.20;

від відповідача 1: не з`явився;

від відповідача 2: не з`явився;

від третьої особи 1: не з`явився;

від третьої особи 2: не з`явився;

від приватного виконавця: Лисенко Ю.О. особисто;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Юрія Олександровича

на ухвалу Господарського суду Київської області від 15.07.2020 (повний текст ухвали складено 29.07.2020) про задоволення скарги на бездіяльність приватного виконавця Лисенка Ю.О.

у справі № 911/4670/13 (суддя Сокуренко Л.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніко-Тайс"

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп"

2. Фізичної особи - підприємця Приймака Олександра Анатолійовича

за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агросинтез";

2. Фізичної особи - підприємця Грищенка Олександра Миколайовича

про стягнення 35 293, 99 грн,

УСТАНОВИВ:

У червні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Ніко-Тайс" (далі - позивач, стягувач) звернулось до Господарського суду Київської області надійшла зі скаргою на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Юрія Олександровича (далі - приватний виконавець) у виконавчих провадженнях №59425728 та №59425832 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 19.03.2014 у справі № 911/4670/13 (том 4 а.с.1-8), в якій стягувач просив:

1) визнати за період з 01.07.2019 по 24.06.2020 неправомірною бездіяльність приватного виконавця Лисенка Ю.О. у виконавчих провадженнях №59425728 та №59425832 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 19.03.2014 у справі №911/4670/13, яка виразилася у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №59425728 та №59425832 щодо виконання наказів Господарського суду Київської області від 19.03.2014 у справі № 911/4670/13 із врахуванням статей 10, 18, 26, 36, 48, 69-70 Закону України "Про виконавче провадження";

2) зобов`язати приватного виконавця усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом дотримання строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях №59425728 та №59425832 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 19.03.2014 у справі №911/4670/13 із врахуванням норм та положень Закону України "Про виконавче провадження", та котрі були б направлені та свідчили б про перевірку майнового стану і фактичне примусове виконання наказів Господарського суду Київської області від 19.03.2014 у справі №911/4670/13.

Скарга мотивована тим, що приватним виконавцем не вживаються всі необхідні і передбачені Законом України "Про виконавче провадження" заходи примусового виконання у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області у даній справі, а зазначені накази суду так і не виконані.

Заперечуючи проти доводів, викладених у скарзі, приватний виконавець посилався на те, що ним здійснюються всі необхідні виконавчі дії щодо виконання судового рішення у даній справі, зокрема систематично направляються запити щодо встановлення майнового стану боржника (фізичної особи - підприємця Приймака Олександра Анатолійовича) до банківських установ та відповідних державних органів, направлялись виклики боржнику, на все майно боржника було накладено арешт, виявлений транспортний засіб оголошений в розшук, здійснювався вихід за місцем реєстрації боржника і за адресою, що вказана у виконавчому документі, було встановлено що боржник за цими адресами не мешкає і належне йому майно не виявлено. Також вказав, що подана стягувачем скарга є стандартною і скаржник з не одноразово звертався до суду зі скаргами аналогічного змісту у інших справах, при цьому скаржник не знайомився з матеріалами виконавчого провадження у офісі приватного виконавця, тому не володіє інформацію стосовно здійснених виконавчих дій(том 4 а.с.80-83).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 15 липня 2020 року скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" задоволено повністю (том 4 а.с.68-79).

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що матеріали скарги та пояснення приватного виконавця не містять жодних належних та допустимих доказів, як вчинення приватним виконавцем будь-яких виконавчих дій.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрій Олександрович подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нове рішення, яким у задоволенні скарги відмовити повністю (том5 а.с.58-64).

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом грубо порушені норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки в ухвалі від 30.06.2019 про призначення скарги до розгляду на 08.07.2020 судом було неправильно зазначено суб`єкта оскарження та вказано, що оскаржується бездіяльність державного виконавця Дніпропетровського РВДВС і вказана помилка була виправлена ухвалами суду від 06.07.2020 та 13.07.2020; приватного виконавця було повідомлено про дату засідання лише 13.07.2020 телефонограмою і запропоновано подати заперечення, тому ним у стислий термін були підготовлені заперечення і разом з копіями матеріалів справи направлені на електронну адресу суду, однак суд, за доводами апелянта, здійснив вибірковий підхід до документів, що були направлені електронною поштою, і були обрані саме ті документи, які необхідні для ухвалення рішення про задоволення скарги. Також вказує, що приватним виконавцем виконавчі дії були вчинені відповідно до вимог чинного законодавства, а саме з метою забезпечення виконання вимог рішень суду, приватним виконавцем накладений арешт на все майно боржника, своєчасно, виявлено рухоме майно на яке накладено арешт та в подальшому, виявлений транспортний засіб оголошений у розшук. Нерухоме майно, яке належить на праві власності боржнику відсутнє. Також, приватним виконавцем був здійснений вихід за місцем реєстрації боржника, та за адресою, що вказана у виконавчому документі, якими було встановлено, що боржник за вказаними адресами не мешкає, рухоме майно, яке оголошено у розшук за даними адресами не виявлено. Законом не встановлено чіткого строку виконання рішень відповідних категорій, і виконавче провадження здійснюється з дотриманням розумності строків. При цьому законодавством надано виконавцю можливість самостійно здійснювати вибір варіанта виконання рішення відповідно до власних міркувань. Додатково повідомив, що на момент подачі апеляційної скарги виконавчі документи повернуті стягувачу за його заявою.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти її задоволення та просить залишити оскаржувану ухвалу без змін, посилаючись на те, що ухвала суду першої інстанції прийнята з дотримання положень норм ГПК України; доводи приватного виконавця про належне вчинення виконавчих дій не відповідають фактичним обставинам, оскільки періодом оскарження є бездіяльність виконавця у період з 01.07.2019 по 24.06.2020, а більшість виконавчих дій, на які посилається виконавець, вчинялись ним у перші місяці після відкриття провадження (липень-жовтень 2019) та/або після подання скарги до суду і отримання її виконавцем (починаючи з 30 червня 2020); виконавцем не було вжиті належні заходи щодо виконання рішення, звернення стягнення на доходи боржника, оголошення в розшук його майна; надані виконавцем документи не були внесені та за період оскарження не містяться в Автоматизованій системі виконавчих провадження, що є свідченням того, що ці документи були виготовлені поза системою і вони не можуть бути належними доказами. Апелянтом до апеляційної скарги додані нові докази, які не подавались суду першої інстанції, без обґрунтування причин неподання, тому просить залишити їх без розгляду. Також вказує, що нормами чинного законодавства визначено, що перевірки майнового стану повинні проводитись систематично, доказів дотримання чого виконавцем не надано. Крім цього у відзиві міститься заява про те, що позивач додатково змушений буде понести витрати на оплату правової допомоги, докази яких надасть в порядку п.8 ст.129 ГПК України (том 5 а.с. 172-181).

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 16 вересня 2020 року апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрія Олександровича на ухвалу господарського суду Київської області від 15.07.2020 року задоволено. Скасовано Ухвалу господарського суду Київської області від 15.07.2020 року. Відмовлено у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" №24-3/06 від 24.06.2020 року на бездіяльність Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрія Олександровича в повному обсязі (том 5 а.с.236-247).

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні скарги апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права щодо належного повідомлення приватного виконавця про час судового засідання та позбавлено його можливості вжити заходів щодо своєчасного надсилання матеріалів виконавчого провадження. Також суд прийшов до висновку, що приватним виконавцем дотримано норми Закону України "Про виконавче провадження" при здійсненні виконавчих дій, тому відсутні підстави для визнання його бездіяльності за період з 01.07.2019 по 24.06.2020 неправомірною.

Постановою Верховного Суду від 02 грудня 2020 року (том 6 а.с.92-109) касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніко-Тайс" задоволено частково, скасовано постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.09.2020.

Справу передано до Північного апеляційного господарського суду для нового розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніко-Тайс" на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Юрія Олександровича у виконавчих провадженнях №59425728 та №59425832 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 19.03.2014 у цій справі.

Скасовуючи зазначену постанову, Верховний Суд вказав на те, що суд апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку про відсутність підстав для задоволення скарги стягувача на бездіяльність приватного виконавця Лисенка Ю.О. у повному обсязі з огляду на відсутність належного спростування доводів скаржника про невчинення приватним виконавцем упродовж тривалого часу (у період з 01.07.2019 по 24.06.2020) належних повних і своєчасних виконавчих дій у виконавчих провадженнях №59425728 і №59425832 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 19.03.2014 у справі №911/4670/13 заходів щодо виявлення нерухомого майна та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

При цьому зазначив, що під час нового розгляду справи апеляційному господарському суду слід врахувати наведене, дослідити та об`єктивно оцінити аргументи учасників справи і всі зібрані у справі докази в їх сукупності, всебічно і повно з`ясувати фактичні обставини справи та залежно від встановленого прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.01.2021 відкрито апеляційне провадження та призначено розгляд справи на 02.02.2021.

12 січня 2021 року від представника позивача надійшла заява про закриття провадження у справі за відсутністю предмету спору в частині вимог скарги на бездіяльність приватного виконавця щодо зобов`язання усунути допущене порушення (пункт 5 прохальної частини), яке мотивоване тим, що за заявою стягував накази були йому повернуті 06.08.2020. Також вказує, що часткове погодження стягувача із вжитими приватним виконавцем заходами не свідчить про те, що приватний виконавець здійснив всі повні, належні, своєчасні та об`єктивні заходи примусового виконання.

28 січня 2021 року від приватного виконавця (апелянта) надійшли додаткові пояснення до апеляційної скарги, у яких він вказує, що ним вживались всі необхідні заходи для примусового виконання рішення, зокрема, також і у період з листопада 2019 року по травень 2020 року, що підтверджується копіями матеріалів справи; запити направлялись як через системи АСВП, так і у письмові формі; несвоєчасне звернення стягнення на зарплату боржника відбулось внаслідок введення карантину та неможливістю доступу до системи; ним періодично направлялись запити до ДВС, Пенсійного фонду та МВС України; також було встановлено відсутність майна боржника, у тому числі яке б перебувало у спільній сумісній власності; розмір суми заборгованості не надає права звертати стягнення на житло боржника; у постанові Верховного Суду є суперечності в частині періоду, у якій нібито виконавцем не вчинялись дії по виявленню майна боржника; крім цього сам боржник оголошений у розшук. До пояснень додані інформаційні довідки з автоматизованої системи виконавчого провадження від 25.01.2021.

Також 28 січня 2021 року від приватного виконавця надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи нових доказів - довідки ТОВ "Союз-Спецтехніка" від 24.07.2020 про звільнення боржника ( Приймака О.А. ), а також Інформаційні довідки (витяги) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Всі учасники апеляційного провадження були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи. Ухвала суду, направлена на відомі суду адреси відповідача 2 та третьої особи 1, повернута поштою з довідками "адресою відсутній за вказаною адресою". Відповідно до положень ст. 120 ГПК України ухвала вважається врученою вказаним особам.

Приватний виконавець у судовому засіданні підтримав клопотання про долучення доказів, пояснив, що не подав їх раніше, оскільки не вважав суттєвими; також підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити; вказав, що ним вчинялись всі встановлені дії, передбачені чинним законодавством, по виконанню наказів, запити робились через систему АСВП, яка недосконала і тому часто не сприймала і не відображала документи; заявником подавалось клопотання з 68 пунктів зробити запити у всі інстанції, однак відправлення кожного запиту коштує 17-20 грн, а скаржником було авансовано лише 1000 грн, які повністю використані в процесі здійснення виконавчих дій; також внаслідок карантину не було змоги звернути стягнення на заробітну плату боржника, а після виходу з карантину було отримано довідку про його звільнення.

Представник позивача у судовому засіданні заперечив проти долучення додатково наданих приватним виконавцем доказів; відкликав заяву про закриття провадження та подав заяву про відмову від вимог пункту 5 прохальної частини скарги (щодо зобов`язання усунути допущене порушення) і просив закрити провадження в цій частині; також заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважав, що приватним виконавцем не були вжиті всі передбачені дії з примусового виконання рішення, також пояснив, що на вимогу виконавця був сплачений аванс, а другу вимогу про авансування було отримано вже після подання скарги; перебування на карантині не перешкоджало направленню запитів через АСВП.

Клопотання приватного виконавця про долучення доказів відхилені судом, оскільки частина поданих доказів (довідка про звільнення боржника від 24.07.2020 та інформаційні довідки з автоматизованої системи виконавчого провадження від 25.01.2021) датовані вже після ухвалення оскаржуваної ухвали місцевим господарським судом, а щодо інших доказів (Інформаційних довідок (витягів) з Державного реєстру речових прав), то скаржником не обґрунтовано неможливість їх подання суду першої інстанції (висновок щодо цього викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.02.2019 у справі № 916/3130/17).

Заслухавши пояснення представника позивача та приватного виконавця, дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Господарського суду Київської області від 05 лютого 2014 року у справі №911/4670/13 позов ТОВ "Ніко-Тайс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп" (відповідач 1) та ФОП Приймака О. А. (відповідач 2, боржник) задоволено повністю.

Присуджено до стягнення солідарно з ТОВ "ПК Трейдсервісгруп" та ФОП Приймака О. А. на користь ТОВ "Ніко-Тайс" 2000 грн інфляційних збитків, 1720,50 грн судового збору, 3000 грн витрат на послуги адвоката.

Присуджено до стягнення з ФОП Приймака О. А. на користь ТОВ "Ніко-Тайс" 21631,85 грн інфляційних збитків і 3 % річних у сумі 11662,14 грн.

19 березня 2014 року на виконання зазначеного судового рішення Господарським судом Київської області було видано відповідні накази.

27 червня 2019 року позивач подав приватному виконавцю Лисенка Ю.О. заяви про відкриття виконавчого провадження про стягнення заборгованості з боржника - ФОП Приймака О.А.

Постановами приватного виконавця Лисенка Ю.О. від 01.07.2019 відкрито виконавчі провадження № 59425728 і № 59425832 щодо виконання наказів Господарського суду Київської області від 19.03.2014 у справі №911/4670/13 (том 4 а.с.18-19).

У подальшому, постановою приватного виконавця Лисенка Ю. О. від 01.07.2019 №59425728 об`єднано виконавчі провадження №59425728 і №59425832 у зведене виконавче провадження №59431975. Крім того зазначеною постановою накладено арешт на майно боржника.

12 серпня 2019 року позивач подав приватному виконавцю клопотання про вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях №59425728 і №59425832, у яких міститься перелік дій, які позивач просить вжити щодо боржника (том 4 а.с.20-22). Також 12.08.2019 позивач подав приватному виконавцю повідомлення про здійснення авансування витрат у виконавчому провадженні, з доданим платіжним дорученням про перерахування авансу в сумі 1000 грн (том4 а.с.23-24).

Звертаючись зі скаргою на бездіяльність приватного виконавця позивач посилався на те, що приватним виконавцем не були вчинені всі передбачені чинним законодавством дії з примусового виконання рішення суду. Зокрема позивач вказував, що у іншому виконавчому провадженні (ВП №51772886) державний виконавець Дніпровського РВ ДВС встановив, що Приймак О.А. офіційно працевлаштований у ТОВ "Союз-Спецтехніка" і постановою від 22.01.2020 звернув стягнення на доходи боржника (том 4 а.с.26-27), у той час як приватний виконавець Лисенко Ю.О. цих дій не вчинив.

На підтвердження вказаних доводів позивач послався на роздруківки Інформації про виконавче провадження, з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, станом на 24.06.2020 (том 4 а.с.29-32).

У зв`язку із викладеними обставинами позивач просив суд:

- визнати за період з 01.07.2019 по 24.06.2020 неправомірною бездіяльність приватного виконавця Лисенка Ю.О. у виконавчих провадженнях №59425728 та №59425832 щодо примусового виконання наказів;

- зобов`язати приватного виконавця усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом дотримання строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях №59425728 та №59425832.

Заперечуючи проти доводів скарги, приватний виконавець посилався на те, що ним регулярно вчинялись всі необхідні та передбачені Законом України "Про виконавче провадження" дії, спрямовані на виконання рішення суду.

На підтвердження вказаних доводів приватний надав до справи копію матеріалів виконавчого провадження, які надійшли до суду першої інстанції вже після розгляду скарги по суті (том 4 а.с.80-235).

Згідно з ч.3 ст. 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Заявник апеляційної скарги вказав, що про розгляд справи він дізнався з телефонограми від 13.07.2019, тому в цей же день направив на офіційну електронну адресу суду свої заперечення на скаргу та копії матеріалів виконавчого провадження, однак вони не були долучені до справи, а додані лише два окремих акти (том 5 а.с.52-59).

Апеляційний господарський суд, з врахуванням вказівок, що містяться у постанови Верховного Суду, вважає даний випадок винятковим, у зв`язку із чим приймає зазначені докази (том 4 а.с.80-235).

Так, з наданих приватним виконавцем матеріалів виконавчого провадження вбачається, що ним були винесені постанови про відкриття виконавчого провадження від 01.07.2019, постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 01.07.2019, постанова про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження від 01.07.2019, постанову про арешт майна боржника від 01.07.2019; яка зареєстрована у відповідних реєстрах обтяжень рухомого і нерухомого майна 05.07.2019; направлено запит від 01.07.2019 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Територіального сервісного центру № 1242 МВС у Дніпропетровській області та Державної служби морського та річкового транспорту України; 27.08.2019 було винесено постанову про розшук майна та про арешт майна боржника - автомобіля Opel Omega кузов № НОМЕР_1 , 1987 року випуску; листи-запити до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Головного центру обробки спеціальної інформації Державної податкової служби України та до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

За допомогою Автоматизованої системи виконавчого провадження направлені запити до Державної фіскальної служби України про номери рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями, до Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи, до Міністерства внутрішніх справ України щодо зареєстрованих за Боржником транспортних засобів, а також до Державної прикордонної служби України щодо перетину боржником державного кордону;

Постановою від 18.07.2019 було накладено арешт на кошти боржника та інші цінності боржника, що обліковуються на всіх рахунках і вкладах чи перебувають на зберіганні в банках чи фінансових установах України, на загальну заборгованість у розмірі 44453,94 грн, копії якої листами від 18.07.2019 було направлено до банківських установ. Арешт на кошти накладений лише АТ КБ "Приватбанк", що підтверджується листом від 24.07.2019, інші банки повернули постанову без виконання у зв`язку із відсутністю відкритих рахунків у цих банках.

22.10.2019 приватний виконавець направив до АТ КБ "Приватбанк" вимогу щодо розкриття банківської таємниці та надання інформації про залишок коштів на рахунках боржника.

24.10.2019 приватний виконавець направив боржнику виклик приватного виконавця, у якому зобов`язав його з`явитись на 05.11.2019 та надати відомості про доходи, про кошти, про майно тощо

01.11.2019 приватним виконавцем було сформовано запит до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

05.11.2019 було складено акт приватного виконавця про відсутність боржника за адресою, яка зазначена у виконавчому документі.

01.07.2020 приватним виконавцем було сформовано запит до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та запит до Державного реєстру цивільного стану громадян.

Також, 01.07.2020 приватним виконавцем також були направлені наступні запити: № 01-29/4992 - до Комунального підприємства "Дніпропетровське МБТІ" для отримання інформації про наявність зареєстрованого за Боржником нерухомого майна і надання копій технічного паспорту та правовстановлюючих документів, № 01-29/4991 - до Державного підприємства "Держреєстри України" для отримання інформації щодо активів Боржника з Реєстру складських документів на зерно та зерна, прийнятого на зберігання, та до Реєстру сільськогосподарської техніки щодо наявності сільськогосподарської техніки (тракторів, комбайнів, іншої сільськогосподарської техніки та інших сільськогосподарських механізмів), яка обліковується та/ або зареєстрована за Боржником, № 01-29/4990 - до Державного підприємства "Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин" щодо отримання інформації про наявність або відсутність в Єдиному державному реєстрі тварин боржника серед власників тварин (худоби), №01-29/4989 - до Державної авіаційної служби України щодо отримання інформації про зареєстровані за Боржником повітряні судна, № 01-29/4986 - до Управління інформаційної підтримки та координації поліції "102" щодо отримання інформації про результати розшуку транспортного засобу, що належить Боржнику і оголошеного у розшук постановою Приватного виконавця від 27.08.2019, № 01-29/4987 - до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України щодо отримання інформації про перетинання Боржником державного кордону України, № 01-29/4988 - до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про надання місця проживання Боржника, № 01-29/4984 - до Державної міграційної служби України про надання інформації щодо видачі документа, що дає право на виїзд з України і в`їзд в Україну та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами на ім`я Боржника, №01-29/4985 - до Новомосковської державної податкової інспекції Дніпровсько-Новомосковського управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про надання інформації щодо майнового та фінансового стану Боржника та наявність дебіторської заборгованості Боржника.

02.07.2020 було сформовано платіжну вимогу №1, яка подана приватним виконавцем до АТ КБ "Приватбанк".

07.07.2020 приватний виконавець направив боржнику виклик приватного виконавця, у якому зобов`язав його з`явитись на 22.07.2020 та надати відомості про доходи, про кошти, про майно тощо.

Також 07.07.2020 була винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

07.07.2020 приватний виконавець направив позивачу інформацію щодо вчинених ним виконавчих дій.

08.07.2020 було складено акт приватного виконавця про відсутність боржника за адресою: м.Дніпро, ж/м Покровський, 22-А/29.

За наслідками розгляду скарги на бездіяльність приватного виконавця суд першої інстанції прийшов до висновку щодо її обґрунтованості, у зв`язку із чим задовольнив її у повному обсязі.

Північний апеляційний господарський суд погоджується із цими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 18 вказаного Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Отже, при здійснені заходів примусового виконання рішень виконавець повинен діяти виключно у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом та Законом України "Про виконавче провадження".

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Відповідно до пункту 6 розділ І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5, під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частинами 4, 5 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

У разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби.

Нормами ч. 2 ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією.

Відповідно до п. 1 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем.

Відповідно до статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Частиною восьмою статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Тобто, наслідком здійснення державним виконавцем виконавчих дій, зазначених в статтях 10, 48 Закону України "Про виконавче провадження", є повне виконання судового рішення.

При цьому, висновок щодо "безрезультатності" та/або "неможливості розшуку майна чи встановлення/з`ясування певних обставин" буде обґрунтованим лише тоді, коли виконавець, повністю реалізувавши надані йому права, застосував усі можливі (передбачені законом) заходи для досягнення необхідного позитивного результату.

З матеріалів справи вбачається, що 01.07.2019 були відкриті виконавчі провадження, накладено арешт на майно боржника та направлені окремі запити щодо майна боржника; 05.07.2019 зроблено запит до Державного реєстру речових прав; 18.07.2019 була винесена постанова про арешт котів боржника і направлена до банків; 27.08.2019 було винесено постанови про розшук майна боржника та арешт майна боржника - автомобіля Opel Omega; 22.10.2019 приватний виконавець направив до АТ КБ "Приватбанк" вимоги про розкриття банківської таємниці; 01.11.2019 приватним виконавцем було сформовано запит до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.; 05.11.2011 складено акт про відсутність боржника за адресою, вказаною у виконавчому документі. Також формувались запити за допомогою Автоматизованої системи виконавчого провадження до Державної фіскальної служби України (01.07.2019, 04.07.2019, 26.07.2019, 04.09.2019, 23.09.2019, 06.10.2019, 16.10.2019, 01.11.2019, 03.11.2019, 04.11.2019, 09.11.2019, 08.01.2020, 14.01.2020, 20.02.2020, 06.05.2020, 30.06.2020, 07.07.2020), Пенсійного фонду України (01.07.2019, 04.07.2019, 26.07.2019, 04.09.2019, 23.09.2019, 01.11.2019, 20.02.2020, 21.05.2020, 30.06.2020, 07.07.2020), Міністерства внутрішніх справ (17.07.2019, 20.07.2019, 26.07.2019, 06.10.2019, 21.02.2020, 06.05.2020, 07.07.2020) та Державної прикордонної служби України (07.07.2020).

Отже, згідно наведених положень Закону України "Про виконавче провадження" приватний виконавець повинен періодично проводити перевірки з метою належного виконання рішення суду. Такі перевірки мають вчинятися приватним виконавцем систематично, однак згідно матеріалів виконавчого провадження приватний виконавець систематично направляв лише запити до Державної фіскальної служби та до Пенсійного фонду України, а більшість запитів до інших органів була направлена 01.07.2020, вже після звернення позивачем до суду із даною скаргою.

Згідно зі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що право на доступ до суду включає право на своєчасне виконання рішення (див. рішення у справі "Трихліб проти України", заява N 58312/00, пп. 25 - 32, від 20 вересня 2005 року, у справі "Іммобіліаре Саффі проти Італії", заява N 22774/93, ЄСПЛ 1999-V, п. 66).

У рішенні у справі "Анацький проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що з огляду на невиконання рішення з грудня 2002 року, приблизно два роки та одинадцять місяців, та неспроможність здійснити необхідні заходи для виконання рішення на користь заявника державні органи позбавили п. 1 ст. 6 Конвенції та ст. 1 Протоколу N 1 їх практичного змісту. Таким чином, у цій справі п. 1 статті 6 Конвенції та стаття 1 Протоколу N1 були порушені. ("Анацький проти України", N 10558/03, пп. 22 - 23, рішення від 13 грудня 2005 року).

Внаслідок невжиття всіх передбачених чинним законодавством заходів для примусового виконання судового рішення, приватним виконавцем порушені права позивача (стягувача у виконавчому провадженні) та вимоги ст.ст.129, 129-1 Конституції України, Закону України "Про виконавче провадження", ст. 6 Конвенції, ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції.

Статтею 339 ГПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно частини першої статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Враховуючи встановлені фактичні обставини справи, з огляду на недотримання приватним виконавцем приписів ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження", суд першої інстанції прийшов до юридично правильного висновку про те, що невжиття приватним виконавцем всіх передбачених заходів свідчать про порушення приватним виконавцем принципів своєчасності та повноти проведення виконавчих дій, а тому скарга позивача на бездіяльність приватного виконавця та зобов`язання усунути допущені порушення є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Посилання апелянта на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які виразились у допущенні описки в ухвалі від 30.06.2020 про призначення скарги до розгляду, внаслідок чого приватного виконавця було повідомлено про розгляд скарги телефонограмою лише 13.07.2020, то вказані доводи знайшли своє підтвердження, однак це порушення не призвело до неправильного вирішення справи, а тому згідно ст. 277 ГПК України не може бути підставою для скасування судового рішення.

Інші доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування ухвали господарського суду першої інстанції.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ухвала суду першої інстанції ґрунтується на фактичних обставинах та прийнята відповідно до норм чинного законодавства, а тому підстави для її скасування відсутні. Отже, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Однак, в процесі розгляду апеляційної скарги позивачем було заявлено про відмову від вимог, що містяться у пункті 5 прохальної частини поданої ним скарги на бездіяльність приватного виконавця (щодо зобов`язання приватного виконавця усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника), у зв`язку із тим що наразі виконавчі документи повернуті стягувачу і встановлені порушення вже не можуть бути усунуті приватним виконавцем.

Відповідно до ст. 274 ГПК України у суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 191, 192 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Враховуючи, що заява про відмову від скарги в частині її пункту 5 відповідає вимогам статей 191, 274 ГПК України, не порушує прав або охоронюваних законом інтересів інших осіб, відмова від скарги підлягає прийняттю, при цьому, відповідно до наведених положень ст.274 ГПК України, оскаржувана ухвала підлягає визнанню нечинною в цій частині (пункт 3 резолютивної частини ухвали), а провадження підлягає закриттю.

Відповідно до ст. 344 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Оскільки скарга на бездіяльність приватного виконавця була задоволена, а у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, з приватного виконавця на користь позивача підлягають стягненню 2102 грн витрат по сплаті судового збору за подання касаційної скарги, згідно квитанції від 20.09.2020 (том 6 а.с.65).

Керуючись ст. ст. 267-285, 339-344 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Юрія Олександровича залишити без задоволення.

2. Прийняти відмову Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніко-Тайс" від скарги №24-3/06 від 24.06.2020 року на бездіяльність Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрія Олександровича в частині зобов`язання приватного виконавця усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) (пункт 5 прохальної частини скарги) та закрити провадження в цій частині.

3. Визнати нечинним пункт 3 ухвали Господарського суду Київської області від 15 липня 2020 року (щодо зобов`язання приватного виконавця усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника).

4. В іншій частині ухвалу Господарського суду Київської області від 15 липня 2020 року залишити без змін.

5. Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Юрія Олександровича (49005, м. Дніпро, вул.Сімферопольська, буд.21, прим.58, к.414, прим. 69, к.406, ідентифікаційний код 2342) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніко-Тайс" (03187, м. Київ, просп.Академміка Глушкова, буд. 40, оф. 315, ідентифікаційний код 38039872) - 2102 грн витрат по сплаті судового збору за подання касаційної скарги.

6. Видачу наказу доручити Господарському суду Київської області.

7. Справу повернути до Господарського суду Київської області.

8. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09.02.2021.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді Г.А. Кравчук

Г.П. Коробенко