ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року Справа № 916/2591/18
м.Одеса, проспект Шевченка, 29

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді М.А. Мишкіної

суддів: В.В. Бєляновського, Л.В. Лавриненко

(склад судової колегії змінений відповідно до розпоряджень керівника апарату суду щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи №379 від 05.07.2019р., №300 від 07.09.2020р. №409 від 20.10.2020р., розпорядження в.о. керівника апарату суду №615 від 23.08.2019р. та протоколів повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.07.2019р., від 23.08.2019р., від 07.09.2020р. та від 20.10.2020р.)

секретар судового засідання Кияшко Р.О.

за участю представників учасників справи:

від ГО «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» - не з`явився;

від прокуратури - Тунік В.М. - прокурор відділу Одеської обласної прокуратури;

від Одеської міської ради- Танасійчук Г.М. - за розпорядженням (самопредставництво)

від державного реєстратора прав на нерухоме майно Шостої Одеської державної нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу Пенчева Костянтина Леонтійовича - не з`явився;

від ПП «Н.А.Ш.Н.А.П» - не з`явився

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Громадської організації «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів»

на рішення господарського суду Одеської області від 12 березня 2019 року

у справі №916/2591/18

за позовом заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради

до:

- Громадської організації «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів»;

- державного реєстратора прав на нерухоме майно Шостої Одеської державної нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу Пенчева Костянтина Леонтійовича

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів Приватне підприємство «Н.А.Ш.Н.А.П»

про скасування рішення державного реєстратора

суддя суду першої інстанції: О.А. Демешин

час і місце ухвалення рішення: 12.03.2019р. о 16.41год., м.Одеса, господарський суд Одеської області, зала судових засідань №17

повний текст рішення складений 18.03.2019р.

Учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

В судовому засіданні 03.02.2021р. згідно ст.ст.233,240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

встановив:

20.11.2018р. заступник прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Громадської організації «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» (надалі - відповідач, Спілка автомобілістів), державного реєстратора прав на нерухоме майно Шостої Одеської державної нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу Пенчева Костянтина Леонтійовича (надалі - відповідач, держреєстратор Пенчев К.Л.), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів Приватне підприємство «Н.А.Ш.Н.А.П», в якому просив суд скасувати рішення завідувача Шостої одеської державної нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу Пенчева Костянтина Леонтійовича (індексний номер 26864243 від 08.12.2015) про реєстрацію виправлень до об`єкта нерухомого майна, а саме: автостоянки №42, яка розташована за адресою: м. Одеса, проспект Маршала Жукова, 103/1.

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначив, що 29.04.2009р. на підставі виданого Виконкомом Одеської міськради свідоцтва про право власності за Спілкою автомобілістів було зареєстроване право власності на автостоянку №42, загальною площею 89,2кв.м., як розташована на земельній ділянці 18700км. 08.12.2015р. держреєстратором Пенчевим К.Л. проведено державну реєстрацію виправлень до об`єкта нерухомого майна - автостоянки №42, в результаті чого змінено загальну площу автостоянки з 89,2 на 9403кв.м.; 07.03.2018р. Спілка автомобілістів передала 167/1000 часток автостоянки № 42, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, проспект Маршала Жукова, 103/1, а саме: літ. «А» - диспетчерська, літ. «Б» - туалет та літ «Г-1» - навіс в оренду Приватному підприємству «Н.А.Ш.Н.А.П.».

Проте жодних підстав для проведення виправлень до об`єкта нерухомого майна - автостоянки №42 держреєстратором в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не зазначено. Так, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно установлено, що за адресою: м. Одеса, проспект Маршала Жукова, будинок 103/1, за громадською організацією «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» зареєстровано право власності на автостоянку № 42 (надалі - Автостоянка №42), загальною площею 9403кв.м, складовими частинами якої є: диспетчерська, А; адміністраторська, Б; туалет, В, навіси автомобільні, Г1-Г12. Проте навіси гаражі під літ. «Г1-Г12» не є капітальними спорудами, про що свідчить опис основних конструкцій елементів, з яких вбачається відсутність фундаменту тощо. Так, на підставі спірного рішення реєстратора фактично зареєстровано право власності на споруди, які взагалі не підлягають державній реєстрації, оскільки є некапітальними спорудами. Крім того, оскільки рішення Одеською міськрадою з приводу розпорядження земельною ділянкою не приймалися та інформація щодо оформлення будь-який правоустановчих документів на земельну ділянку за адресою: м. Одеса, проспект Маршала Жукова, 103/1 відсутня, можливо дійти до висновку, що збільшення площі спірного об`єкта нерухомості відбулося за рахунок земель Одеської міської ради, всупереч діючого законодавства.

Оскільки Одеською міською радою не вжито жодних заходів на захист інтересів територіальної громади м.Одеси щодо вищезазначеної земельної ділянки, в тому числі щодо оскарження рішення державного реєстратора, прокурор у відповідності до приписів ст.23 ЗУ «Про прокуратуру», ст.53 ГПК України звернувся до суду із даним позовом.

З посиланням на норми ст.ст.2,5,10, ч.4 ст.18, ст.24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», п.п.6,6 Порядку державної реєстрації прав власності на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою кабінету міністрів України №1127 від 25.12.2015р., ч.2 ст.78, ст.ст.82,83, 116, 152 (ч.2), 153 (ч.1) ЗК України, п.34 ст.26 ЗУ «Про місцеве самоврядування», прокурор просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

29.11.2018р. Одеська міська рада подала суду пояснення, в яких просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою місцевого господарського суду від 06.12.2018р. залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача(Спілки автомобілістів) Приватне підприємство «Н.А.Ш.Н.А.П».

Рішенням господарського суду Одеської області від 12.03.2019р. (суддя О.А.Демешин) позов задоволено частково - скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Шостої одеської державної нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу Пенчева Костянтина Леонтійовича про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №26864243 від 08.12.2015р.; стягнуто з державного реєстратора прав на нерухоме майно Шостої Одеської державної нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу Пенчева Костянтина Леонтійовича на користь прокуратури Одеської області 1762грн. судового збору на рахунок прокуратури Одеської області; в частині позовних вимог до ГО «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» у задоволенні позову відмовлено.

Рішення обґрунтоване посиланням на норми ч.1 ст.2, ч.2 ст.3, ч.1 ст.5, ст.18 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст.80,83,12,152 ЗК України, п.34 ч.1 ст.26, ч.ч.1,5 ст.60 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст.319, 321 ЦК України та вмотивоване наступним. Як вбачається з технічного паспорту від 07.02.2009р., автостоянка за адресою: проспект Маршал Жукова, 103/1 складається з наступних обєктів: літ. «А» - диспетчерська, загальною площею 25,8 кв.м., літ «Б» - адміністраторська, загальною площею 50,1 кв.м., туалету літ. «В», загальною площею 1 кв.м., літ. «Г1-Г12» - гаражі, загальною площею 9 325,7 кв.м., що не є капітальними спорудами, оскільки відсутній фундамент. Отже, на підставі спірного рішення державного реєстратора зареєстровано право власності на споруди, які не підлягають державній реєстрації, оскільки не є капітальними. А відтак, рішення державного реєстратора від 08.12.2015р. №26864243 ухвалене в порушення норм ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Дослідженням реєстраційної справи №1 на Автостоянку №42 судом встановлено, що в ній відсутні будь-які правовстановлюючі документи, якими в установленому порядку було б змінено загальну площу об`єкту нерухомого майна з 89,2кв.м. на 9403кв.м. З огляду на те, що Одеська міська рада не приймала рішень щодо передачі Спілці автомобілістів у власність або користування земельної ділянки, що розташована за адресою: м. Одеса, проспект Маршала Жукова 103/1, вбачається що ГО «Одеська обласна організація всеукраїнської спілки автомобілістів» користується земельною ділянкою без правовстановлюваних документів. А відтак, державною реєстрацією права власності на об`єкт нерухомого майна - Автостоянку №42 порушені права територіальної громади м. Одеси, в особі Одеської міської ради, як власника відповідної земельної ділянки. Оскільки позов заявлено з підстав неправомірності прийняття рішення про реєстрацію виправлення до права власності об`єкта нерухомості, належним відповідачем за цим позовом є державний реєстратор Шостої Одеської державної нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу Пенчев К.Л. та у задоволенні позовних вимог до Спілки автомобілістів слід відмовити; позовні ж вимоги до держреєстратора підлягають задоволенню.

11.05.2019р. до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга ГО «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів», в якій скаржник просить суд скасувати оскаржене рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що судом першої інстанції під час розгляду справи не вжито достатніх заходів для встановлення істини у справі та не надано оцінки доказам, наявним у матеріалах справи; рішення підлягає скасуванню з огляду наступного:

- ані у позовній заяві, ані у оскаржуваному рішенні не згадано про первісні підстави, відповідно до яких Апелянт набув права власності на автостоянку №42 (договір оренди земельної ділянки від 30.07.1999р., розпорядження Овідіопольської райдержадмінітстрації від 19.02.2002р. №99). Зазначені документи судом не досліджувались, позивач не надавав їх до позовної заяви, а Одеська міська рада, не вжила жодний дій, щодо сприяння у виконанні ухвали суду від 29.01.2019р. витребування в Управлінні державної реєстрації юридичного департаменту ОМР належним чином засвідченої копії реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 1, а саме: автостоянку № 42, загальною площею: 9403 кв.м., яка розташована за адресою: м. Одеса, проспект Маршала Жукова, будинок 103/1. Зазначений факт свідчить про упереджене ставлення суду до розгляду спору, що стало підставою для винесення необгрунтованого рішення, в результаті неповного судового розгляду;

- прокурор жодним чином у своїй позовній заяві не вказує ким, з яких підстав та з якою метою отримувались відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо майна, належного апелянтові, що апелянт вважає безпідставним втручанням прокуратури у діяльність громадської організації;

- ані судом, ані позивачем по справі не були прийняті до уваги норми Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 27 (надалі за текстом - Інструкція), яка визначає механізм проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна всіх форм власності, що здійснюють суб`єкти господарювання, і діє на всій території України;

- жодною із норм чинного законодавства України не заборонена державна реєстрація прав на об`єкти некапітальної забудови, крім того, на підставі скасованого рішення державного реєстратора в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно була відображена дійсна картина технічної інвентаризації складної речі - об`єкта нерухомого майна у вигляді автостоянки № 42, а тому підстав для скасування законного рішення у суду не було;

- посилання суду на те, що Одеською міською радою не приймались рішення щодо передачі апелянтові у власність або в користування земельної ділянки, що розташована за адресою: м.Одеса, проспект Маршала Жукова (Небесної Сотні), 103/1, з чого суд робить упереджений та необ`єктивний висновок, що апелянт користується земельною ділянкою без правовстановлювальних документів, є недоцільним, оскільки судом у ході судового розгляду справи жодним чином не піднімалось питання щодо статусу зазначеної земельної ділянки, ані позивачем, ані Одеською міською радою до суду не надано жодних документів щодо права власності територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради на зазначену земельну ділянку;

- судом першої інстанції не прийнято до уваги безпідставності звернення до суду із позовом саме заступником прокурора Одеської області; в даному спорі, прокуратура Одеської області прагнучи представляти в суді Одеську міську раду та подаючи позов від її імені, здійснила захист інтересів територіальної громади, а не держави, при чому ані у позовній заяві, ані у самому рішенні суду так і не вказано у чому ж полягає порушення прав Одеської міської ради, Держави, або прокуратури Одеської області, на думку апелянта саме тому, що такого порушення - не було.

Ухвалами Південно-західного апеляційного господарського суду (головуючий суддя М.А.Мишкіна, судді К.В.Богатир, І.Г.Філінюк):

- від 16.05.2019р. апеляційну скаргу залишено без руху та витребувано з господарського суду Одеської області матеріали справи №916/2591/18.;

- від 07.06.2019р. поновлено скаржнику строк на апеляційне оскарження; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГО «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів»; запропоновано учасникам справи подати відзиви на апеляційну скаргу та клопотання з процесуальних питань у строк до 18.06.2019р.; зупинено дію рішення господарського суду Одеської області від 12.03.2019р. у справі №916/2591/18;

13.06.2019р. Одеська міськрада подала суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому просила залишити оскаржене рішення без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. В обґрунтування своєї позиції позивач, зокрема, вказує, що збільшення площі об`єкта нерухомого майна - Автостоянки №42 зареєстровано неправомірно, за відсутності документів, які дають право проводити відповідну реєстрацію таких змін, на. земельній ділянці, що не відводилася для цієї мети, чим порушено інтереси територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради, яка позбавлена можливості розпоряджатися земельною ділянкою. Держреєстратором прийнято спірне рішення в частині збільшення площі об`єкта нерухомого майна за рахунок об`єктів, право власності на які не підлягає державній реєстрації - автомобільних навісів, які розташовані на земельній ділянці комунальної власності, яка не була надана Одеською міською радою відповідачу Спілці автомобілістів.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.06.2019р. призначено справу до розгляду у судовому засіданні 08.07.2019р.

19.06.2019р. до суду поштою надійшов відзив на апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області, в якому прокурор просив залишити оскаржене рішення без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. У відзиві, зокрема (крім доводів наведених у позовній заяві), зазначено, що доводи апелянта про те, що жодною із норм чинного законодавства України не заборонена державна реєстрація права власності на об`єкти некапітальної забудови є безпідставними та необгрунтованими. Державна реєстрація виправлень внесених до об`єкта нерухомого майна, який перебуває у власності ГО «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» за адресою: м. Одеса, проспект Маршала Жукова, 103/1, проведена з порушенням положень Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Зазначені протиправні дії порушують встановлений чинним законодавством порядок реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна, що і стало підставою для захисту інтересів держави у судовому порядку на підставі ст.23 ЗУ «Про прокуратуру». Так, на підставі рішення реєстратора фактично зареєстровано право власності на споруди, які взагалі не підлягають державній реєстрації оскільки є некапітальними тимчасовими спорудами. Підставою для звернення прокуратури області до суду з даною позовною заявою з метою представництва відповідних інтересів держави в суді послугувало нездійснення захисту таких інтересів уповноваженим органом - Одеською міською радою. Таким чином, невжиття заходів реагування органом, що виконує відповідні функції у спірних правовідносинах щодо усунення обставин, якими спричинено порушення інтересів держави, є обставинами що виправдовують втручання прокурора у справу.

У зв`язку із перебуванням судді К.В.Богатиря у відпустці з 08.07.2019р. по 04.08.2019р., розпорядженням керівника апарату суду №379 від 05.07.2019р. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №916/2591/18.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.07.2019р. визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - М.А.Мишкіна, судді: В.В. Бєляновський, І.Г. Філінюк.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.07.2019р. прийнято справу до провадження у зміненому складі суду: головуючий суддя М.А.Мишкіна, судді: В.В. Бєляновський, І.Г. Філінюк, розпочато розгляд справи спочатку та призначено справу до розгляду у судовому засіданні 27.08.2019р.

У зв`язку із перебуванням судді В.В. Бєляновського у відпустці з 27.08.2019р., розпорядженням в.о. керівника апарату суду №615 від 23.08.2019р. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №916/2591/18.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.08.2019р. визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - М.А.Мишкіна, судді: К.В. Богатир, І.Г. Філінюк.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 27.08.2019р. прийнято справу до провадження у зміненому складі суду: головуючий суддя М.А.Мишкіна, судді: К.В. Богатир, І.Г. Філінюк.

Ухвалами суду апеляційної інстанції:

- від 27.08.2019р. зупинено апеляційне провадження у справі №916/2591/18 до закінчення перегляду в касаційному порядку справи №587/430/16-ц Великою Палатою Верховного Суду;

- від 25.11.2019р. поновлено апеляційне провадження у справі та призначено справу до розгляду на 16.12.2019р.;

- від 16.12.2019р. зупинено апеляційне провадження у справі №916/2591/18 до закінчення перегляду в касаційному порядку справи №912/2385/18 Великою Палатою Верховного Суду.

У зв`язку із перебуванням суддів К.В.Богатиря та І.Г. Філінюка з 17.08.2020р. по 18.09.2020р. у відпустці, розпорядженням керівника апарату суду №300 від 07.09.2020р. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №916/2591/18.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.09.2020р. визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - М.А.Мишкіна, судді: О.Ю. Аленін, Л.В. Лавриненко.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 08.09.2020р. прийнято справу №916/2591/18 до провадження у зміненому складі суду: головуючий суддя М.А.Мишкіна, судді: О.Ю. Аленін, Л.В. Лавриненко; поновлено апеляційне провадження у справі та призначено справу до розгляду у судовому засіданні 06.10.2020р. з повідомленням учасників справи.

Судове засідання, призначене на 06.10.2020р. не відбулось у зв`язку із перебуванням головуючого судді М.А.Мишкіної з 28.09.2020р. по 13.10.2020р. та судді Л.В. Лавриненко з 05.10.2020р. по 16.10.2020р. у відпустці.

У зв`язку із тимчасовою непрацездатністю з 05.10.2020р. судді О.Ю.Аленіна розпорядженням керівника апарату суду №409 від 20.10.2020р. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №916/2591/18.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.10.2020р. визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - М.А.Мишкіна, судді: В.В. Бєляновський, Л.В. Лавриненко.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 21.10.2020р. прийнято справу №916/2591/18 до провадження у зміненому складі суду: головуючий суддя М.А. Мишкіна, судді: В.В. Бєляновський, Л.В. Лавриненко; призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 18.11.2020р. з повідомленням учасників справи.

Судове засідання, призначене на 18.11.2020р. не відбулось у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Л.В. Лавриненко з 10.11.2020р. по 27.11.2020р.

З 30.11.2020р.по 18.12.2020р. головуючий суддя М.А. Мишкіна перебувала на лікарняному.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 21.12.2020р. призначено справу до розгляду у судовому засіданні 03.02.2020р. з повідомленням учасників справи.

10.01.2021р. Пенчев К.Л. надіслав суду лист з проханням слухати справу за відсутності представника Приморської державної нотаріальної контори у м.Одесі.

Представники скаржника та ПП «Н.А.Ш.Н.А.П» у судове засідання 03.02.2021р. не з`явилися.

Прокурор та представник Одеської міської ради проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечували.

Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази стосовно фактів, наведених сторонами, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарським судом, 29.04.2009 на підставі свідоцтва про право власності від 30.03.2009 САС № 637297, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради, за громадською організацією "Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів" зареєстровано право власності на автостоянку № 42, загальною площею 89,2 кв.м., яка розташована на земельній ділянці 18 700 кв.м. та знаходиться за адресою: м. Одеса, проспект Маршала Жукова, 103/1.

Зі змісту Свідоцтва на право власності від 30.03.2009 серія САС № 637297 (т.1, а.с. 31) вбачається, що об`єкт , який розташований за адресою: м. Одеса, проспект Маршала Жукова, 103/1, в цілому, належить Громадській організації "Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів", на праві приватної власності та складається з будівель: літ. "А" - диспетчерська, літ. "Б" - адміністраторська, загальною площею 89,2 кв.м., основною площею 48,3 кв.м., туалету літ. "В", літ. "Г1-Г12" навіси автомобільні, відображених у технічному паспорті від 07.02.2009.

Свідоцтво видано замість свідоцтва про право власності на об`єкти нерухомого майна автостоянки №42, виданого виконкомом Таїровської селищної ради від 27.02.2002 р.

Відповідно до технічного паспорту від 07.02.2009, автостоянка за адресою: проспект Маршал Жукова, 103/1 складається з наступних об`єктів: літ. "А" - диспетчерська, загальною площею 25,8 кв.м., літ "Б" - адміністраторська, загальною площею 50,1 кв.м., туалету літ. "В", загальною площею 1 кв.м., літ. "Г1-Г12" - гаражі (залізо), загальною площею 9 325,7 кв.м., вимощення, огорожа.

На підставі договору купівлі продажу від 08.10.2009 року (т.1,а с. 33-34), укладеного між ГО "Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів" та ТОВ «Одеса Автобум» право власності на автостоянку №42 перейшло до ТОВ «Одеса Автобум» та право власності на автостоянку зареєстровано за ТОВ «Одеса Автобум»

03.04.2013 року ГО "Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів" та ТОВ «Одеса Автобум» укладено договір про розірвання договору купівлі-продажу від 08.10.2009 року.

03.04.2013 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Шостої одеської нотаріальної контори Лангольф Ю.Д. вирішено провести державну реєстрацію права власності форма власності приватна, розмір частки 1/1 на автостоянку №42 з реєстраційним номером 5-235, що розташована Одеська область, м.Одеса, проспект Маршал Жукова, 103/1 за суб`єктом ГО «Одеська обласна організація всеукраїнської спілки автомобілістів»

Відповідно до витягу з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.04.2013 року за ГО «Одеська обласна організація всеукраїнської спілки автомобілістів» зареєстровано право власності на автостоянку №42, загальною площею 89,2кв.м. У розділі «відомості про складові частини об`єкту нерухомого майна» вказано: диспетчерська літера "А", адміністраторська -літ. "Б", туалет - літ. "В", навіси автомобільні - літ. "Г1-Г12".

08.12.2015р. державним реєстратором прав на нерухоме майно Шостої Одеської державної нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу Пенчевим Костянтином Леонтійовичем, за наслідком розгляду заяви ГО «Одеська обласна організація всеукраїнської спілки автомобілістів», з посиланням на пункт 38 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, прийнято рішення №26864243 про внесення змін до запису про нерухоме майно № 1 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 1/спеціального розділу державного реєстру речових прав на нерухоме майно, встановивши «виправлення загальної площі» (т.2, а.с.75).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: м. Одеса, проспект Маршала Жукова, 103/1 за Громадською організацією "Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів" на підставі рішення державного реєстратора Пенчева К.Л. від 08.12.2015 № 26864243 зареєстровано право власності на автостоянку № 42, загальною площею 9 403 кв.м., розташована на земельній ділянці площею 18700кв.м. У розділі «відомості про складові частини об`єкту нерухомого майна» вказано: диспетчерська літера "А", адміністраторська -літ. "Б", туалет - літ. "В", навіси автомобільні - літ. "Г1-Г12".

З матеріалів реєстраційної справи убачається, що заяву про внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно подано ОСОБА_2 із описом змін в заяві «зміни в загальній площі».

При цьому будь-які документи щодо підстав для змін в площі об`єкту не було надано із заявою, що убачається також із складеної держреєстратором карти прийому заяви №14724830 (т.2, а.с.78).

Заступником прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради рішення держреєстратора від 08.12.2015 р. оскаржено, оскільки на переконання прокурора збільшення площі спірного об`єкта нерухомості відбулося за рахунок земель Одеської міської ради, всупереч діючого законодавства, без дозволу Ради та, крім того, було зареєстровано право власності на споруди, які взагалі не підлягають державній реєстрації, оскільки є некапітальними спорудами.

Задовольняючи частково позов заступника прокурора Одеської області та скасовуючи рішення державного реєстратора від 08.12.2015 року, господарський суд виходив з того, що на підставі вказаного рішення державного реєстратора зареєстровано право власності на споруди, які не підлягають державній реєстрації, оскільки не є капітальними, а отже рішення державного реєстратора Шостої Одеської державної нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу Пенчева Костянтина Леонтійовича від 08.12.2015 № 26864243 ухвалене в порушення норм Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а з наданої на вимогу суду копії реєстраційної справи № 1 на автостоянку №42 по Проспекту Маршала Жукова 103/1 міста Одеси вбачається, що в ній відсутні будь-які правовстановлюючі документи, якими в установленому порядку було б змінено загальну площу об`єкту нерухомого майна з 89,2 кв.м. на 9430кв.м. Крім того, судом зазначено, що Одеська міська рада не приймала рішень щодо передачі Відповідачу1 у власність або користування земельної ділянки, що розташована за адресою: м. Одеса, проспект Маршала Жукова 103/1, а відтак ГО "Одеська обласна організація всеукраїнської спілки автомобілістів" користується земельною ділянкою без правовстановлюваних документів. Таким чином господарський суд дійшов висновку, що державною реєстрацією права власності ГО "Одеська обласна організація всеукраїнської спілки автомобілістів" на об`єкт нерухомого майна, загальною площею 9403 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, проспект Маршала Жукова, 103/1, порушені права територіальної громади м. Одеси, в особі Одеської міської ради, як власника відповідної земельної ділянки.

Колегія суддів погоджується з висновками господарського суду щодо наявності підстав для скасування рішення державного реєстратора від 08.12.2015, з огляду наступного.

Як зазначалося вище, ухвалюючи рішення про внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №26864243 від 08.12.2015року, шляхом виправлення загальної площі, держреєстратор зазначав пункт 38 Порядку ведення державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011р. №1141.

Відповідно до пункту 38 Порядку ведення державного реєстру речових прав на нерухоме майно (у редакції чинній на час внесення запису про виправлення загальної площі) державний реєстратор вносить зміни до записів Державного реєстру прав у разі допущення технічної помилки; зміни відомостей про нерухоме майно, право власності та суб`єкта цього права, інші речові права та суб`єкта цих прав, обтяження прав на нерухоме майно та суб`єкта цих прав, що містяться у Державному реєстрі прав, які не пов`язані з проведенням державної реєстрації прав. Внесення змін до записів Державного реєстру прав проводиться державним реєстратором за заявою, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін`юст.

Отже, виходячи із вказаного, державний реєстратор може внести зміни до записів Державного реєстру прав у випадках: у разі допущення технічної помилки або у разі зміни відомостей про нерухоме майно, право власності та суб`єкта цього права, інші речові права та суб`єкта цих прав, обтяження прав на нерухоме майно та суб`єкта цих прав, що містяться у Державному реєстрі прав, які не пов`язані з проведенням державної реєстрації прав.

Втім, з наявного в матеріалах справи рішення про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно неможливо встановити у зв`язку із чим вносилися зміни, що слугувало підставою для внесення змін до запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційний номер 1, із зміною загальної площі об`єкту з 89,2кв.м. до 9403 кв.м.

Відсутні відповідні документальні докази і в матеріалах реєстраційної справи Одеської міськради; згідно картки прийому заяви та самої заяви ГО "Одеська обласна організація всеукраїнської спілки автомобілістів" (т.2, а.с. 62) такі документи не надавалися.

У пункті 1.2. Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (у редакції чинній на час внесення запису про виправлення загальної площі) надано визначення терміну технічна помилка як описка, друкарська, граматична, арифметична помилка.

Так, запис про право власності на нерухоме майно №1, до якого внесено виправлення держреєстратором, вчинений на підставі свідоцтва про право власності на автостоянку серії САС №637297 від 30.03.2009 року.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про право власності на автостоянку серії САС №637297 від 30.03.2009 року №42 ГО "Одеська обласна організація всеукраїнської спілки автомобілістів" на праві власності належить об`єкт, який розташований за адресою:м.Одеса, проспект Маршала Жукова , 103/1, який складається з будівель: літ. "А" - диспетчерська, літ. "Б" - адміністраторська, загальною площею 89,2 кв.м., основною площею 48,3 кв.м., туалету літ. "В", літ. "Г1-Г12" навіси автомобільні, відображених у технічному паспорті від 07.02.2009.

Згідно ст.. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції чинній на час внесення запису про виправлення загальної площі) у разі виявлення у свідоцтві про право власності на нерухоме майно та/або витязі з Державного реєстру прав технічної помилки, допущеної державним реєстратором, заінтересована особа письмово повідомляє у п`ятиденний строк про це державного реєстратора, який перевіряє відповідність відомостей Державного реєстру прав інформації, що міститься у заяві про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень. Якщо факт невідповідності підтверджено, державний реєстратор безоплатно виправляє допущену помилку в день надходження повідомлення. Виправлення технічної помилки у записах Державного реєстру прав, що була допущена не з вини державного реєстратора, здійснюється за плату. У разі виявлення технічної помилки, допущеної у записах Державного реєстру прав, державний реєстратор у п`ятиденний строк письмово повідомляє про це заінтересовану особу. Заінтересована особа протягом п`яти робочих днів з дня отримання від державного реєстратора повідомлення про допущення технічної помилки у записах Державного реєстру прав повинна звернутися до нього із заявою про виправлення такої помилки. Якщо виправлення технічної помилки може завдати шкоди чи порушити права та законні інтереси правонабувачів або третіх осіб, які використовували відповідні реєстраційні записи, державний реєстратор у п`ятиденний строк письмово повідомляє таких осіб про виправлення технічної помилки.

Відповідно до пункту 40 Порядку ведення державного реєстру речових прав на нерухоме майно (у редакції чинній на час внесення запису про виправлення загальної площі) у разі внесення змін у зв`язку із зміною відомостей про нерухоме майно, право власності та суб`єкта цього права, інші речові права та суб`єкта цих прав, обтяження прав на нерухоме майно та суб`єкта цих прав, що містяться у Державному реєстрі прав, які не пов`язані з проведенням державної реєстрації прав, державний реєстратор вносить до відповідного запису Державного реєстру прав такі відомості: 1) підстава для зміни відомостей: назва документа; дата видачі документа; номер документа; ким виданий (оформлений) документ; додаткові відомості про документ; 2) реєстраційний номер, дата і час реєстрації заяви, на підставі якої вносяться зміни до Державного реєстру прав; 3) підстава для внесення змін до запису: назва рішення; дата формування рішення; індексний номер рішення; 4) прізвище, ім`я та по батькові державного реєстратора; 5) найменування органу державної реєстрації прав або найменування нотаріальної контори, назва нотаріального округу.

Отже, для внесення до Державного реєстру змін, що стосуються характеристики об`єкта нерухомості, заявником мають бути подані документи, які підтверджують відповідні зміни.

Відомостей щодо внесення змін до свідоцтва про право власності ГО "Одеська обласна організація всеукраїнської спілки автомобілістів" на автостоянку №42 від 30.03.2019 року чи зміни відомостей щодо нерухомого майна матеріали справи не містять. Відповідачем про них також не зазначається, відповідні докази щодо підстав для збільшення площі не надано.

З Реєстраційної справи № 1 на автостоянку №42 по Проспекту Маршала Жукова 103/1 міста Одеси вбачається, що в ній відсутні будь-які документи, якими в установленому порядку було б змінено загальну площу об`єкту нерухомого майна з 89,2 кв.м. на 9430кв.м., на що вірно звернув увагу господарський суд в оскаржуваному рішенні.

Відтак, оскільки відомості, які містилися у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 1 щодо загальної площі об`єкту відповідають відомостям, які містяться у свідоцтві про право власності на цей об`єкт, доказів внесення змін до свідоцтва в частині збільшення площі суду матеріали справи не містять, у суду відсутні підстави вважати, що прийняте держреєстратором 08.12.2015 року рішення про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно із виправленням площі об`єкту ухвалене у зв`язку із виправленням допущеної раніше технічної помилки або у зв`язку із законними підставами набуття права власності на об`єкт площею 9403кв.м..

Згідно із пунктом 2 частини третьої статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Згідно ст.. 5 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції чинній на час внесення запису про виправлення загальної площі) у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення. Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об`єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Однак, на підставі спірного рішення державного реєстратора фактично зареєстровано право власності на споруди (навіси), які не є капітальними, а відтак не підлягають державній реєстрації шляхом внесення змін до запису в Реєстрі із включенням їх площі.

Все наведене вище свідчить про те, що рішення державного реєстратора Шостої Одеської державної нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу Пенчева Костянтина Леонтійовича від 08.12.2015 № 26864243 прийняте з порушенням норм Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядку №1141.

Відповідно до статті 80 Земельного кодексу України суб`єктами права власності на землю, зокрема, є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

В силу ст.. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають:а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності;б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування. Земельні ділянки державної власності, які передбачається використати для розміщення об`єктів, призначених для обслуговування потреб територіальної громади (комунальних підприємств, установ, організацій, громадських пасовищ, кладовищ, місць знешкодження та утилізації відходів, рекреаційних об`єктів тощо), а також земельні ділянки, які відповідно до затвердженої містобудівної документації передбачається включити у межі населених пунктів, за рішеннями органів виконавчої влади передаються у комунальну власність. До земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: а) землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо); б) землі під залізницями, автомобільними дорогами, об`єктами повітряного і трубопровідного транспорту; в) землі під об`єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом; г) землі лісогосподарського призначення, крім випадків, визначених цим Кодексом; ґ) землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом; д) земельні ділянки, які використовуються для забезпечення діяльності органів місцевого самоврядування; е) земельні ділянки, штучно створені в межах прибережної захисної смуги чи смуги відведення, на землях лісогосподарського призначення та природно-заповідного фонду, що перебувають у прибережній захисній смузі водних об`єктів, або на земельних ділянках дна водних об`єктів; є) землі під об`єктами інженерної інфраструктури міжгосподарських меліоративних систем, які перебувають у комунальній власності; Територіальні громади набувають землю у комунальну власність у разі: а) передачі їм земель державної власності; б) відчуження земельних ділянок для суспільних потреб та з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; в) прийняття спадщини або переходу в їхню власність земельних ділянок, визнаних судом відумерлою спадщиною; г) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; ґ) виникнення інших підстав, передбачених законом. Територіальні громади сіл, селищ, міст можуть об`єднувати на договірних засадах належні їм земельні ділянки комунальної власності. Управління зазначеними земельними ділянками здійснюється відповідно до закону. Відповідно до статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст, зокрема, належить право розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства.

У матеріалах справи відсутні докази належності на праві власності чи користування ГО "Одеська обласна організація всеукраїнської спілки автомобілістів" земельною ділянкою, що розташована за адресою: м. Одеса, проспект Маршала Жукова 103/1, тому є обґрунтованим висновок суду, що відповідач користується земельною ділянкою без правовстановлюючих документів.

Відповідно до ч.1 ст. 83 Земельного кодексу України у комунальній власності перебувають: усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

ГО "Одеська обласна організація всеукраїнської спілки автомобілістів" не доведено, а з матеріалів справи не вбачається, що земельна ділянка, що розташована за адресою: м. Одеса, проспект Маршала Жукова 103/1 станом на грудень 2015 року була у приватній власності будь-якої особи, або належала державі.

Учасниками справи визнається, що земельна ділянка площею 18700кв.м. під автостоянкою №42 перебуває в межах м.Одеса.

Отже, змінами до запису про державну реєстрацію за ГО "Одеська обласна організація всеукраїнської спілки автомобілістів" права власності на об`єкт нерухомого майна, загальною площею 9403 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, проспект Маршала Жукова, 103/1, порушені права територіальної громади м. Одеси, в особі Одеської міської ради, як власника відповідної земельної ділянки, оскільки у зв`язку із цим ГО "Одеська обласна організація всеукраїнської спілки автомобілістів" набуває право оформлення права користування (власності) на земельну ділянку.

Аргументи скаржника, що Одеська міська рада не вжила жодний дій, щодо сприяння у виконанні ухвали Господарського суду Одеської області від 29 січня 2019 року щодо витребування в Управлінні державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, належним чином засвідченої копії реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 1 є помилковим, оскільки в матеріалах справи наявна копія реєстраційної справи №1 на об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: м. Одеса, проспект Маршала Жукова, буд. 103/1, автостоянка №42.

При цьому судом апеляційної інстанції не приймаються до уваги додані до апеляційної скарги копія Свідоцтва про право власності на автостоянку № 42 від 20.02.2002 року, копія Договору оренди земельної ділянки від 30.07.1999 року, копія Свідоцтва про право власності на автостоянку № 42 від,30.03.2009, копія Технічного паспорту на автостоянку № 42 від 18.02.2002 року, копія Технічного паспорту на автостоянку№ 42 від 07.02.2009 року з наступних підстав.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Матеріалами справи підтверджується, що ГО «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» було відомо про розгляд господарським судом справи №916/2591/18 за позовом заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради до Громадської організації «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів»; державного реєстратора прав на нерухоме майно Шостої Одеської державної нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу Пенчева Костянтина Леонтійовича про скасування рішення державного реєстратора, про що свідчать поштові повідомлення про вручення відповідачеві ухвал господарського суду ( т.1,а.с. 94,132, т.2 а.с. 111).

Отже, ГО «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» не була позбавлена можливості подати до суду відзив на позов, а також разом з відзивом або окремо додаткові докази, які необхідні для вирішення спору.

В силу приписів частини четвертої статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

ГО «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів», будучи обізнаною про розгляд господарським судом справи №916/2591/18, не скористалася своїм правом надати до господарського суду з відзивом або окремо докази.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до положень частини першої статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Таким випадком за змістом статті 119 Господарського процесуального кодексу України є поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого законом, за клопотанням учасника справи або продовження пропущеного процесуального строку, встановленого судом.

За умовами частин першої, другої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ч.3 ст. 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Враховуючи наведені вище положення процесуального закону, додані скаржником до апеляційної скарги копії Свідоцтва про право власності на автостоянку № 42 від 20.02.2002 року, Договору оренди земельної ділянки від 30.07.1999 року, Свідоцтва про право власності на автостоянку № 42 від,30.03.2009, Технічного паспорту на автостоянку № 42 від 18.02.2002 року, Технічного паспорту на автостоянку№ 42 від 07.02.2009 року не приймаються, оскільки в силу частини третьої статті 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. При цьому суд апеляційної інстанції враховує, що скаржником взагалі не порушується питання щодо можливості приєднання до матеріалів справи доказів, поданих ним разом з апеляційною скаргою, не заявляється клопотання про поновлення пропущеного строку, не наводиться жодної причини неможливості їх подання суду першої інстанції.

Щодо доводу апеляційної скарги про відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі Одеської міської ради колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави. У випадках, визначених цим Законом, на прокуратуру покладається функція з представництва інтересів громадянина або держави в суді (п. 2 ч. 1 ст. 2 вказаного Закону).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Аналогічні положення містяться і в ГПК України, відповідно до частин 3, 4, 5 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Великою Палатою Верховного Суду у справі №912/2385/18 (постанова від 26.05.2020) зроблено наступні правові висновки: «Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, прокурор в обґрунтування позову послався на статтю 23 Закону України "Про прокуратуру" та вказав, що підставою для представництва інтересів держави прокурором у цій справі є те, що Одеська міська рада не вживала заходів на захист інтересів територіальної громади м.Одеси шляхом оскарження рішення державного реєстратора щодо нерухомого майна - автостоянки, яке , як встановлено вище, порушує право власності територіальної громади м.Одеси.

У постанові від 15.10.2019 у справі № 903/129/18 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що сам факт незвернення до суду ради з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та, відповідно, мав змогу захистити інтереси жителів територіальної громади, свідчить про те, що зазначений орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів великої кількості громадян - членів територіальної громади та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини (пункт 6.43).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 наголошено на те, що у разі, якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора з`ясувати причини незвернення його до суду з позовом в інтересах держави неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необгрунтованим (п. 43).

На виконання вимог статті 23 Закону України «Про прокуратуру» до звернення з позовом прокурор надіслав позивачу повідомлення від 05.11.2018 року №05/1-3405вих18 про пред`явлення позову в інтересах держави, відповідь на яке у матеріалах справи відсутнє.

Судова колегія відзначає, що після отримання відповідного повідомлення, Одеська міська рада самостійно не зверталася до суду з позовом, що є достатнім аргументом для підтвердження її бездіяльності та підставою для представництва прокурором інтересів держави. Крім того, міськрадою не заперечено, що нею не вживалися заходи щодо оскарження рішення держреєстратора , не заперечується обставина відсутності належного контролю за станом оформлення об`єктів нерухомості на землях комунальної власності, тобто не спростовуються підстави звернення прокурора до суду з позовом.

Згідно ст. 1 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні рада (виборний орган) є представницьким органом місцевого самоврядування, який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення.

Згідно із частиною п`ятою статті 60 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правоможності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Колегія суддів вважає помилковими твердження скаржника, що з рішення КСУ від 08.04.99 №1-1/99 вбачається, що органи прокуратури не мають повноважень на представництва інтересів органів місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 08 квітня 1999 року у справа № 1-1/99 (№ 3-рп/99) прокурор або його заступник самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави чи в чому існує загроза інтересам держави.

Під поняттям «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Прокурори та їх заступники подають позовні заяви саме в інтересах держави, а не в інтересах підприємств, установ, організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності. Прокурор або його заступник самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави чи в чому існує загроза інтересам держави.

Відповідно до частини першої статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Відтак, невжиття заходів реагування органом, що виконує відповідні функції щодо усунення обставин, якими спричинено порушення інтересів держави, є обставинами що виправдовують втручання прокурора у справу.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками господарського суду щодо наявності підстав для задоволення позову заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради та скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Шостої одеської державної нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу Пенчева Костянтина Леонтійовича про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №26864243 від 08.12.2015р. Доводи апеляційної скарги як окремо, так і у своїй сукупності не спростовують правильність висновку про відсутність державного реєстратора підстав вносити до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №26864243 від 08.12.2015р. виправлень загальної площі об`єкту.

В той же час, колегія суддів не може погодитися з висновком суду, що оскільки позов заявлено з підстав неправомірності прийняття рішення про реєстрацію виправлення до права власності об`єкта нерухомості то належним відповідачем за цим позовом є державний реєстратор Шостої Одеської державної нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу Пенчев К.Л., а у задоволенні позовних вимог до Спілки автомобілістів слід відмовити.

У справі, що розглядається,оскаржується рішення про внесення змін до запису про нерухоме майно, яке безпосередньо пов`язане із захистом позивачем цивільного права у спорі щодо земельної ділянки з особою, яка не заперечує законності дій державного реєстратора з реєстрації за нею (цією особою) права на це майно, позовні вимоги у справі заявлено на захист порушеного цивільного (майнового) права позивача на землю.

Отже, належним відповідачем у такій справі є особа, щодо якої здійснено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про виправлення площі об`єкту.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 15.08.2019 у справі № 905/2122/18 де судом касаційної інстанції наведено такі правові висновки: " спір про скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно має розглядатись як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване аналогічне право щодо того ж нерухомого майна. Належним відповідачем у такому спорі є особа, речове право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь у такому спорі реєстратора як співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушенні своїх прав) не змінює приватноправового характеру спору".

Господарський суд дійшов помилкового висновку, що належним відповідачем у даному спорі є лише державний реєстратор прав на нерухоме майно Шостої одеської державної нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу Пенчев Костянтин Леонтійович, у зв`язку із чим безпідставно відмовив у задоволенні позову до ГО «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів», що є підставою для виходу за межі доводів апеляційної скарги та скасування рішення в цій частині у зв`язку із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Згідно приписів статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами

розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Згідно з п.4 ч.1 ст.277 ГПК України підстав для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів вважає за необхідне вийти за межі доводів апеляційної скарги та скасувати оскаржуване рішення в частині відмови в позовних вимогах до Громадської організації «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» та розподілу судових витрат із викладенням резолютивної частини рішення в новій редакції.

Згідно ч.14 ст.129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Сплачений за подання позовної заяви заступника прокурора Одеської області судовий збір покладається на відповідачів у рівних частинах по 881грн., враховуючи, що позовні вимоги прокурора задоволені у повному обсязі, а спір в суді виник внаслідок неправильних дій обох відповідачів.

Керуючись ст.ст. 129, 232-233, 236, 240, 269, 270, 275, 277, 281-284 ГПК України,

колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Одеської області від 12.03.2019р. у справі 916/2591/18 скасувати в частині відмови в позовних вимогах до Громадської організації «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» та розподілу судових витрат.

Позовні вимоги до Громадської організації «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» задовольнити.

В іншій частині рішення залишити без змін, виклавши резолютивну в наступній редакції:

«Позов задовольнити повністю.

Скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Шостої одеської державної нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу Пенчева Костянтина Леонтійовича про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 26864243 від 08.12.2015р.

Стягнути з державного реєстратора прав на нерухоме майно Шостої Одеської державної нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу Пенчева Костянтина Леонтійовича на користь прокуратури Одеської області 881грн. судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути з Громадської організації «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» на користь прокуратури Одеської області 881грн. судового збору за подання позовної заяви».

Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідні накази із

зазначенням необхідних реквізитів.

Постанова в порядку ст.282 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття згідно ст.284 ГПК України.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення згідно положень ст.ст.286, 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено 15 лютого 2021 року у зв`язку із перебуванням судді Л.В. Лавриненко з 05.02.2021р. по 12.02.21р. включно у відпустці.

Головуючий суддя М.А. Мишкіна

Суддя В.В. Бєляновський

Суддя Л.В. Лавриненко