ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2021 р. Справа№ 910/13550/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Грека Б.М.

суддів: Отрюха Б.В.

Полякова Б.М.

за участюсекретаря судового засідання Ковган О.І.
за участю представниківвідповідно до протоколу судового засідання від 09.02.2021
розглянувши апеляційну скаргуНаціонального банку України
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.10.2020
у справі№910/13550/20
за заявою Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Фавор»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Станіславська торгова компанія»
про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.10.2020 відкрите провадження у справі № 910/13550/20 про банкрутство ТОВ «Станіславська торгова компанія»; визнано вимоги кредитора АТ "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Фавор" до ТОВ "Станіславська торгова компанія" на загальну суму 1 192 079 665,72 грн.; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника з 07.10.202; введено процедуру розпорядження майном ТОВ "Станіславська торгова компанія" з 07.10.2020; призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Косенка Сергія Георгійовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого від 26.03.2013 № 645); встановлено розпоряднику майна боржника арбітражному керуючому Косенку Сергію Георгійовичу розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна боржника із розрахунку трьох мінімальних заробітних плат за кожен місяць виконання повноважень за рахунок коштів авансованих заявником на депозитний рахунок господарського суду; зобов`язано розпорядника майна боржника надати суду не пізніше 16.11.2020 відомості про результати розгляду вимог кредиторів боржника; зобов`язано розпорядника майна боржника у строк до 07.12.2020 організувати та провести інвентаризацію майна боржника. Також постановлено оприлюднити повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Станіславська торгова компанія" у встановленому законодавством порядку; заборонити боржнику та власнику майна (органу уповноваженому управляти майном) боржника приймати рішення щодо ліквідації боржника, реорганізації боржника, а також відчужувати основні засоби та предмети застави; призначено попереднє засідання суду.

Не погоджуючись з ухвалою місцевого господарського суду, Національний банк України звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.10.2020 про відкриття провадження у справі про банкрутство; постановити ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство ТОВ «Станіславська торгова компанія».

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.11.2020, апеляційну скаргу по справі №910/13550/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Грек Б.М., судді: Пантелієнко В.О., Копитова О.С.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2020 апеляційну скаргу Національного банку України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.10.2020 у справі №910/13550/20 залишено без руху.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2020 відкрито апеляційне провадження у справі №910/13550/20 за апеляційною скаргою Національного банку України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.10.2020, призначено справу до розгляду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2020, розгляд апеляційної скарги Національного банку України відкладено у зв`язку з клопотанням боржника та кредитора.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.01.2021 розгляд справи відкладено.

У зв`язку з відпустками суддів Копитової О.С., Пантелієнка В.О., відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 08.02.2021 для розгляду справи №910/13550/20 визначено колегію суддів у складі: Грек Б.М. (головуючий, суддя-доповідач), судді: Отрюх Б.В., Поляков Б.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.02.2021 прийнято справу №910/13550/20 до провадження у складі колегії суддів: головуючого судді - Грека Б.М., суддів: Отрюха Б.В., Полякова Б.М.

Боржник звернувся до Північного апеляційного господарського суду із клопотаннями про витребування оригіналів документів для огляду, а саме - документів, що підтверджують право вимоги ініціюючого кредитора, про закриття апеляційного провадження, про укладення мирової угоди, про залучення в якості третьої особи без самостійних вимог ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива».

Крім того, ініціюючий кредитор звернувся із клопотанням про витребування в Господарському суді Івано-Франківської області матеріалів справи №909/1005/16, де наявні, зокрема, меморіальні ордери, які є беззаперечними доказами наявності грошового зобов`язання у боржника перед ініціюючим кредитором.

Учасники справи про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, направленням на їх адреси місцезнаходження копій ухвали суду. З огляду на викладене, апеляційний господарський суд вважає за можливе здійснювати розгляд скарги, так як сторони належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, учасниками якої вони є.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що ухвала Господарського суду міста Києва від 07.10.2020 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, Акціонерне товариство "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Фавор" звернулося до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія".

За твердженнями заявника у Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія" наявна заборгованість у розмірі 42 956 432 дол. США 61 цент, що за курсом НБУ на дату подачі заяви складає 1 192 079 665, 72 грн.

Наявність заборгованості підтверджена рішенням Господарського суду Івано-Франківської області по справі №909/1005/15 від 16.11.2015, залишеним в частині стягнення заборгованості без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 05.02.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 20.04.2016, яким позов задоволено повністю, стягнено з ПрАТ «Залізничник» на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість по кредитному договору №010/12/34 від 19.07.2011 у розмірі 42 956 432 дол. США 61 цент, що за курсом НБУ станом на 20.08.2015 складало 947 884 073,44 грн., з яких прострочена до повернення сума кредиту - 28 845 855,00 дол. США; заборгованість за процентами за користування Кредитом - 3 802 995,66 дол. США; пеня за несвоєчасне погашення кредиту 186 037 535,40 грн.; пеня за несвоєчасну сплату процентів по кредиту - 16 279 331,90 грн.; заборгованість по 3% річних - 1 011 596,48 дол. США.

27.07.2015 на підставі рішення щодо реорганізації, ТОВ «Залізничник» було припинено, його правонаступником є Товариство з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія".

На підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 63 від 20.03.2015 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», Рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 213 від 22.02.2016 «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та легування повноважень ліквідатора», Рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №474 від 15.02.2018 «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та делегування повноважень ліквідатора», Рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №952 від 18.04.2019 «Про зміну уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк», Рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1043 від 24.04.2019 «Про визначення повноважень уповноважених осіб Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» та Рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №2354 від 17.09.2019 «Про делегування повноважень ПАТ «ВіЕйБі Банк», відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених Протоколом електронних торгів № UKR-2020-02, Етап II від 06.02.2020, було укладено між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар» договір про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги № UKR-2020-02 від 28.02.2020.

Згідно умов Договору про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги № UKR-2020-02 від 28.02.2020, Банк відступив Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набув права вимоги Банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб та/або фізичних осіб - підприємців та/або юридичних осіб, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)) та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них.

Пунктом 106 Додатку №1 Договору про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги № UKR-2020-02 від 28.02.2020, передбачено відступлення права вимоги за заборгованістю ТОВ «Залізничник», а саме по кредитному договору №010/12/34 від 19.07.2011.

Факт перерахування коштів ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» ПАТ «ВіЕйБі Банк» підтверджується платіжним дорученням №9193 від 26.02.2020.

26.02.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар» укладено договір про відступлення права вимоги, що виникнуть в майбутньому №02-26/20 з Акціонерним товариством «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний фонд «Фавор». Відповідно до умов цього договору ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» зобов`язалось відступити AT "ФАВОР" право вимоги до Боржника за кредитним договором, що буде належати ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» на підставі договорів відступлення права вимог та/або договорів купівлі-продажу майнових прав, що будуть укладені між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Авістар», в якості переможця електронних торгів за лотом № UKR-2020-02, організатором яких є ТОВ «Фьост Файненшіал Нетворк Юкрейн», що підтверджується протоколом електронних торгів № UKR-2020-02 від 06.02.2020, а AT "ФАВОР" зобов`язалось прийняти зазначене вище право вимоги та перерахувати ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» кошти у сумі Ціни відступлення.

Факт перерахування коштів AT "ФАВОР" ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» підтверджується платіжними дорученнями №1 від 26.02.2020, №4 від 13.03.2020, №4 від 29.04.2020.

Факт передачі права вимоги AT "ФАВОР" від ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» по договору про відступлення права вимоги, що виникнуть в майбутньому № 02-26/20 від.26.02.2020 підтверджується Актом приймання-передачі прав вимоги від 27.03.2020.

З огляду на вищенаведене, місцевий господарський суд дійшов висновків, що заборгованість ТОВ «Станіславська торгова компанія» перед AT "ФАВОР", станом на дату подання заяви становить 42 956 432 доларів США 61 цент.

У поданому відзиві боржник зазначив, що не заперечує щодо заборгованості перед ініціюючим кредитором. Повідомив суд про обмежені можливості проведення господарських операцій. Також боржником, не надано суду доказів погашення заборгованості перед заявником.

В своїй апеляційній скарзі національний банк України (далі - НБУ) зазначив, що між ним, ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» та ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» було укладено кредитний договір №43 від 13.10.2014, в якості забезпечення виконання за яким між НБУ та ТОВ «Станіславська торгова компанія» укладено договори іпотеки. Відтак вимоги НБУ до ТОВ «Станіславська торгова компанія» є забезпеченими, у зв`язку з чим НБУ є заставним кредитором відносно боржника та має право на оскарження ухвал у справі про банкрутство.

НБУ зазначає, що при поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство. Грошове зобов`язання, неможливість виконання якого інакше як через застосування процедур, визначених КУзПБ, є фундаментальним для порушення провадження про банкрутство, а саме його наявність, актуальність та вартісне вираження його розміру, і лише детальний аналіз заяви ініціюючого кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство та доказів, на яких ґрунтуються його доводи, дає можливість ухвалення відповідного рішення суду.

Згідно висновків НБУ заява ініціюючого кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство не містить належних та допустимих доказів безспірності грошового зобов`язання на користь заявника, а суд першої інстанції не вжив жодних заходів, спрямованих на встановлення фактів наявності таких обставин та не зрозуміло, якими доказами керувався визначаючи його актуальність та вартісне вираження вимог ініціюючого кредитора.

Так, НБУ зазначає, що висновки щодо видачі кредитних коштів зроблені судом відповідно до заявок на одержання коштів від 20.09.2012, 05.10.2012, 08.10.2012, суперечать умовам кредитного договору, якими встановлено, що кредит надавався шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника або оплати наданих позичальником платіжних документів безпосередньо з позичкового рахунку, тобто заявки не є належним доказом на підтвердження надання кредитних коштів у безготівковій формі на рахунок позичальника.

НБУ також зазначає, що саме банківські виписки є належними доказами підтвердження видачі кредиту та розміру заборгованості за кредитними договорами, натомість ініціюючим кредитором не надано належних доказів наявності безспірного грошового зобов`язання боржника, що в свою чергу, з боку суду, залишено поза увагою.

Крім того, НБУ зазначає, що пунктом 106 Додатку №1 Договору про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги №UKR-2020-02 від 28.02.2020 передбачено відступлення права вимоги за заборгованістю ТОВ «Залізничник», а саме по кредитному договору №010/12/34 від 19.07.2011, однак відповідно до пункту 106 вказаного додатку передбачено саме відступлення права вимоги по кредитному договору №010/12/34 від 21.03.2012. Факт передачі права вимоги АТ «ФАВОР» від ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» по договору про відступлення права вимоги, що виникнуть в майбутньому №02-26/20 від 26.02.2020 підтверджуються актом приймання-передачі прав вимоги від 27.03.2020, однак цей акт не містить підтвердження переходу права вимоги за кредитним договором №010/12/34 від 19.07.2011.

НБУ зазначає, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження вступу АТ «ФАВОР» у справу №909/1005/15 в якості правонаступника позивача чи іншого учасника, що б допускало застосування до нього будь-яких встановлених обставин в справі як преюдиційних.

Грошові вимоги заявника ґрунтуються на кредитному договорі №010/12/34 від 19.07.2011 заборгованість за яким стягнута з боржника на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» згідно рішення Господарського суду Івано-Франківської області по справі №909/1005/15 від 16.11.2015, 17.07.2015, тобто, ініціюючий кредитор прийняв право вимоги за кредитним договором №010/12/34 від 19.07.2011, строк виконання зобов`язань за яким сплив 17.07.2015. Статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній станом на дату набуття рішенням по справі №909/1005/15 законної сили) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом, що свідчить про те, що кінцевим строком пред`явлення до виконання виконавчих документів є 05.02.2017, натомість виконавче провадження по справі №909/1005/15 не було відкрите.

Таким чином, згідно висновків НБУ, зважаючи на пропуск строків на пред`явлення виконавчого документу до виконання, рішенням по справі №909/1005/15 для АТ «ФАВОР» не створює жодних прав для його примусового виконання, що стало причиною звернення з заявою про порушення справи про банкрутство.

У відзиві на апеляційну скаргу від 15.12.2020 та у письмовому відзиві від 16.12.2020 ініціюючий кредитор проти доводів апелянта заперечив, та зазначив, що Господарський суд міста Києва вірно встановив наявність заборгованості, її розмір, реальність виконання правочинів на підставі наявних у справі доказів.

Також Господарський суд міста Києва врахувавши, що справа №909/1005/16 є преюдиційною дотримався вимог частин 4 та 5 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, оскільки факти з цієї справи прямим чином стосуються одного й того ж учасника і не потребують додаткового доказування. Факт надання банком грошових коштів позичальнику на суму 28 845 855 доларів США встановлений рішенням суду, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання на усій території України. У справах №909/1005/15 та №909/1028/15 учасником є ТОВ «Станіславська торгова компанія», а справа №910/13550/20 стосується відкриття провадження про банкрутство також ТОВ «Станіславська торгова компанія».

Ініціюючий кредитор посилається на необґрунтованість твердження НБУ про те, що строки позовної давності та пред`явлення наказу до виконання якимось чином впливають на можливість відкриття провадження про банкрутство та НБУ неправомірно заперечує право позивача на примусове виконання рішення та право кредитора на відкриття провадження про банкрутство боржника. НБУ в тексті апеляційної скарги не просить суд застосувати позовну давність до вимог кредитора, не обґрунтовує причини не заявлення в суді першої інстанції про пропуск позовної давності ініціюючим кредитором, а також не вказує, в чому наявне порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права Господарським судом міста Києва.

Ініціюючий кредитор зазначив, що доводи апеляційної скарги НБУ на оскаржувану ухвалу є надуманими та не відповідними закону і в силу приписів статей 275 та 276 Господарського процесуального кодексу України ухвала Господарського суду міста Києва від 07.10.2020 скасуванню не підлягає, оскільки є законною та обґрунтованою.

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду зазначає, що згідно з положеннями ст.1 КзПБ неплатоспроможність - неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим кодексом; грошовим зобов`язанням є зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, якщо інше не встановлено цим кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви.

Північний апеляційний господарський суд також зазначає, що згідно з положеннями ч.3 ст.39 КзПБ, якщо провадження у справі відкривається за заявою кредитора, господарський суд перевіряє можливість боржника виконати майнові зобов`язання, строк яких настав. Боржник може надати підтвердження спроможності виконати свої зобов`язання та погасити заборгованість.

У ч.ч.1, 2 ст.34 КзПБ встановлено, що заява про відкриття провадження у справі про банкрутство подається кредитором або боржником у письмовій формі та повинна містити:

найменування господарського суду, до якого подається заява;

найменування боржника, його місцезнаходження, ідентифікаційний код юридичної особи;

ім`я або найменування кредитора, його місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи або реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);

виклад обставин, що є підставою для звернення до суду;

перелік документів, що додаються до заяви.

До заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство додаються:

докази сплати судового збору, крім випадків, коли згідно із законом збір не підлягає сплаті;

довіреність чи інший документ, що засвідчує повноваження представника, якщо заяву підписано представником;

докази авансування винагороди арбітражному керуючому в розмірі трьох мінімальних заробітних плат за три місяці виконання повноважень;

докази надсилання боржнику копії заяви й доданих до неї документів.

Заява кредитора, крім відомостей, передбачених у ч.1 цієї статті, повинна містити відомості про розмір вимог кредитора до боржника із зазначенням окремо розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає сплаті (абз.1 ч.3 ст.34 КзПБ ).

Обов`язок виконання господарського зобов`язання у вигляді сплати коштів виникає не з моменту вчинення дій кредитора щодо стягнення заборгованості з боржника, а з моменту визначеного відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що в певних умовах звичайно ставляться, що узгоджується з приписами ст.193 ГК.

За таких обставин можна дійти висновку, що в разі відсутності належного виконання господарського грошового зобов`язання, у кредитора є можливість, окрім звернення до суду з позовом до боржника, скористатися можливістю застосування щодо такого боржника процедур, передбачених КзПБ, для задоволення своїх кредиторських вимог у тому випадку, коли відсутній спір про право, який підлягає вирішенню в порядку позовного провадження.

Колегією суддів Північного апеляційного господарського суду перевірено та проаналізовано обставини виникнення заборгованості, встановлені місцевим господарським судом.

Так, 19.07.2011 між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" (банк) та Приватним акціонерним товариством "Залізничник" (позичальник) укладено кредитний договір №010/12/34, за умовами якого банк зобов`язався відкрити позичальнику відновлювальну кредитну лінію, а позичальник, в свою чергу, - погасити заборгованість по кредитній лінії в термін до 18.07.13 включно і сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 15% річних. Максимальна сума кредиту становить 417 000 000,00 грн. ( 233 900 000,00 грн. в редакції договору про внесення змін від 21.03.2012).

21.03.2012 між ПАТ «КБ «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА», Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та Приватним акціонерним товариством «Залізничник» (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Залізничник») укладено Договір про внесення змін до Кредитного договору №010/12/34, за умовами якого сторонами погоджено, що всі права та обов`язки кредитора за кредитним договором перейшли до ПАТ «ВіЕйБі Банк»; позичальнику надано кредит у формі поновлювальної кредитної лінії з лімітом 233 900 000,00грн.; процентна ставка за користування кредитом складає 15% річних; термін остаточного повернення кредиту встановлено до 18.07.2013.

В подальшому, договором про внесення змін та доповнень від 30.03.2012 до кредитного договору сторонами погоджено, що з 01.04.2012 розмір річних становитиме 19%.

Договором про внесення змін до кредитного договору від 08.10.2012 сторони встановили суму ліміту кредиту по договору в розмірі 28 845 855 доларів США та 294 291,85 грн. та процентну ставку по траншам в гривні у розмірі 19% річних, по траншам в доларах США -11,5% річних.

Договором про внесення змін від 01.11.2012 до кредитного договору сторони встановили процентну ставку у розмірі 13,3% річних.

Договором про внесення змін до кредитного договору від 05.112012 сторони встановили суму ліміту кредиту по договору в розмірі 28 845 855 доларів США та процентну ставку за користування кредитом - 13,3% річних.

Договором про внесення змін до кредитного договору від 19.02.2013 сторони домовились, що проценти нараховані по 31.01.2013 позичальник сплачує в строк до 15.03.2013.

Договорами про внесення змін від 15.04.2013, 15.05.2013, 18.06.2013, 16.07.2013, 15.08.2013, 16.09.2013 сторонами вносилися зміни до кредитного договору, що стосувалися строку сплати процентів.

Договорами про внесення змін від 19.07.2013 до кредитного договору сторони погодили термін остаточного повернення кредиту 17.07.2014 включно (17.07.2015 згідно договору про внесення змін від 28.02.2014), а договором про внесення змін від 01.09.2014 року сторони погодили, що процентна ставка з 01.09.2014 встановлюється у розмірі 8,2% річних.

Договорами про внесення змін від 17.02.2014, 17.03.2014, 15.07.2014, 15.08.2014, 15.09.2014, 15.10.2014 року сторони погоджували терміни сплати процентів.

Кредит надавався шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника або оплати наданих позичальником платіжних документів безпосередньо з позичкового рахунку.

За користування коштам встановлена плата в вигляді процентів та комісійних винагород, які нараховуються згідно умовами статті 2 кредитного договору в редакції договору про внесення змін від 21.03.2012.

Відповідно до умов Кредитного договору в редакції договору про внесення змін від 21.03.2012, проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно; для визначення кількості днів при розрахунку суми відсотків використовується метод факт/факт; проценти за користування кредитом позичальник сплачує щомісяця на обумовлений договором рахунок у визначений договором строк.

Банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором та надав позичальнику кредитні кошти, в розмірі 28 845 855 доларів США, що підтверджується заявками на одержання коштів від 20.09.2012, 05.10.2012, 08.10.2012.

В порушення умов кредитного договору ТОВ «Залізничник» допускав прострочення щодо здійснення розрахунків за кредитом та процентами за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим станом на 20.08.2015 заборгованість ТОВ «Залізничник» становила 42 956 432 доларів США 61 цент, що за курсом НБУ на день подання позову еквівалентно 947 884 073,44 грн., з яких прострочена до повернення сума кредиту - 28 845 855,00 дол. США; заборгованість за процентами за користування Кредитом - 3 802 995,66 дол. США; пеня за несвоєчасне погашення кредиту 186 037 535,40 грн.; пеня за несвоєчасну сплату процентів по кредиту - 16 279 331,90 грн.; заборгованість по 3% річних - 1 011 596,48 дол. США.

Як зазначено вище, умовами Договору про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги № UKR-2020-02 від 28.02.2020, передбачено відступлення права вимоги за заборгованістю ТОВ «Залізничник», а саме по кредитному договору №010/12/34 від 19.07.2011.

26.02.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар» укладено договір про відступлення права вимоги, що виникнуть в майбутньому №02-26/20 з Акціонерним товариством «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний фонд «Фавор», а факт передачі права вимоги AT "ФАВОР" від ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» по договору про відступлення права вимоги, що виникнуть в майбутньому № 02-26/20 від.26.02.2020 підтверджується Актом приймання-передачі прав вимоги від 27.03.2020.

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента, визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 Цивільного кодексу України).

Стаття 204 Цивільного кодексу України закріплює презумпцію правомірності правочину, зокрема, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Це означає, що кожний вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована.

Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватись, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду зазначає, що правочини, за яким ініціюючий кредитор в результаті набув право вимоги до боржника скасовані в судовому порядку не були, є чинними, та такими, що породжують для сторін цивільні права та обов`язки.

Таким чином, цілком підставними є висновки, що вимоги ініціюючого кредитора є такими, що ґрунтуються на нормах закону.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано тих обставин, що при подачі заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство ініціюючий кредитор мав долучити як докази банківські виписки, а також про те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам у справі, а саме: відсутності банківських виписок, колегія суддів суду апеляційної інстанції зазначає таке.

Положення КзПБ (ст.34) не передбачають обов`язку додавати до заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство банківські виписки та/або меморіальні ордери як доказів наявності заборгованості боржника.

Відсутність документів і доказів, які не передбачені в КзПБ як додатки до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, не є підставою для відмови в прийнятті й розгляді заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство.

За таких обставин колегія суддів уважає необґрунтованим аргумент апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував тих обставин, що при подачі заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство ініціюючий кредитор мав долучити як докази банківські виписки. Адже вказаний аргумент спрямований на встановлення обов`язку ініціюючого кредитора подавати докази, не передбачені в КзПБ.

Стосовно доводів апеляційної скарги про безпідставність посилання на рішення господарського суду по справі №909/1005/15 колегія суддів Північного апеляційного господарського суду зазначає, що наявність боргу при ініціюванні справи про банкрутство підтверджується доказами у відповідному обсязі, виходячи з правової природи правовідносин між боржником та кредитором. Доказами на підтвердження наявності боргу можуть бути, зокрема, судові рішення.

Таким чином, Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду зазначає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а місцевим господарським судом вірно враховано та застосовано норми Закону при прийнятті оскарженої ухвали.

Судом першої інстанції була дана належна оцінка доказам ініціюючого кредитора щодо підставності звернення про неплатоспроможність боржника, дані докази, які покладені в основу прийнятого судового рішення, визнані належними та допустимими, і з ними погоджується господарський суд апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Проніна та інші проти України" від 18.07.2006 зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може прийматись як вимоги подавати детальну відповідь на кожний аргумент.

У рішенні у справі "Сутяжник проти Росії" (заява № 8269/02) від 23.07.2009, Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що не може бути скасоване правильне по суті судове рішення та не може бути відступлено від принципу правової визначеності лише з підстав порушення незначних правил при розгляді та задля правового пуризму, судове рішення може бути скасоване лише з метою виправлення істотної судової помилки.

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду ухвали судом апеляційної інстанції, скаржник не подав належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України. Доводи скаржника спростовуються матеріалами справи та встановленими обставинами. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 282 Господарського процесуального кодексу України та нормами Кодексу України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Національного банку України залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського міста Києва від 07.10.2020 по справі №910/13550/20 залишити без змін.

Матеріали справи №910/13550/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, встановлені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України та нормами Кодексу України з процедур банкрутства.

Головуючий суддя Б.М. Грек

Судді Б.В. Отрюх

Б.М. Поляков

Повний текст складено 11.02.2021