ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09.02.2021 Справа № 920/22/21

м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі

судді Резніченко О.Ю.,

розглянув без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дженерал Транс Альянс Логістик»

до - Товариства з додатковою відповідальністю «Сумське автотранспортне підприємство -15955»,

про стягнення 28247 грн 12 коп.

Стислий виклад позицій сторін по справі. Заяви, які подавались сторонами. Процесуальні дії, які вчинялись судом.

05.01.2021 позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь 28247 грн 12 коп. збитків.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що він відшкодував збитки іншій особі, які були фактично завдані відповідачем, а тому набув право стягнути дані збитки з винної особи, тобто відповідача, в порядку регресу.

Ухвалою суду від 06.01.2021 було відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу без проведення судового засідання.

22.01.2021 відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує.

Відповідач в обґрунтування заперечень вказує, що з матеріалів справи та супровідних документів на вантаж вбачається, що ПП «Транс Логістик» не має жодних відносин до даного випадку, так як вантажовідправником по товарно-транспортній накладній зазначено ТОВ «Логістик Юніон», вантажоотримувач - ТОВ «АТБ-маркет». Тому невідомо хто поніс збитки і в якому розмірі.

Крім того, у відзиві відповідач просить суд розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Згідно з ст. 250 ГПК України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі. Якщо відповідач подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд залежно від обгрунтованості заперечень відповідача постановляє ухвалу про: залишення заяви відповідача без задоволення; розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Як вже зазначалось, ухвалою суду від 06.01.2021 вже було вирішено питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання. Також, вказаною ухвалою було відмовлено в задоволенні клопотання позивача про розгляд справи з повідомленням (викликом сторін).

Враховуючи вказану процесуальну норму, відповідач має право подати до суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та перехід до загального позовного провадження. Однак відповідач, не заперечуючи проти спрощеного позовного провадження, подав клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, що зазначеною статтею не передбачено. Крім того, відповідачем не аргументовано вказане клопотання та не підтверджено належними та допустимими доказами, що суперечить ст. ст. 73-74 ГПК України.

Тому клопотання відповідача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін залишається судом без задоволення.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Оцінка суду, висновки суду та законодавство, що підлягає застосуванню.

Між позивачем та відповідачем 29.06.2017 було укладено договір про надання транспортних послуг № 29/06/2017-4 (наділ - Договір). Вищезазначений факт підтверджується копією вказаного Договору (а.с.19-26).

Позивач зазначає, що 26.10.2017 ПП «Транс Логістик» було замовлено у позивача послугу з організації перевезення вантажу. Суд звертає увагу, що зазначені обставини позивачем не підтверджені належними та допустимими доказами.

Як стверджує позивач, не маючи на той момент власного транспорту, він залучив відповідача для надання послуг з перевезення.

Між сторонами було погоджено заявку на перевезення вантажів автомобільним транспортом № 36274/000231194 від 26.10.2017, на підставі якої відповідач прийняв на себе зобов`язання щодо перевезення вантажу за маршрутом «село Красилівка Броварського району Київської області - місто Суми» (а.с.27). Сторони домовились, що зазначена заявка є разовим договором.

В заявці зазначено, що для перевезення вантажу відповідачем було надано автомобіль марки «Renault» реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом марки «Trailor» (реєстраційний номер НОМЕР_2 ), під керуванням водія ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

Вказані обставини визнаються сторонами у заявах по суті, а тому є таким, що встановлені судом.

Уповноваженим представником відповідача - водієм ОСОБА_1 , було прийнято вантаж до перевезення без зауважень, що підтверджується товарно-транспортною накладною № 4 від 27.10.2017 (а.с.28-29).

Суд звертає увагу, що вантажовідправником у ТТН № 4 зазначено ТОВ «Логістик Юніон».

Позивач зазначає, що при прийманні вантажу вантажоодержувачем - ТОВ «Генезис-Україна Інжиніринг», було виявлено факт порушення пломбування напівпричепа та факт нестачі вантажу.

Згідно з ст.ст. 73, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами.

Суд погоджується з доводами відповідача, що факт пломбування напівпричепа не зазначений ні в заявці на перевезення вантажу, а ні в ТТН № 4, хоча для цього в ТТН мається відповідна графа «номер пломби (за наявності)», але відмітка про наявність пломби взагалі відсутня. Тому факт пломбування напівпричепа позивачем не доведений перед судом.

Позивач зазначає, що у процесі виконання даного перевезення, згідно з Законом України «Про транспортно-експедиторську діяльність», ПП «Транс Логістик» виступало в ролі клієнта, відповідач виступав в ролі перевізника, а ТОВ «Дженерал Транс Альянс Логістик» в ролі експедитора.

Суд погоджується з доводами відповідача про те, що в ТТН № 4 від 27.10.2017 вантажовідправником значиться ТОВ «Логістик Юніон» (). На накладній міститься підпис уповноваженої особи ТОВ «Логістик Юніон» та міститься печатка вказаної юридичної особи.

Тому позивачем належними та допустимими доказами не доведено перед судом, що ПП «Транс Логістик» у спірних правовідносинах є вантажовідправником, а надана накладна свідчить, що вантажовідправником є інша юридична особа - ТОВ «Логістик Юніон».

27.10.2017 при прийманні вантажу вантажоодержувачем - ТОВ «Генезис-Україна Інжиніринг», було виявлено факт порушення пломбування напівпричепа марки «Trailor» реєстраційний номер НОМЕР_3 , в якому перевозився вантаж та факт недостачі вантажу, що перевозився відповідачем.

З метою належної фіксації факту недостачі товару, вантажоодержувачем - ТОВ «Генезис-Україна Інжиніринг», було організовано комісію у складі водія та представників вантажоодержувача. Комісією було здійснено приймання та перерахунок вантажу, під час якого виявлено факт недостачі вантажу, що було зафіксовано у відповідних актах порушення цілісності палети і невідповідності кількості товару б/н від 27.10.2017, які підписані членами комісії (а.с.32-42).

Також, представниками вантажоодержувача було проведено поштучний перерахунок та складено претензійні акти від 27.10.2017 (а.с.43-48). Згідно вищевказаних актів, вартість відсутнього вантажу склала 28247 грн 12 коп.

Надаючи правову оцінку вказаним актам, суд не приймає їх до уваги, як доказ порушення пломб, що є підставою для складання претензійних актів, оскільки, як вже було встановлено вище, позивачем перед судом не було доведено належними та допустимими доказами факту пломбування напівпричепа. Тобто, є нелогічним встановлення факту пошкодження пломби у тому разі, коли відсутні докази попереднього пломбування, що повинно передувати пошкодженню.

Стосовно претензійних актів (а.с.43-48), то в актах від 27.10.2017 зазначено, що водієм був ОСОБА_2 , в той час як прізвище водія згідно заявки - Турушев, а номер автомобіля НОМЕР_4 , в той час як номером автомобіля згідно заявки є НОМЕР_1 . Крім того, в акті № 9128 водієм зазначено ОСОБА_3 , а автомобіль номер НОМЕР_5 , а в акті № 9368 взагалі не вказано водія та номер автомобіля.

Крім того, суд погоджується з доводами відповідача, що позивачем не обґрунтовані ціни, які вказані в претензійних актах, так як вантажовідправник відпускав товар по видатковій накладній, в якій проставляється кількість відпущеного товару по номенклатурі, його ціна та загальна вартість. Дані видаткові накладні в матеріалах справи відсутні.

Тому, враховуючи вказані невідповідності, суд не приймає вказані претензійні акти, як докази розміру понесених збитків.

Також, як в претензіях так і в матеріалах доданих до позовної заяви, відсутні конкретні розрахунки суми збитків.

Позивач зазначає, що ПП «Транс Логістик» 02.11.2017 звернулось до позивача з претензією № 0211 про відшкодування збитків, завданих під час перевезення вантажу, на загальну суму 28247 грн 12 коп. (а.с.31).

Позивачем було розглянуто, визнано обґрунтованим та задоволено в повному обсязі претензійні вимоги ПП «Транс Логістик» на вищезазначену суму, що підтверджується відповідним платіжним дорученням № 2667 від 08.12.2017 (а.с.49).

Позивач звертався до відповідача з претензією про сплату збитків, у відповіді на претензію відповідач проти задоволення вимог заперечував (а.с.50-54). Тому позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначення поняття збитків міститься у ч. 2 ст. 224 ГК України, відповідно до якої під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання другою стороною.

Відповідно до ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, в тому числі вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства та додаткові витрати понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною.

Згідно з ст. 228 ГК України учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу.

Відшкодування збитків є видом відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності, негативного результату такої поведінки (збитків), причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками, вини правопорушника. За відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність не настає.

Суд звертає увагу, що визнання обґрунтованим позивачем вимоги ПП «Транс Логістик» не є беззаперечним доказом того, що 28247 грн 12 коп. збитків підлягають автоматичному стягненню з відповідача, в порядку регресу. В даному випадку повинен бути встановлений повний склад господарського правопорушення, в тому числі розмір збитків та факт їх відшкодування позивачем.

Отже, позивачем належними та допустимими доказами не доведено перед судом, що ПП «Транс Логістик» у спірних правовідносинах є вантажовідправником. Факт пломбування напівпричепа позивачем не доведений перед судом, а тому не доведено і факту пошкодження пломби. Судом не прийнято до уваги претензійні акти, як докази розміру понесених збитків.

Тому позивачем перед судом не доведено факту наявності збитків, а саме розміру завданої шкоди, а тому і відсутній такий елемент правопорушення, як причинно-наслідковий зв`язок, а факт сплати спірної суми ПП «Транс Логістик» не є безумовною підставою для стягнення коштів на користь позивача з відповідача. Таким чином, позовні вимоги є неправомірними, необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат між сторонам.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що судом у задоволенні позову відмовлено, то на позивача покладаються витрати із сплати судового збору.

Керуючись ст. ст.123, 129, 130,185, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Дженерал Транс Альянс Логістик» (вул. Філатова, буд. 112, м. Яготин, Яготинський район, Київська область, 07700, ) до Товариства з додатковою відповідальністю «Сумське автотранспортне підприємство -15955» (вул. Білопільский шлях, буд. 11, м. Суми, 40009, ) про стягнення 28247 грн 12 коп. - відмовити повністю.

2. Витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102 грн покласти на позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Дженерал Транс Альянс Логістик».

3. Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Згідно з ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повні реквізити сторін зазначені у п. 1 резолютивної частини даного рішення.

Повне судове рішення складено 15.02.2021.

Суддя О.Ю. Резніченко