У Х В А Л А

03.02.2021Справа № 42/109

За скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" м. Києва

на бездіяльність державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві

заінтересована особа Державне агентство резерву України

Суддя Паламар П.І.

Представники:

від скаржника: Мосійчук А.С.,

від органу ДВС: Савчук К.П.,

від заінтересованої особи: Лук`янов Р.І.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

у січні 2021 року Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося в суд з указаною скаргою.

Скаржник зазначав, що він є боржником у виконавчому провадженні № 56292350, відкритому Шевченківським районним відділом Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві за наказом гоподарського суду м. Києва № 42/109 від 8 червня 2005 р., яким зобов`язано Національну акціонерну компанію "Нафтогаз України" повернути Державному комітету України з державного матеріального резерву 1500 тонн мазуту М-40 вартістю 828000 грн.

2 грудня 2020 р. він звернувся до державного виконавця із заявою про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з відсутністю майна, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі.

Всупереч вимог ч. 2 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закону) державний виконавець Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Савчук Костянтин Петрович, склавши акт про відсутність у боржника визначеного наказом суду майна, не повернув виконавчий документ стягувачу.

З цих підстав просив задовольнити скаргу, визнати бездіяльність державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві неправомірною, зобов`язати останнього усунути порушення шляхом винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу.

У судовому засіданні представник скаржника подану скаргу підтримав.

Орган Державної виконавчої служби 2 лютого 2021 р. подав відзив на скаргу, у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечив.

Заінтересована особа письмових пояснень на скаргу не надала, її представник у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечив.

Заслухавши пояснення представників скаржника, органу ДВС та заінтересованої особи, розглянувши матеріали справи, суд вважає що у задоволенні скарги слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у Шевченківському районному відділі Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві знаходиться наказ господарського суду міста Києва № 42/109 від 8 червня 2005 р., яким зобов`язано Національну акціонерну компанію "Нафтогаз України" повернути Державному комітету України з державного матеріального резерву 1500 тонн мазуту М-40 вартістю 828000 грн.

Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 37 Закону виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі.

З поданого скаржником акту від 15 січня 2019 р. вбачається, що державним виконавцем зафіксовано відсутність 1500 тонн мазуту М-40 за адресою м. Київ, вул. Б. Хмельницького 6, де розташована належна боржнику адміністративна будівля.

При цьому, згідно з актом державним виконавцем не вирішувалося питання про можливість перебування такого майна в іншому місці, враховуючи його специфіку та можливість зберігання виключно на паливних складах. Тому поданий акт сам по собі не є доказом відсутності у боржника присудженого до передачі майна.

Отже, встановлені п. 6 ч. 1 ст. 37 Закону підстави для повернення виконавчого документа стягувачу відсутні. За таких обставин бездіяльність державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Савчука Костянтина Петровича є недоведеною.

Крім того, згідно абз. 7 ст. 2 Закону України "Про державний матеріальний резерв" позичання матеріальних цінностей з державного резерву - відпуск матеріальних цінностей з державного резерву на договірних засадах з наступним поверненням до державного резерву тієї ж кількості аналогічних матеріальних цінностей або, у разі неможливості їх повернення, - з відшкодуванням за рішенням Кабінету Міністрів України грошової вартості на час повернення, але не менше, ніж на час відпуску, з наступним спрямуванням одержаних коштів на закладення відповідної кількості матеріальних цінностей.

Виходячи зі змісту указаних положень чинного законодавства вирішення питання доцільності закладення матеріальних цінностей до державного резерву відноситься до компетенції Кабінету Міністрів України.

СсссСКрім того, сам боржник також не позбавлений можливості придбати аналогічну кількість товару, оскільки вищенаведена формула передбачає спрямування відшкодованих коштів на закладення в державний резерв відповідної кількості матеріальних цінностей.При цьому, доказів неможливості придбання боржником необхідної кількості товару для передачі його у державний резерв всупереч вимог ст. 74 ГПК України не надано.

За таких обставин у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 232-235, 342-345 ГПК України, суд

У Х В А Л И В :

у задоволенні скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" м. Києва на бездіяльність державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та підлягає оскарженню в порядку розділу IV ГПК України.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар