ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 року Справа № 918/399/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Павлюк І.Ю., суддя Демидюк О.О. , суддя Тимошенко О.М.

секретар судового засідання Кушнірук Р.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Мушкеєв В.В. - адвокат, представник за ордером серії ВК №1010976

від 11.02.2021р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства "Київська міська клінічна лікарня №8" виконавчого органу Київської міської ради, м.Київ

на ухвалу Господарського суду Рівненської області, постановлену 15.12.20р. суддею Романюк Ю.Г. у м.Рівному, підписану 18.12.20р.

у справі № 918/399/19

за позовом Комунального некомерційного підприємства "Київська міська клінічна лікарня №8" виконавчого органу Київської міської ради, м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "НАУКОВО ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО ТЕПЛОВИК", м.Рівне

про стягнення штрафної неустойки в розмірі 9844,62грн. та заміну неякісних витратних матеріалів на суму 19689,25грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суд Рівненської області від 15.12.2020р. у справі №918/399/19 замінено позивача по справі №918/399/19 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "НАУКОВО ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО ТЕПЛОВИК" штрафної неустойки в розмірі 9 844,62грн. та заміну неякісних витратних матеріалів на суму 19 689, 25 грн. з Київської міської клінічної лікарні №8 (04159, м.Київ, вул.Кондратюка, 8, ) на Комунальне некомерційне підприємство "Київська міська клінічна лікарня №8" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (04159, м.Київ, вул.Кондратюка, 8, ).

Позов Комунального некомерційного підприємства "Київська міська клінічна лікарня №8" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до Товариства з обмеженою відповідальністю "НАУКОВО ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО ТЕПЛОВИК" про стягнення штрафної неустойки в розмірі 9844,62грн. та заміну неякісних витратних матеріалів на суму 19689,25грн. - залишено без розгляду.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, Комунальне некомерційне підприємство "Київська міська клінічна лікарня №8" виконавчого органу Київської міської ради звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржену ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, зокрема, наступне:

- вважає ухвалу місцевого господарського суду такою, що постановлена з порушенням норм чинного законодавства;

- зазначає, що в процесі розгляду судом справи, коли з`ясувалося, що для власноручного усунення позивачем у справі недоліків у виконаних та зданих відповідачем будівельних роботах, йому необхідно зруйнувати та заново провести такі самі капітальні будівельні роботи, позивачем 02.09.2019р. за вих.№061/111- 1899/1912 подано до суду заяву про зміну предмету позову та збільшення позовних вимог;

- вказує, що ухвалою суду від 03.09.2019р. судом було встановлено, що позивачу необхідно доплатити судовий збір у розмірі 7395,58грн. за подану позивачем заяву про зміну предмету позову та збільшення позовних вимог. Крім цього "недоліку", судом в ухвалі більш нічого визначено не було. Зважаючи на це, позивачем одразу, після отримання вказаної ухвали суду 09.09.2019р. за вх.№564/1106 о 15:10год. було доплачене платіжним дорученням №1925 від 12.09.2019р. судовий збір у вказаному судом розмірі 7395,58грн. та було клопотанням 13.09.2019р. за вих.№061/11-1988/2002 направлено поштою, цінним листом з описом до суду. Крім цього, Позивачем було 10.09.2019р. передано до канцелярії суду першої інстанції клопотання про призначення судової експертизи від 09.09.2019р. за вих.№061/111-1951/1965;

- зазначає, що судом своєю неправомірною ухвалою від 10.09.2019р. дану заяву позивача залишено без розгляду, з надуманих судом після доплати позивачем судового збору "нових недоліків", після усунення яких, позивачу можна буде подати суду таку заяву заново, а стосовно поданого ним згаданого клопотання ніякого процесуального рішення прийнято не було. Крім цього, судом першої інстанції неправомірно, жодного разу не було допущено представника у справі від позивача, який надав усі необхідні документи для представлення інтересів позивача у справі;

- стверджує, що таким чином, суд першої інстанції намагався позбавити позивача повноважного представника ймовірно, для подальшого необ`єктивного розгляду і вирішення справи без участі представника позивача;

- додає, що враховуючи такий необ`єктивний підхід суду першої інстанції до розгляду справи на начальному її етапі, позивачем було 16.09.2019р. подано до суду заяву про відвід судді Романюк Ю. Г., в задоволенні якої судом було ухвалою від 19.09.2019р. позивачу відмовлено;

- вказує, що зважаючи на такий негативний розвиток подій у справі та на те, що позивачем на вимогу суду було доплачено судовий збір у розмірі 7395,58грн., визначеному у вказаній вище ухвалі суду від 03.09.2019р., а сама заява судом була неправомірно нівельована, позивачем було вдруге подано до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог від 30.09.2019р. за вих.№061/111-2091/2106, із врахуванням та виправленням надуманих судом "недоліків" при відхиленні попередньої такої заяви. Однак судом, в особі судді Романюк Ю.Г. і ця заява позивача була нівельована ухвалою від 15.10.2019р. ймовірно враховуючи те, що позивачем подано заяву про відвід судді Романюк Ю.Г., яка була розглянута на користь цієї необ`єктивної судді та яка і далі продовжила такий необ`єктивний розгляд справи. 01.10.2019р. позивачем зареєстровано кримінальне провадження за ч.2 ст.192 КК України за №0007244 в ЄРДР та одразу було 04.10.2019р. подано слідчому клопотання про призначення нівельованої судом першої інстанції для встановлення істини у справі будівельно-технічної експертизи, а суд було повідомлено про це Клопотанням від 15.10.2019р. за вих.№061/111-2246/2262;

- зауважує, що судом і це клопотання було ухвалою від 15.10.2019р. повністю нівельоване з мотивів, що поставлені експерту в межах кримінального провадження, яке напряму стосується цієї господарської справи питання, не стосуються предмету спору. Проте цією ж самою ухвалою від 15.10.2019р., судом було самостійно призначено експертизу і питання судом теж було на розгляд експерта визначено самостійно, без врахування думки сторін. За п.6 резолютивної частини цієї ухвали, судом було логічно правильно і вірно прописано, зобов`язати сторін надати експерту у тому числі і доступ до приміщення, де встановлено електрообладнання. Адже провести призначене судом експертне дослідження не у приміщенні реанімації, де встановлено відповідачем предмет експертного дослідження, неможливо;

- також вказує, що пізніше, ухвалою суду від 17.01.2020р. суд зобов`язав позивача надати експерту для проведення дослідження усі перераховані предмети дослідження. Тобто власноручно демонтувати їх, відправити експерту на дослідження, а відділення реанімації лікарні залишити в ще гіршому аварійному стані. Розуміючи, що вимога суду в ухвалі від 17.01.2020р. не є логічною та є неможливою, а призначена судом експертиза повинна проводитися саме у відділенні реанімації. Позивач розпочав підготовлення відділення для проведення такої експертизи безпосередньо в приміщенні реанімації позивача, готуючи відділення до запланованої санації. Крім цього, за п.5 резолютивної частини ухвали суду від 21.01.2020р., судом погоджено проведення експертизи у термін понад 90 календарних днів;

- покликається на неможливість своєчасної оплати та створення в подальшому позивачем усіх необхідних умов для проведення експертами установи призначеного судом експертного дослідження, зумовлена у тому числі і у зв`язку з поширенням на всій території України, і м.Київ не є виключенням смертельної вірусної хвороби COVID-19, яка є загальнодержавною епідемією та всесвітньою пандемією, яка на сьогодні вже охопила 218 країни світу, а загальна кількість офіційно зареєстрованих випадків цієї смертельної вірусної інфекції у світі за даними Мінфіну України на 05.01.2021р. складає вже 85 685 710 інфікованих;

- стверджує, що вирішення питання, пов`язаного з проведенням призначеної судом експертизи, результати якої необхідні для правильного, повного, об`єктивного та законного прийняття судом рішення по суті справи прописано положеннями абзацу 2 п.4 розділу X Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України, шляхом продовження судом за заявою позивача у справі процесуального строку для повного виконання позивачем вимог наведених вище ухвал суду у питанні призначеної судом експертизи з урахуванням особливостей характеру проведення експертного дослідження. Саме таким законним і єдиним правильним шляхом пішов позивач, подавши 20.11.2020р. до суду заяву про продовження процесуальних строків у випадку та в порядку, передбаченому абз.2 п.4 розділу X Прикінцевих положень ГПК України та Клопотання про зупинення провадження у справі, до проведення призначеної судом експертизи у справі від 20.11.2020р.;

- зазначає, що судом жодного процесуального рішення по поданих позивачем документах прийнято не було. Проте судом, після безпідставного відновлення слухання справи, лише щотижня відкладався розгляд справи, а самі ухвали несвоєчасно судом надсилалися позивачу. Але не дивлячись навіть на це, позивач за результатами кожної такої ухвали суду вдруге 01.12.2020р. та втретє 07.12.2020р. надсилав суду першої інстанції клопотання про зупинення провадження у справі, до проведення призначеної судом експертизи у справі, яка із вказаних вище причин на сьогодні не проведена та без якої неможливо вирішити справу по суті;

- констатує, що зважаючи на наведене вище, чітко вбачається необ`єктивність, безпідставність і необґрунтованість ухвали суду першої інстанції від 15.01.2021р., якою судом першої інстанції вирішено закрити цю справу, шляхом залишення позову без розгляду, без прийняття судом першої інстанції процесуального рішення по кожному наведеному вище документу, що є не те, що порушенням судом діючого процесуального законодавства, а звичайне його ігнорування судом, ставлячи себе при винесенні рішень і ухвал іменем України вище закону.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи №918/399/19 у складі: головуючий суддя Павлюк І.Ю., суддя Демидюк О.О., суддя Савченко Г.І..

Листом Північно - західного апеляційного господарського суду №918/399/19/151/21 від 12.01.2021р. матеріали справи №918/399/19 витребувано з Господарського суду Рівненської області.

19.01.2021р. до Північно - західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №918/399/19.

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 21.01.2021р. апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства "Київська міська клінічна лікарня №8" виконавчого органу Київської міської ради на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 15.12.2020р. у справі №918/399/19 залишено без руху та встановлено скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги та надання суду відповідні докази, зокрема, заяву (клопотання) про поновлення строку на подання апеляційної скарги.

02.02.2021р. на поштову адресу Північно - західного апеляційного господарського суду на виконання ухвали Північно - західного апеляційного господарського суду від 21.01.2021р. у справі №918/399/19 про залишення апеляційної скарги без руху від Комунального некомерційного підприємства "Київська міська клінічна лікарня №8" виконавчого органу Київської міської ради надійшла заява про поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги.

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 04.02.2021р. поновлено строк на подання апеляційної скарги Комунального некомерційного підприємства "Київська міська клінічна лікарня №8" виконавчого органу Київської міської ради на ухвалу Господарського суд Рівненської області від 15.12.2020р. у справі №918/399/19, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального некомерційного підприємства "Київська міська клінічна лікарня №8" виконавчого органу Київської міської ради на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 15.12.2020р. у справі №918/399/19 та призначено справу №918/399/19 до розгляду на 11.02.2021р. об 12:00год., тощо.

Розпорядженням керівника апарату Північно - західного апеляційного господарського суду від 11.02.2021р. №01-04/44, у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді-члена колегії по справі №918/399/19 - Савченка Г.І. у період з 11 лютого 2021 р. по 19 лютого 2021 р. включно., відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, статті 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пунктів 18, 20 розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п.8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено заміну судді-члена колегії у судовій справі №918/399/19.

Автоматизованою системою документообігу визначено колегію суддів з розгляду справи №918/399/19 у складі: головуючий суддя Павлюк І.Ю., суддя Демидюк О.О., суддя Тимошенко О.М..

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від11.02.2021р. апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства "Київська міська клінічна лікарня №8" виконавчого органу Київської міської ради на ухвалу Господарського суд Рівненської області від 15.12.2020р. у справі №918/399/19 прийнято до розгляду колегією суддів Північно-західного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Павлюк І.Ю., суддя Демидюк О.О., суддя Тимошенко О.М..

Відповідач не скористався своїм правом згідно ч.1 ст.263 ГПК України та не надав суду відзив на апеляційну скаргу, що згідно ч.3 ст. 263 ГПК не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Учасники у справі були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази. Однак, позивач у справі наданим йому процесуальним правом не скористався та в судове засідання 11.02.2021р. не з`явився, своїх повноважних представників не направив.

Враховуючи положення ч.12 ст.270 ГПК України, відповідно до яких неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу.

Представник відповідача в судовому засіданні 11.02.2021р. заперечив проти доводів апеляційної скарги, вважаючи її безпідставною та необґрунтованою. Просить ухвалу Господарського суд Рівненської області від 15.12.2020р. у справі №918/399/19 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У відповідності до ст.ст.222, 223 ГПК України здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол судового засідання.

Відповідно до ч.1 ст.271 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно із ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваної ухвали суду, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, у червні 2019 року Київська міська клінічна лікарня №8 (позивач) звернулась до Господарського суду Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "НАУКОВО ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО ТЕПЛОВИК" (відповідач) про стягнення штрафної неустойки в розмірі 9844,62грн. та заміну неякісних витратних матеріалів на суму 19 689,25грн..

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 27.06.2019р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №918/399/19, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 15.10.2019р. зупинено провадження у справі, призначено судову електротехнічну експертизу. Проведення судової експертизи доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз. Судовим експертам поставлені питання, та попередню оплату вартості судової експертизи в повному обсязі покладено на Київську міську клінічну лікарню №8.

Також, ухвалою Господарського суду Рівненської області від 15.10.2019р. зобов`язано сторін надати експерту Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за його клопотанням визначені ним документи та електрообладнання, необхідні для проведення призначеної судової експертизи, доступ до приміщення де встановлено електрообладнання.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 17.01.2020р. клопотання експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз О. В. Лисенка задоволено. Погоджено термін проведення електротехнічної експертизи, у строк понад 90 календарних днів та зобов`язано Київську міську клінічну лікарню №8 надати експерту на дослідження для проведення електротехнічної експертизи об`єкти, зазначені в ухвалі суду від 15.10.2019р., а саме: 18 панелей світлодіодних ламп та 32 електричні розетки, для встановлення причини виходу їх із ладу.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 21.01.2020р. клопотання експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз В.В.Загорної - задоволено, зобов`язано сторін надати документи.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 11.06.2020р. клопотання експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз В.В.Загорної - задоволено, зобов`язано сторін надати документи.

30.03.2020р. до Господарського суду Рівненської області з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшли матеріали документів, в частині будівельно - технічного дослідження та повідомили, що експертиза не проведена у зв`язку з несплатою.

02.11.2019р. до Господарського суду Рівненської області з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшли матеріали справи №918/399/19 без проведення судової електротехнічної експертизи, оскільки станом на 28.10.2020р. рахунок вартості проведення експертизи не сплачений.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 10.11.2020р. поновлено провадження у справі №918/399/19 з 24.11.2020р, розгляд справи призначено на 24.11.2020р. на 13:00год. та запропоновано Київській міській клінічній лікарні №8 до дня судового засідання надати суду пояснення щодо не проплати вартості судових експертиз.

У підготовче засідання Господарського суду Рівненської області 24.11.2020р. представник позивача не з`явився, пояснень щодо не проплати вартості судових експертиз суду не подав. Про дату, час та місце проведення розгляду справи був повідомлений належним чином, підтвердженням чого є повідомлення про вручення поштового відправлення.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 24.11.2020р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 01.12.2020р., явку учасників провадження у справі визнано обов`язковою та попереджено сторони про наслідки неявки в судове засідання учасників справи, що передбачені ст.202 ГПК України.

24.11.2020р. о 15:54год., тобто після винесення ухвали Господарського суду Рівненської області від 24.11.2020р. про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 01.12.2020р., від представника позивача надійшли пояснення відносно не здійсненої проплати КНП "КМКЛ №8" вартості судових експертиз, заява про продовження процесуальних строків у випадку та в порядку, передбаченому абз.2 п.4 розділу Х Прикінцевих положень ГПК України та клопотання про зупинення провадження у справі до проведення призначеної судом експертизи у справі.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 01.12.2020р. розгляд справи відкладено на 15.12.2020р., повторно явку учасників провадження у справі визнано обов`язковою та попереджено сторони про наслідки неявки в судове засідання учасників справи, що передбачені ст.202 ГПК України.

Надалі, 03.12.2020р. від представника позивача надійшло повторне клопотання про зупинення провадження у справі до проведення призначеної судом експертизи у справі.

14.12.2020р. від представника позивача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до проведення призначеної судом експертизи у справі (подається суду втретє).

У судове засідання Господарського суду Рівненської області 15.12.2020р. представник позивача повторно не з`явися, причини неявки суду не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача у судове засідання 15.12.2020р. не з`явився, однак 15.12.2020р. подав через канцелярію суду клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з зайнятістю в іншій справі.

В судовому засіданні у задоволенні вказаного клопотання про відкладення розгляду справи місцевим господарським судом відмовлено.

Також, в судовому засіданні судом першої інстанції встановлено, що як вбачається з пояснень позивача, з листопада 2019 року по лютий місяць 2020 року Київська міська клінічна лікарня перебувала в процесі реорганізації, шляхом її перетворення з КМКЛ №8, як установи в КНП "КМКЛ №8".

За приписами ст.52 ГПК України, у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку про заміну сторони провадження, а саме заміни позивача по справі №918/399/19 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "НАУКОВО ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО ТЕПЛОВИК" штрафної неустойки в розмірі 9844,62грн. та заміну неякісних витратних матеріалів на суму 19689,25грн. з Київської міської клінічної лікарні №8 на Комунальне некомерційне підприємство "Київська міська клінічна лікарня №8" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Водночас, в судовому засіданні Господарським судом Рівненської області встановлено, що на розгляді суду перебувають заява позивача про продовження процесуальних строків у випадку та в порядку, передбаченому абз.2 п.4 розділу Х Прикінцевих положень ГПК України та три аналогічних клопотання про зупинення провадження у справі до проведення призначеної судом експертизи у справі,

Стосовно заяви позивача про продовження процесуальних строків у випадку та в порядку, передбаченому абз.2 п.4 розділу Х Прикінцевих положень ГПК України та трьох аналогічних клопотань позивача про зупинення провадження у справі до проведення призначеної ухвалою суду від 15.11.2019 року експертизи у справі, судом зазначено, зокрема, наступне.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 15.10.2019р. зупинено провадження у справі, призначено судову електротехнічну експертизу. Проведення судової експертизи доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз. Судовим експертам поставлені питання, та попередню оплату вартості судової експертизи в повному обсязі покладено на Київську міську клінічну лікарню №8.

Також, ухвалою Господарського суду Рівненської області від 15.10.2019р. зобов`язано сторін надати експерту Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за його клопотанням визначені ним документи та електрообладнання, необхідні для проведення призначеної судової експертизи, доступ до приміщення де встановлено електрообладнання.

30.03.2020р. до Господарського суду Рівненської області з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшли матеріали документів, в частині будівельно - технічного дослідження та повідомили, що експертиза не проведена у зв`язку з несплатою.

02.11.2019р. до Господарського суду Рівненської області з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшли матеріали справи №918/399/19 без проведення судової електротехнічної експертизи, оскільки станом на 28.10.2020р. рахунок вартості проведення експертизи не сплачений.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 10.11.2020р. поновлено провадження у справі №918/399/19 з 24.11.2020р., розгляд справи призначено на 24.11.2020р. на 13:00год. та запропоновано Київській міській клінічній лікарні №8 до дня судового засідання надати суду пояснення щодо не проплати вартості судових експертиз.

Так, у підготовче засідання 24.11.2020р. представник позивача не з`явився, пояснень щодо не проплати вартості судових експертиз суду не подав. Про дату, час та місце проведення розгляду справи був повідомлений належним чином, підтвердженням чого є повідомлення про вручення поштового відправлення.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 24.11.2020р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 01.12.2020р., явку учасників провадження у справі визнано обов`язковою та попереджено сторони про наслідки неявки в судове засідання учасників справи, що передбачені ст.202 ГПК України.

24.11.2020р. о 15:54год., що підтверджується відміткою працівника канцелярії та документообігу Господарського суду Рівненської області, тобто після винесення ухвали Господарського суду Рівненської області від 24.11.2020р. про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 01.12.2020 р., від представника позивача надійшли пояснення відносно не здійсненої проплати КНП "КМКЛ №8" вартості судових експертиз, заява про продовження процесуальних строків у випадку та в порядку, передбаченому абз.2 п.4 розділу Х Прикінцевих положень ГПК України та клопотання про зупинення провадження у справі до проведення призначеної судом експертизи у справі.

Зокрема, у заяві про продовження процесуальних строків у випадку та в порядку, передбаченому абз.2 п.4 розділу Х Прикінцевих положень ГПК України позивач просить суд врахувати наведені у поясненнях причини неможливості своєчасної сплати позивачем і своєчасного надання доступу експертам установи для проведення ними призначеної судом експертизи та продовжити позивачу процесуальний строк для сплати з подальшим створенням ним умов і повного доступу експертам установи до об`єктів дослідження для проведення ними призначеної судом експертизи до закінчення, встановленого Кабінетом Міністрів України на загальнодержавному рівні карантину, пов`язаного з стрімким щодобовим розповсюдженням (зростанням) смертельної вірусної інфекції СОVID-19 або до покращення хоча б в м.Києві загальної епідеміологічної ситуації, покращення якої дозволить керівному органу позивача - Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) перевести позивача у звичайний штатний режим багатопрофільної міської лікарні, а самому позивачу одразу виконати усі вимоги ухвал суду у питаннях своєчасної оплати з подальшим створенням ним усіх необхідних умов для проведення експертами установи призначеної судом експертизи.

Однак, як встановлено судом першої інстанції, що 30.03.2020р. до Господарського суду Рівненської області з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшли матеріали документів, в частині будівельно-технічного дослідження та повідомили, що експертиза не проведена у зв`язку з несплатою та 02.11.2019р. до Господарського суду Рівненської області з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшли матеріали справи №918/399/19 без проведення судової електротехнічної експертизи, оскільки станом на 28.10.2020р. рахунок вартості проведення експертизи не сплачений, тобто експертиза, призначена ухвалою від 15.10.2020р. не проведена у зв`язку з несплатою вартості проведення судової експертизи та матеріали справи повернуті до Господарського суду Рівненської області без виконання.

Пунктом 4 Розділу Х Прикінцевих положень ГПК України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Чинним ГПК України не передбачено продовження строків для оплати проведення експертизи та подальшого виконання позивачем вимог ст.ст.3, 6 Закону України "Про судову експертизу".

Також, відповідно до п.8 ч.2 ст.182 ГПК України передбачено, що у підготовчому засіданні суд вирішує питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів, залучення перекладача, спеціаліста.

Отже, вирішення питання про призначення експертизи можливе лише в підготовчому засіданні.

Згідно ч.3 ст.177 ГПК України, підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

З огляду на викладене, п.4 Розділу Х Прикінцевих положень ГПК України, на який посилається позивач, не передбачено продовження строків для оплати проведення експертизи та подальшого виконання позивачем вимог ст.ст.3, 6 Закону України "Про судову експертизу" та не передбачено продовження підготовчого засідання (провадження), строк якого встановлений законом (шістдесят днів). При цьому, суд на підставі ч.3 ст.177 ГПК України вже продовжував строк підготовчого провадження на тридцять днів, а ухвалою Господарського суду Рівненської області від 24.11.2020р. закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 01.12.2020р..

У відповідності до п.2 ч.1 ст.228 ГПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення судової експертизи.

Згідно ч.3 ст.195 ГПК України, провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-3 частини першої статті 227 та пунктом 1 частини першої статті 228 цього ГПК України.

З огляду на викладене, у разі виникнення обставин, визначених п.2 ч.1 ст.228 ГПК України подати клопотання про зупинення провадження у справі можливо лише на етапі підготовчого провадження, а підготовче провадження було закрито ще ухвалою Господарського суду Рівненської області від 24.11.2020р..

Стосовно покликань позивача щодо того, що всі три документи (пояснення, заява та клопотання) позивача від 20.11.2020р. були своєчасно надіслані позивачем суду рекомендованим листом 20.11.2020р., залишилися судом без розгляду та уваги взагалі, а не отримання вчасно судом цих документів є лише наслідком або незадовільної роботи відповідальних працівників суду, які отримують листи з пошти або небажання судом, в особі судді отримати дані документи, оскільки з трекінгової інформації ПАТ "Укрпошта" вбачається, що даний рекомендований лист надійшов на відділення поштового зв`язку 24.11.2020р. о 10:57год., а засідання у цей день було призначено на 13:00год., тобто за 2год. 03хв. до судового засідання, а даний рекомендований лист було отримано судом лише о 15:41год. цього ж дня, тобто аж через 4год. 44хв. після надходження листа у відділення пошти, яке біля суду та до якого відстань 710 м. або менше 10 хв. пішки, - то слід відзначити те, що поштову кореспонденцію з поштового відділення до приміщення суду доставляє працівник ПАТ "Укрпошта", яка спочатку реєструється у канцелярії суду та в подальшому передається судді, а отже безпідставними є трактування позивача про те, що не отримання вчасно судом цих документів є лише наслідком незадовільної роботи відповідальних працівників суду, які отримують листи з пошти, а тим більше небажання судом, в особі судді отримати їх.

Тобто, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано зазначено, що вказані доводи позивача жодним чином не знаходять свого підтвердження, оскільки ґрунтуються виключно на вигідному для останнього трактуванні процесульної ситуації.

Крім того, на даний час існують інші способи обміну кореспонденцією, зокрема позивач міг би надіслати вищезазначені пояснення, заяву та клопотання вчасно на електронну адресу суду.

Стосовно покликань позивача про те, що ухвала Господарського суду Рівненської області від 24.11.2020р. про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, якою судом було безпідставно, без результату призначеної судом експертизи закрито підготовче провадження у справі та поспіхом призначено судове засідання на 01.12.2020р. на 14:30год. по суті справи, що надійшла до позивача лише 01.12.2020р. за вх.№885/1870, що є істотним порушенням судом вимог ч.4 ст.120 ГПК України. А у своїй ухвалі вже від 01.12.2020р. за вх.№922/1933, якою судом відкладено розгляд справи на 15.12.2020р. на 14:30год., суд майже так само прописав, що у судове засідання 01.12.2020р. представник позивача та відповідача не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, то судом першої інстанції відмічено, зокрема, наступне.

Як вже зазначалося, що 24.11.2020р. о 15:54год., що підтверджується відміткою працівника канцелярії та документообігу суду, тобто після винесення ухвали Господарського суду Рівненської області від 24.11.2020р. про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 01.12.2020р., від представника позивача надійшли пояснення відносно не здійсненої проплати КНП "КМКЛ №8" вартості судових експертиз, заява про продовження процесуальних строків у випадку та в порядку, передбаченому абз.2 п.4 розділу Х Прикінцевих положень ГПК України та клопотання про зупинення провадження у справі до проведення призначеної судом експертизи у справі, а тому в судовому засіданні 24.11.2020р., яке проводилося о 13:00год. суду не було відомо про існування пояснень позивача відносно не здійсненої проплати КНП "КМКЛ №8" вартості судових експертиз, заяви про продовження процесуальних строків у випадку та в порядку, передбаченому абз.2 п.4 розділу Х Прикінцевих положень ГПК України та клопотання про зупинення провадження у справі до проведення призначеної судом експертизи у справі, а судове засідання по суті було призначене на 01.12.2020р. у зв`язку з закінченням строку проведення підготовчого засідання.

При цьому, на офіційному сайті Господарського суду Рівненської області були розміщенні повідомлення про час та місце розгляду даної справи, однак ухвалою Господарського суду Рівненської області від 01.12.2020р. розгляд справи по суті було відкладено на 15.12.2020р. для надання можливості учасникам провадження у справі скористатися своїми процесуальними правами та визнано явку учасників провадження у справі обов`язковою.

У судове засідання 15.12.2020р. представник позивача не з`явися, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про розгляд справи без його участі суду не подавав. Про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні клопотання позивача про продовження процесуальних строків у випадку та в порядку, передбаченому абз.2 п.4 розділу Х Прикінцевих положень ГПК України та у задоволенні клопотання позивача про зупинення провадження у справі №918/399/19 до проведення призначеної ухвалою суду від 15.11.2019р. експертизи у справі.

Як вже зазначалося, ухвалою Господарського суд Рівненської області від 15.12.2020р. у справі №918/399/19 позов залишено без розгляду.

Колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

В силу ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Здійснюючи правосуддя, суд забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України, водночас, визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань і це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч.5 ст.55 Конституції України).

Конституція України визначає Україну як правову державу, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Одним з основних фундаментальних елементів цього принципу є юридична визначеність (legal certainty). Юридичні норми мають бути чіткими, ясними і недвозначними, оскільки інше не може забезпечити їх однакове застосування.

За змістом п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, висловлювання "судом, встановленим законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини" від 12.07.2001р. зазначено, що право на доступ до суду, гарантоване п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права.

Відповідно до ч.4 ст.11 Господарського процесуального кодексу України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст.2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

У відповідності до ст.7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону. Іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи мають право на судовий захист в Україні нарівні з громадянами і юридичними особами України. Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України. кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону. Кожен має право на участь у розгляді своєї справи у визначеному процесуальним законом порядку в суді будь-якої інстанції.

Таким чином, конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст.13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

При цьому захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Стаття 2 ГПК України визначає, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ГПК України).

Відповідно до ст.11 ГПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта правовому акту вищої юридичної сили суд застосовує норми правового акта вищої юридичної сили.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.14 ГПК України).

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст.74 ГПК України).

Відповідно до ст.79 ГПК України, згідно яких наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, предметом спору у ній є стягнення штрафної неустойки в розмірі 9 844,62грн. та заміна за власний рахунок використаних в процесі виконання договору підряду №2/30 від 28.03.2017р. неякісних матеріалів (товарів) на матеріали (товари) належної якості із наданням товарної документації (щодо придбання) та гарантійної документації виробника (щодо гарантійного строку служби певних використаних матеріалів, товарів) на загальну суму 19 689,25грн..

Звернувшись з заявою про збільшення позовних вимог №061/111-2091/2106 від 30.09.2019р. року, позивач просить суд:

1. Зобов`язати відповідача - ТОВ "Науково виробниче підприємство ТЕПЛОВИК" повністю переробити капітальний ремонт приміщень відділення реанімації (анестезіології та інтенсивної терапії) в Київській міській клінічній лікарні №8, в електротехнічній частині цього ремонту із врахуванням всіх обумовлених обставин та здати його в порядку передбаченому договором підряду № 2/30 від 28.03.2017р..

2. Стягнути з відповідача - ТОВ "Науково виробниче підприємство ТЕПЛОВИК" на користь позивача - Київської міської клінічної лікарні № 8 штрафну неустойку у розмірі 621 105,61грн. за неналежне виконання підрядних робіт за договором підряду №2/30 від 28.03.2017р..

Однак, ухвалою Господарського суд рівненської області від 15.10.2019р. відмовлено в прийнятті заяви Київської міської клінічної лікарні №8 про збільшення позовних вимог №061/111-2091/2106 від 30.09.2019р..

За приписами ч.3 ст.13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (п.4 ст.74 ГПК України).

Відповідно до вимог ст.ст.76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07.07.1989р. у справі "Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії" вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті власних інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04.10.2001р. у справі "Тойшлер проти Германії" (Тeuschler v. Germany).

Відповідно до ч.4 ст.13 ГПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Залишаючи позов без розгляду, місцевий суд вказав, що враховуючи нез`явлення представника позивача у судове засідання 24.11.2020р. та нез`явлення представника позивача у судові засідання 01.12.2020р. та 15.12.2020р., хоча його явка визнавалася обов`язковою, а також відсутність жодних повідомлень зі сторони позивача щодо причин такої неявки, що у свою чергу перешкоджає вирішенню спору по суті, суд дійшов висновку про залишення позову Київської міської клінічної лікарні №8 правонаступник Комунальне некомерційне підприємство "Київська міська клінічна лікарня №8" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) без розгляду.

При цьому, суд першої інстанції послався на п.4 ч.1 ст.226 ГПК України, відповідно до якого суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору. Судом вказано, що з цих підстав слід дійти висновку про залишення позову без розгляду.

А також, на ч.4 ст.202 ГПК України згідно якої, у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Проте, судова колегія вважає помилковими такі висновки суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 1 ст.8 зазначеного Закону передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Суд створює такі умови, за яких кожному учаснику судового процесу гарантується рівність у реалізації наданих процесуальних прав та у виконанні процесуальних обов`язків, визначених процесуальним законом (ч.2 ст.9 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Згідно з п.4 ч.1 ст.226 ГПК України, суд залишає позов без розгляду, зокрема якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

Відповідно до ч.4 ст.202 ГПК України, у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

У розумінні наведених положень залишення позову без розгляду на підставі зазначених вище норм процесуального закону можливе за умови, якщо суд позбавлений можливості вирішити спір по суті з вини позивача, який не подав без поважних причин витребувані згідно з ухвалами суду докази, необхідні для вирішення спору, або його представник не з`явився на виклик у засідання господарського суду чи не повідомив про причини неявки і його нез`явлення перешкоджає вирішенню спору.

Тобто коли йдеться про ігнорування позивачем своїх процесуальних обов`язків і вимог суду, що унеможливлює розгляд господарським судом і вирішення спору по суті заявлених позовних вимог.

Отже, визначальною умовою залишення позову без розгляду є саме можливість або неможливість вирішення спору по суті при невчиненні позивачем певних дій.

При цьому, колегія суддів апеляційної інстанції, враховуючи час розгляду справи та встановлені обставини при розгляді судом першої інстанції даної справи, а також долучені до матеріалів справи відповідні докази, вважає, що в даному випадку, не надання позивачем витребуваних документів, неявка позивача в судове засідання без поважних причин та неповідомлення ним про причини неявки, неможливість, на думку суду першої інстанції, встановити певні обставини, не зумовлює у цьому випадку залишення місцевим господарським судом позову без розгляду на підставі ч.4 ст.202 та п.4 ч.1 ст.226 ГПК України, оскільки суд першої інстанції не був позбавлений можливості розглянути і вирішити спір по суті на підставі наявних у справі та досліджених судом доказів.

Слід також зазначити, що судовий процес, в першу чергу, спрямований на вирішення спору, шляхом винесення відповідного судового рішення, і лише у випадку обґрунтованої неможливості розгляду справи за недостатністю доказів, які були витребувані та є необхідними, суд може залишити позов без розгляду.

Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону (ч.1 ст.7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Таким чином, право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду, а також що його справа буде розглянута та вирішена судом, до підсудності якого вона віднесена. Особі має бути забезпечено можливість реалізувати зазначені права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя.

Господарський суд першої інстанції, залишивши позовну заяву без розгляду, ухилився від розгляду позову по суті, внаслідок чого позбавив позивача можливості реалізувати своє право на отримання судового захисту.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла до висновку про безпідставне застосування судом першої інстанції ч.4 ст.202, п.4, ч.1 ст.226 ГПК України та, як наслідок, неправомірне залишення позову без розгляду.

Відповідно до ст.280 ГПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, зокрема, є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до ч.3 ст.271 ГПК України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Комунального некомерційного підприємства "Київська міська клінічна лікарня №8" виконавчого органу Київської міської ради підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суд Рівненської області від 15.12.2020р. у справі №918/399/19, в силу п.4 ч.1 ст.277 ГПК України, в частині залишення позову без розгляду скасуванню, у зв`язку з порушенням судом норм процесуального права, а справа передачі на розгляд до Господарського суду Рівненської області. В решті ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що оскільки судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у ч.3 ст.271 ГПК України, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, має здійснюватися судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи.

Керуючись ст.ст.129, 255, 269, 270, 271, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства "Київська міська клінічна лікарня №8" виконавчого органу Київської міської ради, м.Київ задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Рівненської області від 15.12.2020р. у справі №918/399/19 скасувати в частині залишення позову без розгляду. В решті ухвалу залишити без змін.

3. Справу №918/399/19 передати на розгляд до Господарського суду Рівненської області.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку встановленому ст.ст.287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "16" лютого 2021 р.

Головуючий суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Демидюк О.О.

Суддя Тимошенко О.М.