РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2021Справа № 910/11903/20

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К. І., при секретарі судового засідання Дьогтяр О. О., розглянувши у порядку загального позовного провадження господарську справу

за позовною заявою Приватного підприємства "Бром"

до Державного підприємства "Національна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція"

про стягнення 2 195 025, 61 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Педенко Д. В.

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Приватне підприємство "Бром" (далі - ПП "Бром", позивач) із позовом до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" (далі - ДП "НАЕК "Енергоатом", відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 2 195 025, 61 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач порушив умови договору поставки № 15943/53-124-01-19-11498 від 09.12.2019 р. в частині повної та своєчасної сплати вартості поставленого товару, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість.

У позові ПП "Бром"просить стягнути з відповідача основний борг у сумі 2 112 720,00 грн., інфляційні втрати у сумі 40 416,24 грн. та 3 % річних у сумі 41 889,37 грн., що разом становить 2 195 025, 61 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.08.2020 р. вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, сторонам надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, у строк, визначений законом, надав суду відзив, у якому проти позову заперечив, зазначив, що неналежне виконання зобов`язань за договором з його боку виникло внаслідок порушення контрагентами відповідача зобов`язань перед ДП "НАЕК "Енергоатом". Також вказав, що ДП "НАЕК "Енергоатом" не мало можливості здійснити своєчасну оплату товару у зв`язку із введенням в країні карантину, спричиненого коронавірусом SARS-CoV-2, що свідчить про настання форс-мажорних обставин відносно відповідача. Просив відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні під час розгляду справи по суті представник позивача свої вимоги підтримав та обгрунтував, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Суд, розглянувши позовні вимоги по суті спору, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Установлено, що 09.12.2019 р. між ПП "Бром" (постачальник) та ДП "НАЕК "Енергоатом" (покупець) був укладений договір на постачання товару № 15943/53-124-01-19-11498 (далі - договір). Відповідно до умов цього договору постачальник зобов`язується передати покупцю, а покупець прийняти і оплатити дозиметри-радіометри у кількості, асортименті і цінах, зазначених у специфікації № 1 (п. 1.1).

Загальна вартість товару становить 2 412 720,00 грн. (п. 4.1 договору). Ціна за одиницю товару, кількість та загальна вартість товару визначена у специфікації № 1 договору (п. 4.2 договору). Оплата відбувається на протязі 15 календарних днів з дати поставки товару на склад вантажоотримуваача за умови відповідності поставленого товару вимогам договору щодо кількості та якості (п. 5.1 договору).

Відповідно до п. 3.1 договору постачання здійснюється протягом 20-ти календарних днів з дати укладання сторонами договору. Поставка здійснюється транспортом і за рахунок постачальника на умовах DDP за адресою: м. Нетішин, Хмельницька обл., вул. Енергетиків, 36, Хмельницьке відділення ВП "Складське господарство", склад № 8 (п. 3.2 договору). Датою постачання є дата підписання видаткової накладної (п. 6.4 договору).

Приймання товару по кількості і якості здійснюється відповідно до Інструкцій П-6 "Про порядок приймання продукції по кількості" і П-7 "Про порядок приймання продукції по якості", СОУ НАЕК 038:2017 "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції АЕС" (п. 6.1 договору).

Договір вступає в силу з моменту підписання обома сторонами, скріплення печаткою та реєстрації його в ДП "НАЕК "Енергоатом , та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань (п. 11.1).

Згідно з ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч. 6 вказаної статті).

Відповідно до ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що специфікацією № 1 до договору сторони погодили найменування товару, його технічні характеристики, кількість та вартість на загальну суму 2 412 720,00 грн.

У подальшому, на виконання вказаного договору, відповідно до видаткової накладної № 741 від 12.12.2019, підписаної сторонами без зауважень, позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 2 412 720,00 грн., що також підтверджується товарно-транспортною наклданою № Р741 від 12.12.2019 р.

Проте, відповідач свої зобов`язання зі сплати вартості поставленої продукції виконав неналежним чином, вартість товару сплатив частково - на суму 300 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3572 від 15.05.2020 р. Отже, у відповідача виникла заборгованість за договором поставки у сумі 2 112 720,00 грн. (2 412 720,00 грн. - 300 000,00 грн.).

Матеріали справи свідчать, що ПП "Бром" неодноразово зверталось до відповідача із вимогами сплатити вартість поставленого товару у повному обсязі (листи від 23.03.2020 р., від 12.05.2020 р., від 01.06.2020 р.), однак, вказані вимоги ДП "НАЕК "Енергоатом" були залишені без відповіді та задоволення.

Згідно зі ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися у встановлений строк (термін), а якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час (ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Оскільки відповідач не сплатив своєчасно та в повному обсязі вартість поставленого йому товару, він допустив порушення зобов`язання та у нього виникла заборгованість на суму 2 112 720,00 грн.

Твердження відповідача про відсутність його вини у порушенні умов договору поставки внаслідок невиконання його контрагентами зобов`язань за іншими господарськими угодами, суд відхиляє з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання договору не допускається (ч. 7 ст. 193 ГК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 218 ГК України, 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов`язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

Ураховуючи вказані норми, суд зазначає, що належне виконання відповідачем своїх зобов`язань перед позивачем не може ставитися у залежність від виконання зобов`язань іншими контрагентами відповідача.

Також суд не приймає до уваги доводи ДП "НАЕК "Енергоатом" про те, що порушення зобов`язання відбулось через введення постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 р. карантину на всій території України, що є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили), яка свідчить про відсутність вини ДП "НАЕК "Енергоатом" у порушенні зобов`язання.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

За змістом ч. 3 ст. 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, засвідчує Торгово-промислова палата України за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Як вбачається із п. 7.1 договору, сторони звільняються від відповідальності за повне або часткове невиконання своїх зобов`язань за цим договором унаслідок настання форс-мажорних обставин, зазначених у ст. 14 Закону України «Про Торгово-промислові палати України», які не існували під час укладання договору та виникли поза волею сторін. Доказом виникнення форс-мажорних обставин та строку їх дії є сертифікат Торгово-промислові палати України (п. 7.5 договору). У разі настання форс-мажорних обставин строк виконання сторонами своїх зобов`язань згідно з цим договором відстрочується пропорційно на час їх дії (п. 7.3 договору).

Однак, у порушення зазначених норм чинного законодавства та умов договору відповідач не надав суду доказів настання форс-мажорних обставин, про які ДП "НАЕК "Енергоатом" зазначило у відзиві, зокрема, сертифікату Торгово-промислової палати стосовно невиконання договору поставки № 15943/53-124-01-19-11498 від 09.12.2019 р., а тому такі доводи відповідача є необгрунтованими та не свідчать про відсутність обов`язку покупця оплатити товар.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки доказів належної сплати вартості товару відповідач не надав, доводів позивача не спростував, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з ДП "НАЕК "Енергоатом" основного боргу в сумі 2 112 720,00 грн. підлягають задоволенню.

Також за порушення зобов`язання позивач просив стягнути з відповідача інфляційні втрати у сумі 40 416,24 грн. та 3 % річних у сумі 41 889,37 грн., які суд вважає правомірно нарахованими.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок сум матеріальних втрат, суд встановив, що з відповідача підлягають стягненню інфляційні втрати у сумі 40 416,24 грн. та 3 % річних у сумі 41 889,37 грн., тобто у сумах, заявлених позивачем.

Отже, позов ПП "Бром" підлягає задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, заявлених позивачем у вигляді витрат по сплаті судового збору на суму 32 925,38 грн. та витрат за надану професійну правничу допомогу на суму 50 000,00 грн., суд виходить з такого.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ст. 126 ГПК України). Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У даному випадку на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу у сумі 50 000,00 грн. заявник надав:

- договір про надання правової (правничої) допомоги від 21.11.2019 р., укладений між ПП "Бром" і Адвокатським та Ріелтерським об`єднанням України з додатком № 1 від 06.07.2020 р., у якому сторони домовились, що вартість послуг становить 50 000,00 грн.;

- акт приймання-передачі наданих послуг від 04.02.2021 р. на суму 50 000,00 грн., у яких сторони погодили обсяг наданих адвокатським об`єднанням послуг позивачу із детальним переліком виконаних робіт та зазначеним обсягом витраченого адвокатом часу, що становило 50 годин;

- рахунок-фактуру № СФ-07/06/С від 06.07.2020 р. на оплату правничої допомоги на суму 50 000,00 грн.;

- ордери на представництво інтересів позивача в суді адвокатами Пресняковою І. В. (серія АА від 06.08.2020 р.), Педенком Д. В. (серія АА № 1064747 від 02.11.2020);

- свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю, видані адвокату Пресняковій І. В. (КВ № 000893 від 24.02.2020 р.) та адвокату Педенко Д. В. (КВ № 000761 від 04.11.2019 р.);

- платіжні доручення № 2822 від 07.07.2020 р., № 852 від 30.11.2020 р. на загальну суму 50 000,00 грн.

Суд, дослідивши надані відповідачем докази, вважає їх достатніми для підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

У той же час, при визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), критерію розумності розміру, враховуючи конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Крім того, відповідач у відзиві на позов заперечував проти стягнення витрат на правничу допомогу у сумі 50 000,00 грн. та просив відмовити у їх задоволенні.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Ті самі критерії застосовує і Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" також зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Для встановлення розумного розміру наданих послуг адвоката слід надати належну правову оцінку договору у сукупності з іншими доказами, складністю справи та виконання адвокатом робіт (наданих послуг), витраченим часом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та виконання робіт, ціною позову та (або) значення справи.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У даному випадку суд враховує категорію справи, яка не є складною, проте, має значну ціну позову, обсяг виконаної роботи під час розгляду справи, яка не вимагала значних витрат часу та вмінь для формування правової позиції, відшукання доказів на підтвердження заборгованості, при тому, що у залученні до участі у справі двох адвокатів не було необхідності.

Крім того, суд враховує положення ч. 5 ст. 126 ГПК України, за якою суд може зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони.

Отже, з метою дотримання критерію розумності, співмірності між обсягом роботи, проведеної адвокатами і заявленими витратами, здійсненими на оплату адвокатських послуг, та за клопотанням відповідача, суд вважає за доцільне встановити розмір судових витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, у сумі 25 000,00 грн.

Указані витрати, а також витрати зі сплати судового збору у сумі 32 925,38 грн. покладаються на відповідача згідно зі ст. 129 ГПК України.

За таких обставин, керуючись ст. 73 - 79, 129, 236 - 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного підприємства "Бром" до Державного підприємства "Національна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" про стягнення заборгованості у сумі 2 195 025, 61 грн. задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ідентифікаційний код 24584661) на користь Приватного підприємства "Бром" (08150, Київська область, м. Боярка, вул. Білогородська, буд. 51, корп. 5, кв. 45, ідентифікаційний код 36449430) основний борг у сумі 2 112 720 (два мільйона сто дванадцять тисяч сімсот двадцять) грн. 00 коп., інфляційні втрати у сумі 40 416 (сорок тисяч чотириста шістнадцять) грн. 24 коп., 3 % річних у сумі 41 889 (сорок одна тисяча вісімсот вісімдесят дев`ять) грн. 37 коп., витрати на правничу допомогу у сумі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) грн. 00 коп., судовий збір у сумі 32 925 (тридцять дві тисячі дев`ятсот двадцять п`ять) грн. 38 коп.

Рішення ухвалене в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 4 лютого 2021 року.

Повний текст рішення складений 17 лютого 2021 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К. І.