ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2021 р. м. Київ Справа № 911/3346/20

Господарський суд Київської області у складі судді Лилака Т.Д., розглянувши справу

за позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Соверен (01054, м. Київ, пров. Чеховський, 4, оф. 8, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансово-промисловий концерн Вітязь (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Гагаріна, 16, код 37284412)

про стягнення 34 299,53 грн.

без виклику представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Соверен (позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансово-промисловий концерн Вітязь (відповідач) про стягнення 34 299,53 грн. відшкодування завданої матеріальної шкоди. Подано клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 24.11.2020 позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви.

10.12.2020 (направлено поштою 09.12.2020) на адресу Господарського суду Київської області від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 15.12.2020 відкрито провадження у даній справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) та зобов`язано сторін вчинити певні дії.

Згідно з ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, у відповідності до ч. 5 ст. 252 ГПК України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Крім того, цією ухвалою відповідачу було визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали, для подання заперечень на відповідь на відзив - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив.

Відповідач належним чином повідомлений про розгляд даної справи, у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подав, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направляв.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Приймаючи до уваги належне повідомлення відповідача про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність у матеріалах справи достатньої кількості документів для розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про її розгляд за наявними матеріалами.

Положення ч.1 ст.248 ГПК України визначають, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з частиною 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

18.09.2019 року у м. Києві на Набережному шосе, 2 сталася дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля Mitsubishi Lancer, номерний знак НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_1 , та автомобіля Mersedes-Benz, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Відповідно до реєстраційної картки ТЗ з бази Міністерства внутрішніх справ України, власником автомобіля Mersedes-Benz, номерний знак НОМЕР_2 , є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансово - промисловий концерн «Вітязь».

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 14.02.2020 року ОСОБА_2 , було визнано винним у спричиненні даної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП.

В результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Mitsubishi Lancer, номерний знак НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження. Відповідно до рахунку № 1- 27 від 27 жовтня 2019 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля Mitsubishi Lancer, номерний знак НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП, складає 65 449,00гривень.

Згідно Звіту № 4240 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу Mitsubishi Lancer, номерний знак НОМЕР_1 , вартість відновлювального ремонту складає 77 241, 97 грн.

Оскільки автомобіль, був застрахований власником в страховій компанії Соверен за Договором страхування транспортного засобу № 1-299-005/18 від 10.10.2018 р., то відповідно до Страхового акту № 11/19-02 Т від 05.11.2019 р. страхова компанія Соверен виплатила страхове відшкодування на користь власника автомобіля Mitsubishi Lancer, номерний знак НОМЕР_1 в розмірі 64 949,00 гривень (на підставі рахунку № 1-27 від 27 жовтня 2019 року ).

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність володільця автомобіля Mersedes-Benz, номерний знак НОМЕР_2 , була застрахована приватним акціонерним товариством «СК АСКО -Донбас Північний», яким відповідно до страхового акту № 1358/19 ТО від 15.05.2020 р., було виплачене страхове відшкодування на користь страхової компанії «Соверен» в сумі 30 649,47 гривень.

З огляду на викладене, позивач вважає, що в даному випадку у нього є підстави для звернення до відповідача з позовом стягнення залишку заборгованості у розмірі 34 299,53 гривень.

Позивачем була надіслана претензія (вих. № 1004 від 16.07.2020 р.) на адресу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово - промисловий концерн «Вітязь» (повідомлення про вручення поштового відправлення від 16.07.2020 р.). Однак коштів від відповідача на сьогоднішній день позивачем отримано не було.

Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово - промисловий концерн «Вітязь», як володільця транспортного засобу.

Отже, стягнення з відповідача решти сплаченого позивачем страхового відшкодування у розмірі 34 299,53 грн., яка залишилась не відшкодованою позивачу, і є предметом розгляду даної справи.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч.1ст.25 ЗУ «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно з положеннямист.27 ЗУ «Про страхування», які кореспондуються з положеннямист.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ч.2.1ст.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України,Цивільним кодексом України,Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Згідно з ч.22.1ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В силу вимог ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, а відповідно до вимог ч.2 вказаної статті ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договорі підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Положення ст. 1187 ЦК України зазначають, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до приписів ст. 73 ГПК України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ці дані встановлюються такими засобами: 1)письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події; у разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування; питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. (ст.79 ГПК України).

Враховуючи вищевикладені фактичні обставини та приписи чинного законодавства України, суд дійшов до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Сума судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду із позовом, відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України, покладається на відповідача, у зв`язку із повним задоволенням позовним вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 240-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансово-промисловий концерн Вітязь (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Гагаріна, 16, код 37284412) на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Соверен (01054, м. Київ, пров. Чеховський, 4, оф. 8, ) 34299 (тридцять чотири тисячі двісті дев`яносто дев`ять) грн. 53 коп. матеріальної шкоди та 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення до Північного апеляційного господарського суду у порядку, визначеному ст. 257 та з урахуванням п.17.5 п.17 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 15.02.2021

Суддя Т.Д. Лилак