ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.02.2021 м. Ужгород Справа № 907/807/20

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи №907/807/20

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Коватехбуд», с.Холмок Ужгородського району до товариства з обмеженою відповідальністю «Кифа», с. Мідяниця Іршавського району про стягнення суми 90 765,68грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Коватехбуд» звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Кифа» про стягнення суми 90 765,68 грн. заборгованості за Договором купівлі продажу №22/03-01 від 22.03.2019 року, посилаючись на порушення відповідачем умов договору.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань по договору №22/03-01 від 22.03.2019 року в частині своєчасної оплати за поставлений товар, чим порушив вимоги ст. 526, 530 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з ч. 3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України малозначними справами є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно з ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

З огляду на наведене, оскільки справа №907/807/20, не є складною в розумінні норми ч. 4 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України, суд здійснює розгляд даної справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Так, будь-яких клопотань щодо розгляду спору з повідомленням (викликом) сторін подано не було, у зв`язку з чим, враховуючи також, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі (з огляду на заявлені предмет та підстави позову) не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, суд дійшов висновку про розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 08.12.2020 суд ухвалив відкрити провадження у справі, справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; визначено відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали, для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали, та, встановлено сторонам строк для подання відповіді на відзив (позивачем) та заперечень (відповідачем) (якщо такі будуть подані) не пізніше 25.01.2020 р.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Вказана ухвала суду від 08.12.2020 була надіслана відповідачу 08.12.2020 рекомендованим листом, на адресу місцезнаходження відповідача, вказану у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 90122, Закарпатська обл., Іршавський р-н, с. Мідяниця, 226-А та як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення отримана відповідачем 14.12.2020.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк. Проте, свої заперечення виклав у поданих суду 21.12.2020 письмових поясненнях.

Зокрема не заперечуючи отримання товару зазначає, що поставка товару відбулась за межами дії договору, оскільки позивач не звертався до відповідача з претензією щодо поставки товару згідно видаткових накладних поза межами ціни укладеного договору, прострочення виконання зобов`язань не відбулось. З огляду на це вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

22.01.2021 позивачем подано до суду клопотання про закриття провадження у справі у частині стягнення суми 45 000,00 грн. у зв`язку з відсутністю предмета спору (проведення відповідачем часткового розрахунку).

Крім того, 08.02.2021 позивачем подано до суду клопотання про закриття провадження у справі у частині стягнення суми 10 000,00 грн. з аналогічних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та письмові пояснення, надані сторонами, суд, -

ВСТАНОВИВ:

22.03.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Коватехбуд" (далі - «Позивач») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кифа» (далі - Відповідач) укладено договір купівлі-продажу №22/03-01 (далі - Договір).

Відповідно п.1.1 Договору Продавець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, передати у власність Покупцю (надалі - "Товар"), кількість та ціна якого зазначені в Специфікації до цього Договору, яка є його невід`ємною частиною, а Покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, прийняти та оплатити цей Товар.

Умови цього Договору викладені Сторонами у відповідності до вимог Міжнародних правил тлумачення термінів ІНКОТЕРМС (в редакції 2010 року), які застосовуються із урахуванням особливостей, пов`язаних із внутрішньодержавним характером цього Договору, а також тих особливостей, що випливають із умов цього Договору (пункт 1.2. Договору).

Згідно пункту 2.1. Договору ціна та загальна вартість Товару, що продається за цим Договором, визначаються в Специфікації до даного Договору (Додаток №1). У випадку зміни ціни на продукцію, що є предметом цього Договору у зв`язку зі зміною цін на паливо-мастильні матеріали, інші витратні матеріали, вартість Товару визначена у Додатку №1, підлягає зміні Сторонами шляхом підписання нового Додатку до цього Договору.

Пунктом 2.2 Договору визначено, що в ціну Товару включається вартість доставки Товару на склад Покупця, вказаний в Специфікації (Додаток №1). Розрахунок за поставлений товар проводиться Покупцем протягом 5 (п`яти) банківських днів, що починають обраховуватися з наступного дня після здійснення поставки Товару - підписання товарно-супровідних документів у місці поставки. Розрахунки за цим Договором здійснюються Покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачaльника на умовах та в розмірах, визначених Специфікаціями, та на підставі рахунку.

Пунктом 3.1 Договору визначено, що найменування Товару та його кількість визначається в Специфікації, що є невід`ємною частиною цього Договору (Додаток №1).

Пункт 4.1 договору передбачає, що Поставка Товару здійснюється відповідно до міжнародних правил тлумачення торгових термінів ІНКОТЕРМС-2010. У разі, якщо Сторони домовляться про подальше перевезення Товару зі складу Покупця, оплата такого перевезення здійснюється відповідно до виставленого Продавцем окремого рахунку-фактури.

Товар, що поставляється за цим Договором, повинен супроводжуватись наступними документами: - видаткова накладна; - товарно-транспортна накладною (за наявності) - рахунок-фактура на Товар відповідно до Специфікації; Датою поставки є дата підписання повноважним представником Покупця товарно-супровідних документів (видаткова накладна) в місці поставки (пункти 4.3,4.5 Договору).

Цей Договір складено при повному розумінні Сторонами його умов та термінології українською мовою у двох автентичних примірниках, які мають однакову юридичну силу, - по одному для кожної із Сторін. Договір набуває чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2019 року, а в частині грошових зобов`язань до повного розрахунку між сторонами. У випадку, коли ні одна з сторін за 15 (п`ятнадцять) календарних днів до закінчення терміну Договору письмово не повідомить про розірвання Договору, дія існуючого Договору автоматично продовжується до 31 грудня наступного року включно (пункт 10.1 Договору).

Відповідно до специфікації №1, що є додатком №1 до Договору №22/03-01 від 22.03.2020 року загальна вартість товару (без ПДВ) складає 32 100,00 грн.

ТОВ «Коватехбуд» згідно видаткових накладних: від 01.06.2020 року №РН-0000122, від 02.06.2020 року № РН-0000123, від 05.06.2020 року №РН-0000125, від10.06.2020 року №РН-0000130, від 16.06.2020 року №РН-0000136, від 22.06.2020 року №РН-0000142, від 24.06.2020 року №РН-0000145, від 01.07.2020 року №РН-0000152, від 15.07.2020 року №РН-0000162, від 17.07.2020 року №РН-0000164, від 20.07.2020 року №РН-00001 бб, від 22.07.2020 року №РН-0000169 та від 23.07.2020 року «РН-0000171 здійснило поставку Товару (піску) на загальну суму 123 486,00 грн. з ПДВ.

На виконання умов Договору ТОВ «Кифа» здійснило оплату за поставлений товар в розмірі 35 000,00 грн., а саме: 04.08.2020 року в розмірі 25000,00 грн. та 01.12.2020 року в розмірі 10 000,00 грн.

За доводами позивача, Відповідач не виконав зобов`язання згідно умов Договору, а саме не здійснив повну оплату по договору за поставлений товар, що і стало підставою звернення до суду з метою стягнення заборгованості та штрафних санкцій.

Із клопотань позивача від 22.01.2021 та від 08.02.2021 вбачається, що відповідачем після звернення позивача до суду та відкриття провадження у справі було частково сплачено суму основної заборгованості у розмірі 55 000,00 грн. на користь позивача.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Судом встановлено, що між сторонами було укладено договір купівлі-продажу №22/03-01.

Частинами 1, 6 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Реалізація суб`єктами господарювання товарів негосподарюючим суб`єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Аналогічні положення містяться і у статті 712 Цивільного кодексу України, згідно з якою за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань.

Спір у даній справі виник у зв`язку з неповним виконанням відповідачем своїх зобов`язань в частині оплати за поставлений позивачем товар згідно видаткових накладних від 01.06.2020 року №РН-0000122, від 02.06.2020 року № РН-0000123, від 05.06.2020 року №РН-0000125, від10.06.2020 року №РН-0000130, від 16.06.2020 року №РН-0000136, від 22.06.2020 року №РН-0000142, від 24.06.2020 року №РН-0000145, від 01.07.2020 року №РН-0000152, від 15.07.2020 року №РН-0000162, від 17.07.2020 року №РН-0000164, від 20.07.2020 року №РН-00001 бб, від 22.07.2020 року №РН-0000169 та від 23.07.2020 року «РН-0000171 які скріплено підписами та печатками сторін, внаслідок чого у товариства з обмеженою відповідальністю «Кифа» виникла заборгованість перед товариством з обмеженою відповідальністю «Коватехбуд» в сумі 88 486,00 грн.

Відповідно до ст. 334 Цивільного кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки. До передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно- розпорядчого документа на майно.

Пунктом 2.2 Договору визначено, що в ціну Товару включається вартість доставки Товару на склад Покупця, вказаний в Специфікації (Додаток №1). Розрахунок за поставлений товар проводиться Покупцем протягом 5 (п`яти) банківських днів, що починають обраховуватися з наступного дня після здійснення поставки Товару - підписання товарно-супровідних документів у місці поставки. Розрахунки за цим Договором здійснюються Покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачaльника на умовах та в розмірах, визначених Специфікаціями, та на підставі рахунку.

Зокрема пунктом 10.1 Договору передбачено, що договір набуває чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2019 року, а в частині грошових зобов`язань до повного розрахунку між сторонами. У випадку, коли ні одна з сторін за 15 (п`ятнадцять) календарних днів до закінчення терміну Договору письмово не повідомить про розірвання Договору, дія існуючого Договору автоматично продовжується до 31 грудня наступного року включно.

Статтею 204 Цивільного кодексу України зазначено, що договори укладені між сторонами по справі, як цивільно правові правочини є правомірними на час розгляду справи, якщо їх недійсність прямо не встановлено законом, та вони не визнані судом недійсними, тому зобов`язання за цими договорами мають виконуватися належним чином.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Позивач звернувся до суду у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань в частині повної оплати за поставлений позивачем, які виникли на підставі видаткових накладних, внаслідок чого у товариства з обмеженою відповідальністю «Кифа», с. Мідяниця Іршавського району утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 88 486,00 гривень.

Разом з тим, 22.01.2021 та 08.02.2021 позивачем подано до суду клопотання про закриття провадження у справі у частині стягнення суми 55 000,00 грн. у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Таким чином, відповідач частково оплатив суму основного боргу після відкриття провадження у даній справі. Вказані обставини зумовлюють необхідність закриття провадження у справі в частині розгляду позовних вимог про стягнення основного боргу на суму 55 000,00 грн., а не відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині, оскільки відмова у задоволенні позову може мати місце лише у випадку, якщо заборгованість була погашена боржником до звернення кредитора із відповідним позовом до суду, тобто фактично не існувала на момент такого звернення.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність предмету спору та необхідність закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України в частині стягнення з відповідача суми 55 000,00 грн.

Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, якщо інше не встановлено укладеним сторонами договором або актом цивільного законодавства, перебіг строку виконання грошового зобов`язання, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу, починається з моменту прийняття товару або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, і положення частини другої статті 530 названого Кодексу, в якій ідеться про строк (термін) виконання боржником обов`язку, що не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, до відповідних правовідносин не застосовується

При цьому підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобов`язання визначається за правилами, встановленими частиною першою статті 692 ЦК України

Видаткова накладна, підписана покупцем, яка є первинним бухгалтерським документом у розумінні 3У «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є підставою для виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунку за отриманий товар, у строки, встановленими частиною першою статті 692 ЦК України.

У зв`язку з частковим погашенням заборгованості станом на день розгляду даної справи у відповідача рахується заборгованість у сумі 33 486,00 грн. грн. Вказана сума боргу є непогашена, відповідачем у встановленому законом порядку не спростована та не заперечена.

Таким чином, Відповідач по справі повинен сплатити на користь Позивача заборгованість в розмірі 33 486,00 грн.

Водночас твердження відповідача, про те, що з огляду на положення ст. 530 ЦК України прострочення виконання зобов`язання не відбулося, судом не береться до уваги, оскільки перевищення кількості відповідного товару порівняно із зазначеною в специфікації, якщо товар прийнятий замовником без зауважень, не звільняє його від оплати такого товару та не свідчить про поставку товару за межами дії договору.

Матеріалами справи підтверджено неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором. Порушення відповідачем свого зобов`язання, в частині проведення повної оплати за поставлений товар, надає позивачеві право на нарахування відповідачеві відсотків річних та штрафних санкцій, передбачених законодавством.

З посиланням на приписи ст. 625 Цивільного кодексу України та з огляду на прострочення відповідачем строку оплати за товар, позивачем, заявлено також позовні вимоги про стягнення суми 999,37 грн. 3% річних та суми 1280,32 грн. втрат від інфляції за період з серпня по грудень 2020 року.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на наведене, суд, здійснивши перевірку заявлених до стягнення сум 999,37 грн. 3% річних та 1280,32 грн. втрат від інфляції дійшов висновку, що такі підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідач доказів на спростування викладених позивачем обставин суду не надав.

За таких обставин, заявлені у справі позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Коватехбуд», с.Холмок Ужгородського району до товариства з обмеженою відповідальністю «Кифа», с. Мідяниця Іршавського району про стягнення суми 90 765,68 грн. заборгованості підлягають до задоволення частково в сумі 35 765,68 грн.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частинами першою, третьою статті 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами частини 4 статті 231 Господарського процесуального кодексу України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Згідно пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Враховуючи висновки суду про необхідність закриття провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 55 000,00 грн. основного боргу внаслідок сплати зазначеного розміру заборгованості після пред`явлення відповідного позову до суду, суд звертає увагу, що позивач не позбавлений права та можливості на повернення позивачу з Державного бюджету України частини судового збору, сплаченого за подання відповідної позовної вимоги, проте станом на момент постановлення даного рішення відповідне клопотання позивачем не подано, тому підстави для повернення вказаної суми судового збору відсутні.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача в сумі 828,28 грн.

Згідно з положеннями статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з установленого у договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Позивачем долучено до матеріалів справи копію договору про надання правової допомоги №4 від 25.11.2020; Акт приймання-передачі наданих послуг за Договором про надання правничої допомоги №4 від 25.11.2020 (1500,00 грн зустріч з клієнтом, надання консультації, узгодження правової позиції, 6500,00 грн. Підготовка позовної заяви та додатків, відправка пакету документів відповідачу), платіжне доручення №1136 від 10.12.2020 року.

Беручи до уваги викладене та зважаючи на зазначені положення законодавства, враховуючи принцип диспозитивності та змагальності, а також відсутність заперечень збоку відповідача, суд дійшов висновку про задоволення витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 191, 195, ч. 1 ст. 202, ст.ст. 231, 232, 233, 237, 238, 240, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 55 000,00 грн. (п`ятдесят п`ять тисяч гривень 00 коп.) закрити.

3.Стягнути з товариства обмеженою відповідальністю «Кифа» (90122, Закарпатська обл., Іршавський р-н, село Мідяниця, будинок 226"А", Код ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Коватехбуд», (89422, Закарпатська обл., Ужгородський р-н, село Холмок, вулиця Свободи, будинок 69 "А", ) суму 35 765,68 грн. (тридцять п`ять тисяч сімсот шістдесят п`ять гривень 68 коп.), в т. ч. 33 486,00 грн. основної заборгованості, 999,37 грн. 3% річних, 1280,31 грн. інфляційних втрат, а також суму 828,28 грн. (вісімсот двадцять вісім гривень 28 коп.) у відшкодування витрат по сплаті судового збору та суму 8 000,00 грн. (вісім тисяч гривень 00 коп.) на відшкодування витрат на правову допомогу.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 16.02.2021

Суддя О.Ф. Ремецькі