ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2021 справа № 914/3288/20

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Овочі-фрукти», м. Трускавець Львівської області,

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Магаса Олега Євстафійовича, м. Трускавець Львівської області,

про стягнення 132'995,42 грн. заборгованості.

Суддя Яворський Б.І.,

при секретарі Муравець О.М.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився.

Відводів складу суду сторонами не заявлялося.

Суть спору. На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Овочі-фрукти» до фізичної особи-підприємця Магаса Олега Євстафійовича про стягнення 134'995,42 грн. заборгованості за поставлений товар.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 16 грудня 2020 року справу № 914/3288/20 передано на розгляд судді Яворському Б.І.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 21.12.2020 позовну заву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 21.01.2021, надано відповідачу строк на подання відзиву - упродовж 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі, явка сторін визнавалась обов`язково.

Протокольною ухвалою від 21.01.2021 Господарський суд Львівської області відклав судове засідання на 04.02.2021. Ухвалою від 04.02.2021 Господарський суд Львівської області у порядку ст.ст. 120-121 ГПК України повідомив відповідача про дату, час і місце наступного судового засідання.

21.01.2021 позивач на виконання вимог суду подав заяву (вх.№1368/21) з доказами у підтвердження заявлених позовних вимог.

26.01.2021 позивач подав додаткові пояснення (вх.№1774/21).

04.02.2021 позивач скерував суду клопотання (вх.№2603/21) про приєднання письмових доказів до матеріалів справи, а саме: доказів оплати відповідачем 02.02.2021 основного боргу у розмірі 2'000,00 грн. До заявленого клопотання додано підписаний сторонами акт звіряння розрахунків станом на 03.02.2021.

Ухвалою від 04.02.2021 суд закрив провадження у справі в частині стягнення 2'000,00 грн. основного боргу у зв`язку з їх сплатою відповідачем.

Представник позивача у судове засідання не з`явився.

Відповідач участь повноважного представника у судові засідання не забезпечив, вимог суду не виконав, проти позову не заперечив. Ухвали суду були надіслані за адресою відповідача, що міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Ухвалу суду про відкриття провадження у справі відповідач отримав 26.12.2020, що підтверджується роздруківкою відстеження поштового відправлення із відомостей на офіційному сайті АТ «Укрпошта» (штрих-кодовий ідентифікатор №838), а ухвалу від 21.01.2021 відповідач отримав 23.01.2021 (штрих-кодовий ідентифікатор № 946).

Згідно пункту 1 ч. 3 ст.202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Частиною 1 ст.202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ч. 2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно з ч. 2 та ч.8 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх пояснення. Судові дебати не проводяться.

Таким чином, оскільки відповідача було належним чином повідомлено про відкриття провадження та судові засідання, на засадах відкритості та гласності судового процесу сторонам створено всі необхідні умови для можливості захисту їх прав та охоронюваних законом інтересів, явка учасників процесу у судові засідання не визнавалася обов`язковою, а відповідач, не скористався наданим йому правом на подання відзиву на позовну заяву, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч.9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Сторонами у справі укладено у спрощений спосіб договір, за умовами якого позивач зобов`язався поставити товар, а відповідач - прийняти і оплатити його.

Позивач стверджує, що упродовж грудня 2019 р. - січня 2020 року ТзОВ «Овочі-фрукти» поставило ФОП Магасу О.Є. товар на загальну суму 151'699,57 грн., що підтверджується долученими до матеріалів справи видатковими накладними: №РН-0003453 від 02.12.2019 на суму 4'189,44 грн., №РН-0003494 від 05.12.2019 на суму 1'400,40 грн., №РН-0003524 від 09.12.2019 на суму 5'604,24 грн., №РН-0003560 від 12.12.2019 на суму 2'497,80 грн., №РН-0003565 від 12.12.2019 на суму 2'208,00 грн., №РН-0003574 від 13.12.2019 на суму 363,60 грн., №РН-0003615 від 18.12.2019 на суму 3'120,00 грн., №РН-0003622 від 18.12.2019 на суму 5'880,00 грн., №РН-0003629 від 19.12.2019 на суму 1'897,08 грн., №РН-0003641 від 20.12.2019 на суму 6'091,20 грн., №РН-0003651 від 23.12.2019 на суму 4'968,60 грн., №РН-0003664 від 24.12.2019 на суму 12'313,44 грн., №РН-0003678 від 26.12.2019 на суму 1'590,60 грн., №РН-0003703 від 30.12.2019 на суму 4'332,00 грн., №РН-0003717 від 31.12.2019 на суму 5'577,60 грн., №РН-0003722 від 31.12.2019 на суму 1'948,20 грн., №РН-0000035 від 06.01.2020 на суму 1'377,60 грн., №РН-0000054 від 09.01.2020 на суму 3'300,77 грн., №РН-0000070 від 10.01.2020 на суму 2'658,00 грн., №РН-0000080 від 13.01.2020 р. на суму 9'853,32 грн., №РН-0000089 від 14.01.2020 на суму 2'330,96 грн., №РН-0000100 від 15.01.2020 на суму 5'060,64 грн., №РН-0000108 від 16.01.2020 на суму 8'328,90 грн., №РН-0000114 від 17.01.2020 на суму 3'251,76 грн., №РН-0000121 від 17.01.2020 на суму 2'058,48 грн., №РН-0000130 від 20.01.2020 на суму 8'442,60 грн., №РН-0000159 від 23.01.2020 на суму 4'329,12 грн., №РН-0000169 від 24.01.2020 на суму 3'000,00 грн., №РН-0000183 від 27.01.2020 на суму 6'233,76 грн., №РН-0000188 від 27.01.2020 на суму 1'152,00 грн., №РН-0000222 від 29.01.2020 на суму 3'398,40 грн., №РН-0000248 від 29.01.2020 на суму 1'416,00 грн., №РН-0000234 від 30.01.2020 на суму 2'033,17 грн. та №РН-0000244 від 31.01.2020 на суму 1'584,00 грн.

Вказані видаткові накладні підписані сторонами без зауважень. Позивач також зазначив, що згідно п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України кожна поставка товару підтверджуються податковими накладними, які були в установленому порядку зареєстровані в ЄРПН, що підтверджується відповідними вищевказаними квитанціями до податкових накладних, долученими до матеріалів справи.

З залучених до матеріалів банківських виписок вбачається, що відповідач здійснив часткову оплату за отриманий товар на суму 127'000,00 грн., у тому числі погасив існуючу заборгованість у розмірі 110'295,85 грн.

16.10.2020 відповідачу скеровувались претензія із проханням оплати заборгованості, яка залишена ним без відповіді та задоволення.

03.02.2021сторони підписали акт звіряння розрахунків на суму 132'995,42 грн.

Як стверджує позивач, відповідач оплати вартості поставленого товару в повному обсязі не здійснив, відтак, на думку позивача, залишок заборгованості становить 132'995,42 грн., яку просить стягнути з відповідача.

Докази оплати існуючої заборгованості станом на момент прийняття рішення в матеріалах справи відсутні, вимоги позивача не спростовані.

ОЦІНКА СУДУ.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ст.74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини (ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.2 ст.205 Цивільного кодексу України правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Частиною 1 ст. 639 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

За приписами ч.1 ст.181 Господарського кодексу України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Договір, відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно зі статтею 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (ч.2 ст. 640 ЦК України).

Враховуючи викладене та зважаючи на зміст спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що між сторонами виникли господарські правовідносини з поставки товару шляхом укладення договору у спрощений спосіб, а дії сторін щодо поставки товару та її оплати засвідчують їх волю для настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 526 ЦК України та ст.193 ГК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином згідно умов договору та актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом також враховано, що відповідно до положень пункту 201.10 статті 210 Податкового кодексу України податкова накладна, складена та зареєстрована після 1 липня 2017 року в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Таким чином, загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань підтверджена матеріалами справи, не спростована відповідачем та підлягає до задоволення у розмірі 132'995,42 грн.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

Сплата позивачем судового збору за подання до суду позовної заяви підтверджується платіжним дорученням № 998 від 10.12.2020 на суму 2'102,00 грн.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача 2'102,00 грн. судового збору.

Керуючись статтями 2, 3, 12, 13, 42, 46, 73-80, 123, 129, 231, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Магаса Олега Євстафійовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Овочі-фрукти» (82200, Львівська область, м.Трускавець, вул.В.Стуса, 10; ) 132'995,42 грн. заборгованості за поставлений товар та 2'102,00 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 09.02.2021.

Суддя Б.І. Яворський