Справа № 909/455/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.01.2021 м. Івано-Франківськ
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Ткаченко І. В., при секретарі судового засідання Сегін І. В., за участю представника позивача адвоката Устінського А. В., представника відповідача Конопатої С. І., розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу № 909/455/20 за позовом комунального підприємства "Муніципальна дорожня компанія" до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про усунення перешкод у розпорядженні майном шляхом його виключення із акту опису майна, що перебуває в податковій заставі.

КП "Муніципальна дорожня компанія" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області із позовом про зобов`язання Головного управління ДПС в Івано-Франківській області усунути перешкоди у розпорядженні належним позивачу майном шляхом виключення з акту опису майна у податкову заставу від 27 грудня 2016 р. № 160 та звільнення з податкової застави транспортних засобів:

ЗІЛ-431412, н. з. НОМЕР_1 1991 року випуску;

ЗІЛ-138, н. з. НОМЕР_2 1991 року випуску;

МАЗ-5551, н. з. НОМЕР_3 1994 року випуску;

ЗІЛ-138, н. з. НОМЕР_4 1990 року випуску;

КРАЗ-250, н. з. НОМЕР_5 1985 року випуску;

ЗІЛ-138, н. з. НОМЕР_6 1992 року випуску;

УАЗ-31512, н. з. НОМЕР_7 1991 року випуску.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Головне управління ДПС в Івано-Франківській області неправомірно описало зазначені транспортні засоби у податкову заставу як майно, яке нібито належить іншому суб`єкту господарювання, у зв`язку з чим позивач позбавлений права розпорядження своїм майном.

До позовної заяви КП "Муніципальна дорожня компанія" долучило клопотання про витребування доказів. Так, позивач просив суд витребувати у відповідача копії рішення про опис майна у податкову заставу, акту опису майна в податкову заставу від 27 грудня 2016 р. та документи, які стали підставою для їх прийняття.

12 червня 2020 р., суд відкрив провадження у цій справі за правилами загального позовного провадження, клопотання позивача про витребування доказів задовольнив.

24 червня 2020 р., на виконання вимог ухвали від 12 червня 2020 р., відповідач надіслав суду копії рішення про опис майна у податкову заставу № 3419/10/24-150/1196 від 16 лютого 2011 р., акту опису майна від 27 грудня 2016 р., корінця першої податкової вимоги № 1/630/5942/10/24-150/1724 від 05 березня 2009 р. та корінця другої податкової вимоги № 2/819/9890/10/24-150/2413 від 06 квітня 2009 р.

Ухвалою від 02 липня 2020 р. підготовче засідання у даній справі суд призначив на 30 липня 2020 р.

22 липня 2020 р., до суду надійшов відзив на позов Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, із змісту якого вбачається, що відповідач проти позову заперечує, при цьому зазначає, що спірні транспортні засоби перебувають у податковій заставі відповідно до акту опису майна від 27 грудня 2016 р., здійсненого у зв`язку з наявністю у КП "Дорожне ремонтно-експлуатаційне управління" податкового боргу, який виник 04 березня 2009 р. і даний час залишається не погашеним, тож у контролюючого органу відсутні підстави для звільнення цих транспортних засобів з податкової застави.

30 липня 2020 р., суд протокольною ухвалою відклав підготовче засідання на 27 серпня 2020 р.

27 серпня 2020 р., суд закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 30 вересня 2020 р., однак в цей день судове засідання не відбулось у зв`язку із перебуванням судді Ткаченко І. В. на самоізоляції під час карантину.

21 жовтня 2020 р., суд призначив розгляд справи по суті на 17 листопада 2020 р.

17 листопада 2020 р., судом оголошено перерву в судовому засіданні до 26 листопада 2020 р., однак в цей день судове засідання не відбулось у зв`язку із перебуванням судді Ткаченко І. В. на самоізоляції під час карантину.

26 листопада 2020 р., від позивача до суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи бухгалтерської довідки № 1-6/246 від 24 листопада 2020 р. та витягу з програми ІС руху по операції № 70.

11 грудня 2020 р., суд призначив розгляд справи по суті на 28 січня 2021 р.

В судовому засіданні представник відповідача подав суду довідку Територіального сервісного центру 2641 Регіонального сервісного центру Івано-Франківської області № 31/9/141 від 04 травня 2016 р. та витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд

в с т а н о в и в:

рішенням Івано-Франківської міської ради № 35-3 від 28 січня 2016 р. створено КП "Муніципальна дорожня компанія".

20 жовтня 2016 р., Івано-Франківська міська рада прийняла рішення № 697, відповідно до якого зобов`язано КП "Дорожнє ремонтно-експлуатаційне управління" передати, а КП "Муніципальна дорожня компанія" прийняти на баланс майно, згідно з додатками 1 9.

В додатку 4 до цього рішення визначено перелік транспортних засобів, які підлягають передачі, зокрема, ЗІЛ-431412 № 10-50; ЗІЛ-138 № НОМЕР_8 ; ЗІЛ-138 № НОМЕР_9 ; ЗІЛ-138 № НОМЕР_10 ; МАЗ-5551 № НОМЕР_11 ; КРАЗ-250 № НОМЕР_12 та УАЗ-31512 № НОМЕР_13 легковий.

На виконання рішення Івано-Франківської міської ради № 697 від 20 жовтня 2016 р., сторони здійснили приймання передачу згаданих транспортних засобів та підписали акт приймання-передачі основних засобів.

02 лютого 2017 р., здійснено державну реєстрацію цих транспортних засобів за КП "Муніципальна дорожня компанія", що підтверджується копіями свідоцтв про державну реєстрацію транспортних засобів.

На відповідний запит КП "Муніципальна дорожня компанія", 20 лютого 2020 р., Регіональний сервісний центр МВС в Івано-Франківській області повідомив позивачу, що на транспортні засоби: ЗІЛ-431412, н. з. НОМЕР_1 ; МАЗ-5551, н. з. НОМЕР_3 ; ЗІЛ-138, н. з. НОМЕР_4 ; ЗІЛ-138, н. з. НОМЕР_6 та УАЗ-31512, н. з. НОМЕР_7 , обтяжень немає.

17 лютого 2020 р., позивач звернувся до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області із листом про надання інформації про перебування транспортних засобів у податковій заставі.

27 лютого 2020 р., відповідач листом повідомив позивача що ці транспортні засоби перебувають в податковій заставі відповідно до акту опису майна № 160 від 27 грудня 2016 р.

11 березня 2020 р., позивач надіслав відповідачу лист, в якому повідомив, що транспортні засоби: ЗІЛ-431412, н. з. НОМЕР_1 1991 року випуску; ЗІЛ-138, н. з. НОМЕР_2 1991 року випуску; МАЗ-5551, н. з. НОМЕР_3 1994 року випуску; ЗІЛ-138, н. з. НОМЕР_4 1990 року випуску; КРАЗ-250, н.з НОМЕР_5 1985 року випуску; ЗІЛ-138, н. з. НОМЕР_6 1992 року випуску та УАЗ-31512, н. з. НОМЕР_7 1991 року випуску перебувають на балансі КП "Муніципальна дорожня компанія" і підстав для виникнення права податкової застави немає і не було, у зв`язку з чим просив відповідача надати акт опису майна №160 від 27 грудня 2016 р.

Натомість, 27 березня 2020 р., відповідач повідомив позивачу, що опис спірних транспортних засобів у податкову заставу було проведено на підставі даних Територіального сервісного центру 2641 Регіонального сервісного центру Івано-Франківської області, як таких, що зареєстровані за власником - КП "Дорожнє ремонтно-експлуатаційне управління" та зазначив, що правових підстав для надання КП "Муніципальна дорожня компанія" акту опису майна немає.

Отже, предметом даного спору є вимога позивача про усунення перешкод у розпорядженні майном шляхом його виключення із акту опису майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до пп. 14.1.155 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом. У разі невиконання платником податків грошового зобов`язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави.

В п. 87.2 ст. 87 ПК України визначено, що джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

За змістом п. 88.1 статті 88 ПК України, з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Згідно з п. 89.1 ст. 89 ПК України, право податкової застави виникає: у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу; у випадку, визначеному в пункті 100.11 статті 100 цього Кодексу, - з дня укладання договору про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань.

З урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому. (п. 89.2 ст. 89 ПК України).

Відповідно до п. 89.3 ст. 89 ПК України, майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.

Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.

Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Приписами п. 89.5 ст. 89 ПК України передбачено, що у разі якщо контролюючий орган приймає рішення про включення майна до акта опису, складається відповідний акт опису, один примірник якого надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

До прийняття відповідного рішення контролюючим органом платник податків не має права відчужувати таке майно.

В п. 89.6 ст. 89 ПК України визначено, що заміна предмета застави може здійснюватися тільки за згодою контролюючого органу.

Згідно з пунктами 92.1, 92.2 ст. 92 ПК України, платник податків зберігає право користування майном, що перебуває у податковій заставі, якщо інше не передбачено законом. Платник податків може відчужувати майно, що перебуває у податковій заставі, тільки за згодою контролюючого органу, а також у разі, якщо контролюючий орган впродовж десяти днів з моменту отримання від платника податків відповідного звернення не надав такому платнику податків відповіді щодо надання (ненадання) згоди.

У разі відчуження або оренди (лізингу) майна, яке перебуває у податковій заставі, платник податків за згодою контролюючого органу зобов`язаний замінити його іншим майном такої самої або більшої вартості. Зменшення вартості заміненого майна допускається тільки за згодою контролюючого органу за умови часткового погашення податкового боргу.

За змістом п. 93.1 ст. 93 ПК України, майно платника податків звільняється з податкової застави з дня: отримання контролюючим органом підтвердження повного погашення суми податкового боргу та/або розстрочених (відстрочених) грошових зобов`язань та процентів за користування розстроченням (відстроченням) в установленому законодавством порядку; визнання податкового боргу безнадійним; набрання законної сили відповідним рішенням суду про припинення податкової застави у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства; отримання платником податків внаслідок проведення процедури адміністративного або судового оскарження або в інших випадках, передбачених статтею 55 цього Кодексу, рішення відповідного органу про визнання протиправними та/або скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов`язання; отримання платником податків згоди контролюючого органу на відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, відповідно до статті 92 цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 93.2, 93.4 цієї статті, підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених пунктом 93.1 цієї статті.

У разі продажу майна, що перебуває у податковій заставі, відповідно до статті 95 цього Кодексу таке майно звільняється з податкової застави (із внесенням змін до відповідних державних реєстрів) з дня отримання контролюючим органом підтвердження про надходження коштів до бюджету від такого продажу.

За змістом ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

В ст. 328 ЦК України визначено, що набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти. Суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт.

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, оскільки вважає, що набув права власності на транспортні засоби, які неправомірно описано відповідачем у податкову заставу як майно, яке нібито належить іншому суб`єкту господарювання.

Згідно з ст. 34 Закону України "Про дорожній рух" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення. Така реєстрація здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.

Для автоматизованого обліку транспортних засобів, що використовуються на вулично-дорожній мережі загального користування і підлягають державній або відомчій реєстрації, та відомостей про їх власників ведеться Єдиний державний реєстр, держателем якого є Міністерство внутрішніх справ України.

В п. 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 р. № 1388 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено обов`язок власників транспортних засобів та осіб, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представників, зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом 10 діб після придбання, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Отже, з огляду на згадані вище положення закону, право власності на транспортні засоби виникає з моменту їх державної реєстрації, перереєстрації у встановленому законом порядку, а не з моменту їх приймання-передачі, як стверджує позивач.

Правова позиція такого змісту зазначена в постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2019 р. у справі № 683/2694/16-ц.

З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що опис спірних транспортних засобів у податкову заставу здійснено відповідачем на підставі рішення про опис майна у податкову заставу, прийнятого у відповідності до ст. 89 ПК України, у зв`язку з наявністю у КП "Дорожне ремонтно-експлуатаційне управління" податкового боргу.

Згідно з даними Територіального сервісного центру 2641 Регіонального сервісного центру Івано-Франківської області № 31/9/141 від 04 травня 2016 р., на час опису спірних транспортних засобів у податкову заставу та складання акту опису майна № 160, власником спірних автомобілів було КП "Дорожне ремонтно-експлуатаційне управління".

За змістом статей 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи наведене, а також те, що позивачем не подано суду документів в підтвердження настання будь-якої з подій, визначених п. 93.1 ст. 93 ПК України, що є підставою для звільнення спірних транспортних засобів з-під податкової застави та їх виключення з відповідних державних реєстрів, в позові КП "Муніципальна дорожня компанія" слід відмовити повністю.

Витрати позивача по сплаті судового збору, згідно з положеннями ст. 129 ГПК України, суд покладає на позивача.

Керуючись статтями 129, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

у позові комунального підприємства "Муніципальна дорожня компанія" до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про усунення перешкод у розпорядженні майном шляхом його виключення із акту опису майна, що перебуває в податковій заставі, - відмовити повністю.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, - покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя І. В. Ткаченко

Повний текст рішення складено 10 лютого 2021 р.