РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2021Справа № 910/15281/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., за участю секретаря судового засідання Філон І.М., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Антимонопольного комітету України

до Приватного акціонерного товариства "Київський маргариновий завод"

про стягнення 162 550, 00 грн.

Представники:

від позивача: Прохоров Є.І.;

від відповідача: Косенко А.П.;

ВСТАНОВИВ:

Антимонопольний комітет України (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Київський маргариновий завод" (далі - відповідач) про стягнення штрафу у розмірі 162 550, 00 грн. та пені у сумі 162 550, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не здійснив у добровільному порядку та у встановлені законом строки оплату штрафу, накладеного рішенням Антимонопольного комітету України № 642-р від 20.11.2018 у справі № 127-26.4/61-18.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 12.11.2020.

04.11.2020 через відділ автоматизованого документообігу суд від Приватного акціонерного товариства "Київський маргариновий завод" надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що 16.07.2020 було сплачено штраф у розмірі 162 550,00 грн., накладений позивачем відповідно до Рішення №642-р, одразу після набрання чинності постанови Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2020, якою було залишено без змін рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2019 у справі №910/1254/19 про оскарження рішення №642-р.

У судовому засіданні 12.11.2020 судом оголошено перерву до 03.12.2020.

18.11.2020 через відділ автоматизованого документообігу суд від Антимонопольного комітету України надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій у зв`язку зі сплатою штрафу відповідачем, позивач просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства "Київський маргариновий завод" на користь Антимонопольного комітету України пеню в розмірі 162 550,00 грн.

У судовому засіданні 03.12.2020, розглянувши заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, суд визнав подану заяву такою, що відповідає вимогам ст. 46 ГПК України у зв`язку з чим приймає її до розгляду.

За таких обставин, суд розглядає справу, виходячи з нової ціни позову, а саме 162 550,00 грн.

Також, у судовому засіданні 03.12.2020 представник відповідача надав клопотання, в якому просить суд оголосити перерву в судовому засіданні, у зв`язку з необхідністю надання додаткового часу для підготовки обгрунтованих заперечень на заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог.

У судовому засіданні 03.12.2020 судом оголошено перерву до 17.12.2020.

16.12.2020 через відділ автоматизованого документообігу суд від Приватного акціонерного товариства "Київський маргариновий завод" надійшли заперечення на заяву про зменшення розміру позовних вимог, в яких відповідач зазначає, що нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу, а отже нарахування позивачем пені після 21.11.2019 є незаконним. Крім цього, відповідач зазначає, що позивачем було пропущено строк позовної давності за вимогами про стягнення пені.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.12.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Судове засідання у справі № 910/15281/20 призначено на 28.01.2021.

28.01.2021 через відділ автоматизованого документообігу суду відповідач подав заяву про застосування строку позовної давності, в якій зазначає про пропуск позивачем строку позовної давності за вимогами про стягнення пені, у зв`язку з чим просить суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності до вимог Антимонопольного комітету України та відмовити у задоволенні позовних вимог.

У цьому судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 28.01.2021 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Антимонопольний комітет України, розглянувши справу № 127-26.4/61-18 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу», 20.11.2018 прийняв рішення №642-р, яким, визнано, що Приватне акціонерне товариство «Київський маргариновий завод» вчинило порушення, передбачене статтею 4 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції» у вигляді використання без дозволу (згоди) Товариства з обмеженою відповідальністю «Щедро» оформлення упаковки продукції, схожого на оформлення упаковки продукції маргарин «Запорізький «Вершковий особливий», яке раніше почало використовувати товариство з обмеженою відповідальністю «Щедро», що може призвести до змішування з діяльністю товариства з обмеженою відповідальністю «Щедро».

За порушення, вказане у пункті 1 резолютивної частини цього рішення, відповідно до частини другої статті 21 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції», накладено на Приватне акціонерне товариство «Київський маргариновий завод» штраф у розмірі 162 550, 00 грн.

Отже, відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

У разі, якщо вручити рішення, розпорядження, немає можливості, зокрема, внаслідок: відсутності фізичної особи за останнім відомим місцем проживання (місцем реєстрації); відсутності посадових осіб чи уповноважених представників суб`єкта господарювання, органу адміністративно-господарського управління та контролю за відповідною юридичною адресою, - рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України вважається таким, що вручене відповідачу, через десять днів з дня оприлюднення інформації про прийняте рішення, розпорядження в офіційному друкованому органі (газета Верховної Ради України "Голос України", газета Кабінету Міністрів України "Урядовий кур`єр", "Офіційний вісник України", друковані видання відповідної обласної ради за останнім відомим місцем проживання чи місцем реєстрації, юридичної адреси відповідача).

Рішення Антимонопольного комітету України №642-р від 20.11.2018 було направлено відповідачеві супровідним листом від 03.12.2018 № 127-29/09-16181 та отримано останнім 05.12.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Отже, кінцевим терміном сплати відповідачем штрафу є саме 05.02.2019.

Згодом, рішення Антимонопольного комітету України №642-р від 20.11.2018 було оскаржено відповідачем до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.02.2019 року у справі № 910/1254/19 позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Київський маргариновий завод» залишено без руху.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.03.2019 відкрито провадження у справі № 910/1254/19 за позовом Приватного акціонерного товариства "Київський маргариновий завод" до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення №642-р від 20.11.2018.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.11.2019 у справі № 910/1254/19 в задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Київський маргариновий завод" відмовлено повністю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Київський маргариновий завод" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2019 у справі № 910/1254/19.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2020 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Київський маргариновий завод» на рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2019 у справі №910/1254/19 залишено без задоволення. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2019 у справі №910/1254/19 залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 27.08.2020 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Київський маргариновий завод" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2020 у справі № 910/1254/19.

Постановою Верховного Суду від 17.09.2020 рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2020 зі справи № 910/1254/19 залишено без змін, а касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Київський маргариновий завод» - без задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.07.2020 відповідач сплатив суму штрафу у розмірі 162 550, 00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2996 від 16.07.2020.

Таким чином, оскільки Приватним акціонерним товариством «Київський маргариновий завод» не сплачено штраф у встановлений Законом термін, позивач нарахував пеню за кожен день прострочення сплати штрафу у розмірі півтора відсотки від суми штрафу за періоди з 06.02.2019 по 10.02.2019, з 22.11.2019 по 19.01.2020, з 09.07.2020 по 15.07.2020 що відповідно до розрахунку позивача складає 162 550, 00 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 238 Господарського кодексу України, за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків. Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.

Статтею 239 Господарського кодексу України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб`єктів господарювання такі адміністративно-господарські санкції: вилучення прибутку (доходу); адміністративно-господарський штраф; стягнення зборів (обов`язкових платежів); застосування антидемпінгових заходів; припинення експортно-імпортних операцій; застосування індивідуального режиму ліцензування на умовах та в порядку, визначених законом; зупинення дії ліцензії (патенту) на здійснення суб`єктом господарювання певних видів господарської діяльності; анулювання ліцензії (патенту) на здійснення суб`єктом господарювання окремих видів господарської діяльності; обмеження або зупинення діяльності суб`єкта господарювання; ліквідація суб`єкта господарювання; інші адміністративно-господарські санкції, встановлені цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов`язковими до виконання.

Згідно ч. 3 ст. 56 зазначеного Закону особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Рішення Антимонопольного комітету України № 642-р від 20.11.2018 було направлено відповідачеві супровідним листом від 03.12.2018 № 127-29/09-16181 та отримано останнім 05.12.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Отже, кінцевим терміном сплати відповідачем штрафу є саме 05.02.2019.

При цьому, рішенням Господарського суду міста Києва від 21.11.2019, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2020 у справі № 910/1254/19 в задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Київський маргариновий завод" до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення № 642-р від 20.11.2018 відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 17.09.2020 рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2020 зі справи № 910/1254/19 залишено без змін, а касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Київський маргариновий завод» - без задоволення.

Згідно п. 8 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", протягом п`яти днів з дня сплати штрафу суб`єкт господарювання зобов`язаний надіслати відповідно до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи 16.07.2020 відповідач сплатив суму штрафу у розмірі 162 550, 00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2996.

Отже, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 162 550, 00 грн. за періоди з 06.02.2019 (наступний день після спливу двомісячного строку для сплати штрафу накладеного рішення № 642-р) по 10.02.2019 (день, який передував винесенню судом першої інстанції ухвали від 11.02.2019 у справі № 910/1254/19), з 22.11.2019 (наступний день після прийняття судом першої інстанції рішення у справі № 910/1254/19) по 19.01.2020 (день, який передував винесенню судом апеляційної інстанції ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі № 910/1254/19), з 09.07.2020 (наступний день після прийняття судом апеляційної інстанції постанови у справі № 910/1254/19) по 15.07.2020 (день, який передував даті сплати штрафу).

Так, господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання у ГК України визнаються штрафними санкціями (частина 1 статті 230 ГК України).

Відповідно до п. 1 ст. 231 Господарського кодексу України, законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Відповідно до статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

Відповідно до ч. 5 ст.56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду.

Нарахування пені зупиняється на час розгляду органом Антимонопольного комітету України заяви особи, на яку накладено штраф, про перевірку чи перегляд рішення у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

При цьому, суд не приймає до уваги твердження відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Так, у п. 20.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 N 15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства» роз`яснено, що абзацами третім - п`ятим частини п`ятої ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", передбачено зупинення нарахування пені на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду.

Отже, тривалість такого зупинення визначається виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався зазначений розгляд чи перегляд (наприклад, у суді першої інстанції - від дня порушення провадження у справі до дня прийняття рішення в ній; у судах апеляційної та касаційної інстанцій - від дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня прийняття постанови), і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи у суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснювалися.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.03.2019 у справі № 904/3536/18, від 16.04.2019 у справі № 910/11550/18 та від 31.10.2019 у справі № 904/3778/18.

Сума штрафу, накладеного Рішенням, складає 162 550, 00 грн. Розмір пені за один день складає 2 438, 25 грн. (162 550, 00 грн х 1,5 %= 2 438, 25 грн.).

За періоди з 06.02.2019 по 10.02.2019, з 22.11.2019 по 19.01.2020, з 09.07.2020 по 15.07.2020 прострочено загалом 71 день сплати штрафу.

За вказані періоди сума пені за прострочення сплати штрафу складає 173 115, 75 грн. (2 438, 25 грн х 71).

Тож, сума пені, що підлягає стягненню з відповідача становить 162 550, 00 грн.

Суд перевірив розрахунок суми пені, наданий позивачем, та встановив, що останній відповідає вимогам чинного законодавства.

Отже, вимога позивача про стягнення пені у сумі 162 550, 00 грн. є обґрунтованою, підтверджується матеріалами справи та підлягає задоволенню за розрахунком позивача, перевіреним судом.

Разом з тим, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, Приватним акціонерним товариством "Київський маргариновий завод" заявлено про застосування наслідків пропуску строку позовної давності щодо вимог позивача про стягнення пені.

Відповідно до пункту 22 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства» нарахування та стягнення пені, передбаченої частиною п`ятою статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», має обов`язковий характер, не потребує прийняття будь-якого рішення органу державної влади про її застосування і в зв`язку з цим не підпадає під ознаки адміністративно-господарських санкцій в розумінні статей 238, 239, 249 Господарського кодексу України, які застосовуються саме на підставі рішення уповноваженого на це органу. Тому під час таких нарахування та стягнення не застосовуються строки, про які йдеться у статті 250 названого Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Частиною першою статті 250 Господарського кодексу України встановлено, що адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб`єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб`єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Крім того, ст. 42 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначено, що суб`єкт господарювання не може бути притягнений до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, якщо минув строк давності притягнення до відповідальності. Строк давності притягнення до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції становить п`ять років з дня вчинення порушення, а в разі триваючого порушення - з дня закінчення вчинення порушення. Строк давності притягнення до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачені пунктами 13-16 статті 50 цього Закону, становить три роки з дня вчинення порушення, а в разі триваючого порушення - з дня закінчення вчинення порушення.

Суд зазначає, що стаття 42 Закону України «Про захист економічної конкуренції» встановлює строки притягнення до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції органами Антимонопольного комітету України, а не судом у вирішенні спору про стягнення у судовому порядку накладеного за рішенням органу АМК штрафу та нарахованої за його несплату пені. Крім того, зазначена стаття 42 Закону України «Про захист економічної конкуренції» встановлює строки притягнення саме до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, тоді як Закон України «Про захист економічної конкуренції» відносить до заходів відповідальності штраф і не визначає пеню як міру (захід) відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, відносячи її сплату до порядку виконання рішень (розпоряджень) органів Антимонопольного комітету України, голів територіальних відділень Антимонопольного комітету України (розділ ІХ Закону).

Чинне законодавство не містить такої підстави для відмови в позові органів АМК, як сплив строку давності на момент прийняття судом рішення зі справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.03.2019 у справі №923/175/18, від 20.03.2018 у справі № 922/4706/16 та від 11.11.2019 у справі № 911/9/19.

Таким чином, строк позовної давності, визначений Цивільним кодексом України, не може застосовуватися до правовідносин сторін в даній справі.

Відповідно до частини 7 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені, органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку.

Станом на день розгляду спору пеня не сплачена, доказів на підтвердження її оплати відповідачем не надано.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Крім того, суд відзначає, що при подачі позову до Господарського суду міста Києва позивачем було сплачено судовий збір в сумі 4 876, 50 грн., однак враховуючи зменшення розміру позовних вимог, судовий збір у розмірі 2 438, 25 грн. підлягає поверненню позивачу.

Разом з тим, відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; повернення заяви або скарги; відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі; залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням); закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Таким чином, приймаючи до уваги положення ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", враховуючи те, що клопотання про повернення зайво сплаченої суми судового збору позивачем не заявлено, повернення судового збору, не здійснюється.

При цьому, суд звертає увагу, що позивач не позбавлений права звернутися до суду з відповідним клопотанням у порядку передбаченому ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Антимонопольного комітету України - задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Київський маргариновий завод" (проспект Науки, буд. 3, м. Київ, 03039, ідентифікаційний код - 00333581) в дохід загального фонду Державного бюджету України, отримувач: УК у Солом`янському районі міста Києва, , банк: Казначейство України (ЕАП), рахунок: UA0026010 код класифікації доходів бюджету: 21081100 пеню у сумі 162 550 (сто шістдесят дві тисячі п`ятсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Київський маргариновий завод" (проспект Науки, буд. 3, м. Київ, 03039, ідентифікаційний код - 00333581) на користь Антимонопольного комітету України (вул. Митрополита Василя Липківського, буд. 45, м. Київ, 03035, ідентифікаційний код - 00032767) судовий збір у сумі 2 438 (дві тисячі чотириста тридцять вісім) грн. 25 коп.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду або через відповідний місцевий господарський суд.

Повний текст рішення складено: 08.02.2021.

Суддя Щербаков С.О.