РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.01.2021Справа № 910/4049/20

За позовом Приватного підприємства "Комерційна фірма "Нікон";

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Дніпросталь";

про стягнення грошових коштів 41675,41 грн.

Суддя Мандриченко О.В.

Секретар судового засідання Дюбко С.П.

Представники:

Від позивача: Порхун С. В., адвокат, ордер серії КВ № 478064 від 17.03.2020;

Від відповідача: не з`явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство "Комерційна фірма "Нікон" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Дніпросталь" про стягнення 41 675,41 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані помилковим перерахуванням на банківські реквізити відповідача грошових коштів в сумі 41 675,41 грн. платіжним дорученням № 1138 від 04.02.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.03.2020 було відкрито провадження у справі № 910/4049/20, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у зв`язку з малозначністю в порядку п. 1 ч. 5 ст. 12, ч. 1 ст. 247, ч .1 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, позивачу - строк для подання відповіді на відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.05.2020 постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 23.06.2020, зобов`язано сторони надати суду для огляду у підготовчому засіданні оригінали всіх документів які були подані як з позовною заявою, так і з відзивом на позов.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.08.2020 призначено у справі № 910/4049/20 почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, провадження у справі зупинено.

До господарського суду від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов супровідний лист разом з клопотанням судових експертів про надання додаткових матеріалів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.11.2020 провадження у справі поновлено, призначено розгляд клопотання судового експерта на 17.11.2020 та зобов`язано сторони надати суду оригінал досліджуваного документа - договору поставки №ДС- 19245 від 04.02.2020, укладеного між ТОВ "ВКП ДНІПРОСТАЛЬ" та ПП "КФ"НІКОН".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.11.2020 відкладено розгляд клопотання експерта та повторно зобов`язано відповідача надати суду оригінал досліджуваного документа - договору поставки №ДС- 19245 від 04.02.2020, укладеного між ТОВ "ВКП ДНІПРОСТАЛЬ" та ПП "КФ"НІКОН".

У підготовче засідання 08.12.2020 представники відповідача не з`явилися, витребуваного оригіналу досліджуваного документа - договору поставки №ДС- 19245 від 04.02.2020, укладеного між ТОВ "ВКП ДНІПРОСТАЛЬ" та ПП "КФ"НІКОН" суду не надали.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.12.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу № 910/4049/20 до судового розгляду по суті на 26.01.2020 р.

Під час розгляду спору по суті 26.01.2021 р. представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання 26.01.2021 не з`явився, відзив на позовну заяву не надав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, оскільки ухвала була надіслана відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу, що зазначена в відомостях з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25 січня 2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

З огляду на наведене та з урахуванням того, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ

04.02.2020 року Приватне підприємство "Комерційна фірма "Нікон" перерахувало на банківський рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Дніпросталь" грошові кошти у розмірі 41 675,41 грн. з зазначенням у призначені платежу: оплата за рахунком № 639 від 03.02.2020 р. у сумі 34729, 51 грн., ПДВ - 20% 6945,90 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 04.02.2020 р. № 1138.

Позивач стверджує, що вказаний вище платіж здійснений помилково, оскільки між позивачем та відповідачем не існувало жодних договорів та зобов`язальних відносин, а грошові кошти у розмірі 41675, 41 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача як безпідставно отримані на підставі ст. 1212 ЦК України.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Частинами 1 та 2 статті 11 Цивільного кодексу України унормовано, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Стаття 1212 Цивільного кодексу України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Загальна умова частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язшіьних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 Цивільного кодексу України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Згідно із частиною першою, пункту 1 частини другої статті 11. частин першої, другої статті 509 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, шо передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог вказував, що між сторонами було укладено договір № ДС-19245 від 04.02.2020 р., на підставі якого відповідачем було виставлено рахунок-фактуру № ДС-000639 від 03.02.2020 на суму 41675,41 грн., яку оплатив позивач. Також відповідач вказував, що здійснив поставку товару відповідно до рахунку, на підтвердження чого останнім було долучено до матеріалів справи видаткову накладну № ДС-0000211 від 07.02.2020 та довіреність № 26 від 04.02.2020 на прийняття матеріальних цінностей.

Позивач заперечував обставини укладення договору ДС-19245 від 04.02.2020 р. та підписання вищевказаних документів, вказуючи, що у договорі ДС-19245 від 04.02.2020 р., видатковій накладній № ДС-0000211 від 07.02.2020 р. та довіреності № 26 від 04.02.2020 стоять підписи не директора товариства ОСОБА_1 , а іншої невідомої особи.

З метою встановлення обставин щодо укладення договору ДС-19245 від 04.02.2020 р. та підписання директором позивача спірних документів, судом, за для забезпечення сторонам рівних можливостей щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, задоволено клопотання позивача про призначення почеркознавчої експертизи та призначено ухвалою від 18.08.2020 у справі № 910/4049/20 почеркознавчу експертизу, на вирішення експертів поставлено наступні запитання: чи виконано підпис на договорі поставки ДС-19245 від 04.02.2020 р. в графі «Покупець: ПП «КФ «Нікон», ОСОБА_1 особисто чи іншою особою?; чи виконано підпис у видатковій накладній № ДС-0000211 від 07 лютого 2020 (т.1, арк. 73) в графі «Отримав(ла)», ОСОБА_1 особисто чи іншою особою?; чи виконано підпис на довіреності № 26 від 04 лютого 2020 р., ОСОБА_1 особисто чи іншою особою.

До господарського суду від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло клопотання судових експертів про надання оригіналу досліджуваного документа - договору поставки №ДС- 19245 від 04.02.2020, укладеного між ТОВ "ВКП ДНІПРОСТАЛЬ" та ПП "КФ"НІКОН".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.11.2020 та від 17.11.2020 судом було зобов`язано відповідача надати суду оригінал договору поставки №ДС-19245 від 04.02.2020, копія якого була залучена відповідачем до матеріалів справи як доказ у справі на підтвердження наявності між сторонами зобов`язальних відносин.

Однак, відповідач вимог ухвал суду від 02.11.2020 та від 17.11.2020 не виконав, витребуваний оригінал доказу не надав, що перешкодило проведенню почеркознавчої експертизи. Крім того, відповідач не повідомив причин неявки на судові засідання 17.11.2020 року та 08.12.2020 року, причини невиконання вимог суду та експерта щодо надання матеріалів необхідних для виконання почеркознавчої експертизи не повідомив, поважність причин невиконання вимог суду та експерта не обґрунтував.

Згідно ч. 4 ст. 102 ГПК України, у разі ухилення учасника справи від подання суду на його вимогу необхідних для проведення експертизи матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, що перешкоджає її проведенню, суд залежно від того, яка особа ухиляється, а також яке ця експертиза має значення, може визнати встановленою обставину, для з`ясування якої експертиза була призначена, або відмовити у її визнанні.

Враховуючи ухилення відповідача від виконання вимог ухвал суду від 02.11.2020 та від 17.11.2020, відсутність будь-яких пояснень щодо поважності причин невиконання такого обов`язку, суд визнає встановленими обставини, для з`ясування яких експертиза була призначена, а саме: підпис на договорі поставки ДС-19245 від 04.02.2020 р. в графі «Покупець: ПП «КФ «Нікон», підпис у видатковій накладній № ДС-0000211 від 07 лютого 2020 в графі «Отримав(ла)», підпис на довіреності № 26 від 04 лютого 2020 р. виконано не ОСОБА_1 .

Як встановлено ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В порядку, передбаченому ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи відсутність у матеріалах справи належних доказів на підтвердження існування між сторонами будь-яких господарських правовідносин, на підставі яких у позивача існує обов`язок по перерахуванню відповідачу грошових коштів, відповідач є особою, яка набула майно (грошові кошти) без достатньої правової підстави у розумінні ст. 1212 ЦК України, і, як наслідок, зобов`язана повернути потерпілому (позивачу) це майно (кошти).

Матеріали справи не містять доказів повернення перерахованих коштів в розмірі 41 675,41 грн., а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного підприємства "Комерційна фірма "Нікон" про стягнення з відповідача безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 41 675,41 грн. підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Відповідно до статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч. 1-3 ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

В якості доказів понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу останнім було долучено до матеріалів справи договір №129/20 від 10.03.2020 року про надання юридичних послуг, укладений між позивачем та адвокатський об`єднанням «Порхуна Сергія», детальний опис робіт (додаток № 1 від 10.03.2020 до договору), копію платіжного доручення № 1174 від 16.03.2020 на суму 11 000,00 грн., яка підтверджує сплату позивачем гонорару адвокатському об`єднанню.

Вищевказані документи, подані заявником, суд визнає належними та допустимими доказами понесення Приватним підприємством "Комерційна фірма "Нікон" витрат на професійну правничу допомогу в загальній сумі 11 000,00 грн. Суд визнає таку суму співмірною, обґрунтованою та доведеною належними доказами, а тому вона підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 231, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Дніпросталь" (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 114, ідентифікаційний код 42817110) на користь Приватного підприємства "Комерційна фірма "Нікон" (36034, Полтавська область, м. Полтава, вул. Половка, буд. 66-Б, кімната 301, ідентифікаційний код 34861474) 41 675 (сорок одну тисячу шістсот сімдесят п`ять) грн. 41 коп. безпідставно набутих коштів, 11 000 (одинадцять тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу, 8 172 (вісім тисяч сто сімдесят дві) грн. 00 коп. витрат пов`язаних з проведенням експертизи та 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом 20 (двадцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 11.02.2021

Суддя О.В. Мандриченко