ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2021 Справа № 917/1713/20

Господарський суд Полтавської області у складі судді Сіроша Д.М., при секретарі судового засідання Бойченко Л. О., розглянув у порядку загального позовного провадження справу за позовом

Дочірнього підприємства Товариство з обмеженою відповідальністю "Підприємство "Інтеграл" Інтеграл-Агро"

до Головного управління Держгеркадастру у Полтавської області

про визнання укладеною додаткової угоди,

за участю представників сторін:

від позивача Борзовець О. В., док. в матер. справи

від відповідача Соляник А. В., док в матер. справи

Обставини справи: Дочірнє підприємство Товариство з обмеженою відповідальністю "Підприємство "Інтеграл" Інтеграл-Агро" звернулося в суд з позовом до Головного управлінням Держгеокадастру у Полтавській області в якому просить:

визнати укладеною між Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області, як Орендодавцем, та Дочірнім підприємством Товариством з обмеженою відповідальністю "Підприємство "Інтеграл" Інтеграл-Агро", як Орендарем, додаткову угоду до договору оренди землі від 23.03.2010, об`єктом оренди за яким є земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 1,5 га, з яких: 1,5 га - рілля, під кадастровим номером :00:032:0022, яка надана Орендареві для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території, Власівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, право оренди за яким зареєстроване у Зіньківському районному відділі Полтавської регіональної філії ДП Центр ДЗК про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 23.03.2010 за № 07.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на продовження здійснення Товариством з обмеженою відповідальністю "Підприємство "Інтеграл" Інтеграл-Агро" користування земельною ділянкою, що є об`єктом договору оренди землі від 23.03.2010 та зазначає, що після закінчення строку дії договору оренди землі від 23.03.2010 відповідач не направив позивачеві в установлений термін (один місяць) повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди на новий строк. Відмову ГУ Держгеокадастру у Полтавській області в поновлення договору, викладену в листі від 20.08.2020 № 606/0/23-20, з підстав пропуску строку повідомлення Орендодавця про намір поновлення договору оренди землі на новий строк, вважає незаконною та необґрунтованою, та такою що порушує право позивача на укладення додаткової угоди до договору оренди землі.

Підставою для поновлення договору оренди землі позивач визначив частину 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі".

20.01.2021 від відповідача надійшло клопотання про поновлення процесуального строку на подання відзиву (вх. № 624).

Відповідно до частини 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суд визнав причини пропуску поважними та прийняв відзив до розгляду.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечує, посилаючись на те, що договір оренди землі не підлягає поновленню, оскільки Головним управлінням листом від 20.08.2020 № 4606/0/26-20 викладено заперечення у поновленні договору оренди протягом місяця з дня звернення позивача, тому твердження позивача про відсутність заперечень щодо поновлення договору не відповідає дійсним обставинам справи. Також, зазначає, що позивач не дотримався умов пункту 8 договору оренди землі, оскільки до Головного управління не звернувся завчасно (не пізніше ніж за місяць до закінчення строку дії договору), тому переважне право на поновлення договору оренди землі ним втрачено. Також, вазує, що розпорядником спірної земельної ділянки в силу Закону є відповідна сільська, селищна, міська рада, а не ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, тому правові підстави для поновлення договору оренди землі у відповідача відсутні. Крім того, стверджує, що спірний договір не може бути пролонгований, оскільки змінилася площа земельної ділянки (з 1,5 на 1,4999) та був присвоєний кадастровий номер, тобто змінився об`єкт (об`єкт відсутній). До того ж, позивач не подав разом з клопотанням про поновлення договору оренди землі необхідні документи, а саме: чинний на момент розгляду клопотання про поновлення договору витяг з Державного земельного кадастру.

У відзиві на позов відповідач заявив клопотання про залучення до участі у справі Власівську сільську раду Зіньківського району Полтавської області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Статтею 50 Господарського процесуального кодексу України визначено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

В обґрунтування поданого клопотання відповідач посилається на те, що Власівська сільська рада Зіньківського району Полтавської області є законним розпорядником земельної ділянки з кадастровим номером :00:032:0022 відповідно до Перехідних положень Земельного кодексу України та статті 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв).

Проте відповідно до даних Публічної кадастрової карти України земельна ділянка з кадастровим номером :00:032:0022 належить до державної власності.

Крім того, відповідно до Інформації Державного земельного кадастру про право власності на речові права на земельну ділянку від 30.11.2020 форма власності земельної ділянки з кадастровим номером :00:032:0022 державна (а. с. 76).

Отже, рішення у даній справі не вплине на права та обов`язки Власівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для залучення Власівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області до участі у справі в якості третьої особи.

03.12.2020 від відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи листа від 30.11.2020 № 306/406-20 на підтвердження того, що земельна ділянка з кадастровим номером :00:032:0022 відноситься до земель, які були передані у колективну власність сільськогосподарському підприємству ім. Толбухіна для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до рішення 4 сесії 22 скликання Власівської сільської ради від 09.06.1995, входять до державного акта на право колективної власності на землю серія ПЛ № 23, що зареєстрований 12.04.1996 в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 3.

Суд задовольнив клопотання про долучення доказів.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 29.10.2020 суд прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі, постановив справу розглядати у порядку загального позовного провадження, призначив підготовче засідання у справі на 10:00 19.11.2020.

У судовому засіданні 19.11.2020 оголошено перерву до 10:00 20.01.2021.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 20.01.2020 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до розгляду по суті на 14:00 01.02.2020.

Відповідно до статті 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено про термін виготовлення повного рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

23.03.2010 Зіньківська районна державна адміністрація (Орендодавець) та Дочірнє підприємство товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство "Інтеграл" "Інтеграл-Агро" (Орендар) уклали договір оренди землі.

Відповідно до пункту 1 договору Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Власівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області.

В оренду передається земельна ділянка загальною площею 1,50 га, у тому числі сільськогосподарські угіддя, рілля - 1,50 га (пункт 2 договору).

Договір укладено на 10 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (пункт 8 договору).

Згідно з пунктом 40 договору цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Договір зареєстрований у Зіньківському районному відділі Полтавської регіональної філії ДП "Центр ДЗК", про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 23.03.2010 за № 07.

Отже, строк дії договору оренди землі від 23.03.2010 встановлено до 23.03.2020.

15.07.2020 позивач звернувся до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області з відповідною заявою про поновлення строку дії договору шляхом укладання додаткової угоди до зазначеного договору.

20.08.2020 ГУ Держгеокадастру у Полтавській області листом № 606/0/26-20 повідомив відповідача про відсутність підстав для поновлення вказаного договору оренди землі. Підставою для відмови зазначено, що ДП ТзОВ "Підприємство "Інтеграл" "Інтеграл-Агро" пропущено строк повідомлення Орендодавця про намір поновлення договору оренди землі на новий строк. Крім того, повідомив, що земельна ділянка площею 1,4999 га з кадастровим номером :00:032:0022 відноситься до земель колективної власності згідно з держаним актом на право колективної власності на землю серії ПЛ № 24, зареєстрованого за № 1 від 12.10.1996 та виданого колективному сільськогосподарському підприємству ім. Толбухіна.

Пунктом 21 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України встановлено, що з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності.

Враховуючи викладене у Головного управління відсутні правові підстави для поновлення договору оренди.

Позивач відмову ГУ Держгеокадастру у Полтавській області в поновленні договору, викладену в листі від 20.08.2020 № 606/0/23-20, з підстав пропуску строку повідомлення Орендодавця про намір поновлення договору оренди землі на новий строк, вважає неправомірною, оскільки звертався з відповідною заявою на підставі частини 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі».

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що спірні правовідносини регулюються умовами даного договору, нормами Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, встановлених Земельним кодексом України та Законом України "Про оренду землі".

За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 1 цієї статті цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування (частина 3 статті 11 Цивільного кодексу України).

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 2 Земельного кодексу України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Приписами статей 13 та 14 Конституції України та статті 324 Цивільного кодексу України встановлено, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України.

Підстави набуття прав на землю визначені розділом IV Земельного кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Частиною 4 статті 122 Земельного кодексу України встановлено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно з частиною 2 статті 126 Земельного кодексу України, право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється (стаття 125 Земельного кодексу України).

За приписами частини другої статті 792 Цивільного кодексу України встановлено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним кодексом України, Законом України "Про оренду землі".

Законом України "Про оренду землі" визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про оренду землі" право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Статтею 2 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно із статтями 13 Закону України "Про оренду землі" (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, строк дії договору оренди (стаття 15 Закону України "Про оренду землі").

Згідно з частиною 1 статті 631 Цивільного кодексу України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Частиною 1 статті 19 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.

Статтею 33 Закону України "Про оренду землі" (чинної на час виникнення спірних правовідносин) регламентовано поновлення договору оренди землі на новий строк як у випадку реалізації переважного права орендаря перед іншими особами (частини 1 - 5 цієї норми), так і у випадку, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди (частина 6 цієї норми).

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що для застосування положень частини 1 статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належним чином виконує свої обов`язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення із проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі").

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем ініційовано механізм поновлення строку договору оренди, встановлений частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі".

Зокрема, частиною 6 статті 33 зазначеного Закону врегульовано пролонгацію договору на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором, за наявності такого фактичного складу: користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку оренди і відсутність протягом одного місяця заперечення орендодавця проти такого користування (що можна кваліфікувати як "мовчазну згоду" орендодавця на пролонгацію договору).

У контексті поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідно зауважити, що такий договір може бути поновлено виключно на тих самих умовах і на той самий строк. Тобто, орендар не може вимагати поновлення договору оренди землі на інших умовах. Щодо прав та обов`язків орендодавця слід акцентувати, що він має право заперечити стосовно поновлення згідно із цією частиною статті 33 Закону України "Про оренду землі", і таке заперечення має бути заявлено саме протягом одного місяця після закінчення дії договору оренди землі, що безпосередньо випливає зі змісту частини 6 зазначеної статті.

У подальшому, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення дії договору оренди і орендодавець не надав заперечень стосовно поновлення цього договору протягом одного місяця після його закінчення, орендар має право звернутися із вимогою про визнання укладеною угоди про поновлення договору на тих самих умовах і на той самий строк. Орендодавець, у свою чергу, в будь-який час до укладення додаткової угоди стосовно поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах може звернутися із вимогою про звільнення земельної ділянки. Тобто, договір оренди землі вважатиметься поновленим лише у разі укладення додаткової угоди, про що безпосередньо зазначено у частині 8 статті 33 Закону України "Про оренду землі". При цьому відмову або зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено у суді.

Правову позицію щодо розрізнення цих підстав сформульовано Верховним Судом України, зокрема, у постанові від 25.02.2015 у справі № 6-219цс14 і Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі № 594/376/17-ц.

Велика палата Верховного суду у Постанові від 22.09.2020 у справі № 313/350/16-ц відступила від висновку Верховного суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду, викладеного в постанові від 10.09.2018 у справі № 920/739/17, а саме: стосовно тверджень про необов`язковість повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі для виникнення підстави поновлення договору, передбаченої частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі".

Отже, нормами законодавства України прямо встановлена обов`язковість оформлення додаткової угоди до договору оренди землі для оформлення факту його поновлення. При цьому право на поновлення договору оренди землі реалізується шляхом здійснення орендарем певних дій, а саме: направлення на адресу орендодавця листа-повідомлення про поновлення договору з доданим до нього проектом додаткової угоди.

Як встановив суд, позивач на виконання вимог частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" після закінчення строку дії договору направив на адресу відповідача заяву про поновлення договору оренди землі шляхом укладення додаткової угоди.

Також, з матеріалів справи вбачається, що позивач добросовісно виконував свої зобов`язання в частині сплати орендної плати та продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і по даний час.

На підтвердження зазначеного позивач надав суду копії платіжних доручень та податкових декларацій (а. с. 11 - 18).

Матеріали справи не містять доказів звернення відповідача протягом одного місяця після закінчення строку дії договору до позивача з листом-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі.

Заперечення відповідача проти позову, викладені у відзиві на позовну заяву, суд відхиляє, виходячи з наступного.

Законом України від 06.09.2012 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності", який набрав чинності 01.01.2013, статті 122 Земельного кодексу України викладено в новій редакції, зокрема внесено зміни до частини 4 статті 122 Земельного кодексу України, згідно з якою центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною 8 цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Підпунктом 61 пункту 4 Положення "Про Державне агентство земельних ресурсів України, затвердженого Указом Президента України від 08.04.2011 № 445 визначено, що Держземагенство України передає відповідно до закону безпосередньо або через визначені в установленому порядку територіальні органи земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування для всіх потреб, у даному випадку у Полтавській області - Головне управління Держземагенства в Полтавській області.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2015 № 5 "Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру" утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру за переліком згідно з додатком 1, реорганізовано територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру за переліком згідно з додатком 2. Установлено, що територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів, які реорганізуються, продовжують виконувати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру.

Наказом комісії з реорганізації Державного агентства земельних ресурсів України від 29.04.2015 № 3 Головне управління Держземагенства у Полтавській області реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області.

Отже, на даний час саме Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області є територіальним органом виконавчої влади який передає земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у користування, тому відповідач у даному спорі є належним.

Відповідно до даних Публічної кадастрової карти України земельна ділянка з кадастровим номером :00:032:0022 належить до державної власності.

Крім того, згідно з Інформацією Державного земельного кадастру про право власності на речові права на земельну ділянку від 30.11.2020 форма власності земельної ділянки з кадастровим номером :00:032:0022 визначена, як державна (а. с. 76).

Матеріали справи не містять доказів, на підтвердження того, що земельна ділянка з кадастровим номером :00:032:0022 відноситься до земель комунальної власності.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що договір оренди не може бути пролонгованим, оскільки змінилася площа земельної ділянки та кадастровий номер, тобто змінився об`єкт, оскільки ГУ Держгеокадастру у Полтавській області у відповіді на клопотання позивача не посилалось на такі зміни щодо цієї земельної ділянки; зміна меж документально не підтверджена, оскільки межові знаки не змінювалися.

Також, на час укладання договору оренди землі на вказану земельну ділянку діяв Тимчасовий порядок ведення державного реєстру земель, затверджений наказом Державного комітету України і по земельних ресурсах від 02.07.2003 року № 174, який передбачав зазначення площ земельних ділянок в гектарах або в квадратних метрах. Не існувало вимог щодо зазначення площі в гектарах із точністю до чотирьох значущих цифр після коми. Порядок ведення Державного земельного кадастру, затверджений Постановою КМУ від 17.10.2012 № 1051, який почав діяти з 01.01.2013, також не містив такої вимоги.

Лише 23.12.2015 постановою Кабінету Міністрів України N 1115 «Про внесення змін до Порядку ведення Державного земельного кадастру», пункт 14 Порядку ведення Державного земельного кадастру доповнено абзацом наступного змісту: «Відомості про значення площі об`єкта Державного земельного кадастру вносяться до нього з точністю до чотирьох значущих цифр після коми».

На час надання земельної ділянки та укладання договору оренди землі, чинні нормативно - правові акти у сфері земельних відносин, не передбачали зазначення кількості цифр після коми для визначення площі земельної ділянки.

Таким чином, на час укладення договору в дозволеному округленні площа орендованої ділянки зазначена 1,50 га, що підтверджується договором оренди землі від 23.03.2010, а з врахуванням сучасного уточнення до чотирьох значущих цифр, вона зазначається як 1,4999 га. Межі земельної ділянки не змінилися, а змінилася лише точність визначення у цифрах.

Також, слід зазначити, що присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці на підставі Постанови КМ України від 17.10.2012 № 1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» не свідчить про виникнення нового, у розумінні закону, об`єкту цивільних прав, а відтак і про втрату позивачем права на орендовану ним земельну ділянку.

Отже, земельна ділянка, яка надавалася в оренду позивачеві є однією й тією ж самою.

Твердження відповідача про те, що позивач не подав разом з клопотанням про поновлення договору оренди землі необхідні документи - чинний на момент розгляду клопотання витяг з Державного земельного кадастру, суд відхиляє, оскільки Закон України "Про оренду землі" не передбачає надання орендарем в обов`язковому порядку інших додаткових документів до листа - повідомлення про поновлення договору, крім проекту додаткової угоди.

Також, слід зазначити, що відмова відповідача, викладена в листі від 20.08.2020 № 60026-20, є неправомірною, оскільки заперечення стосовно поновлення договору оренди землі повинно бути заявлено саме протягом одного місяця після закінчення дії договору оренди землі, що безпосередньо випливає зі змісту частини 6 зазначеної статті, тобто з 24.03.2020 по 24.04.2020.

Враховуючи те, що позивач після спливу строку дії договору оренди землі продовжував користуватися спірною земельною ділянкою, сплачував орендну плату, а відповідач протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди землі від 23.03.2010 не звертався до позивача з листом-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі, тому, на підставі частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" суд дійшов висновку, що договір оренди земельної ділянки, вважається поновленим на той самий строк та тих самих умовах.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232 - 233, 237 - 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнив повністю.

Визнати укладеною між Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області, як орендодавцем, та Дочірнім підприємством товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство "Інтеграл" "Інтеграл-Агро", як Орендарем, додаткову угоду до договору оренди землі від 23.03.2010, об`єктом оренди за яким є земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 1,5 га, з яких 1,5 га - рілля, під кадастровим номером :00:032:0022, яка надана Орендареві для ведення товарного сільськогосподарського виробництва яка знаходиться на території Власівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, право оренди за яким зареєстроване у Зіньківському районному відділі Полтавської регіональної філії ДП "Центр ДЗК" про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 23.03.2010 за № 06, у наступній редакції:

«Додаткова угода до договору оренди землі від 23.03.2010

м. Полтава ______________

(дата)

Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області (36039, м. Полтава, вул. Уютна, 23, ) в особі ________________________________________________________________, іменоване у

подальшому "Орендодавець", з одного боку, та Дочірнє підприємство товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство "Інтеграл" "Інтеграл-Агро" (38100, м. Зіньків, вул. Беївська (Щорса), 93-В, Зіньківського району Полтавської області, ) в особі Директора Левошко Івана Васильовича, іменоване в подальшому "Орендар", з другого боку, відповідно до ст. 33 Закону України "Про оренду землі" уклали цю угоду про наступне:

1. Сторони домовилися поновити на 10 років - до 23 березня 2030 року термін дії Договору оренди землі, укладеного 23 березня 2010 року між Зіньківського районною державною адміністрацією, як Орендодавцем, та Дочірнім підприємством товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство "Інтеграл" "Інтеграл - Агро", як Орендарем, щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 1,5 га, з яких 1,5 га - рілля, під кадастровим номером :00:032:0022, яка надана Орендареві для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Власівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області.

2. Внести зміни до преамбули Договору оренди землі від 23 березня 2010 року, замінивши у ньому орендодавця з Зіньківської районної державної адміністрації на Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області.

3. Всі інші умови Договору залишаються незмінними та зберігають чинність для сторін.

4. Ця додаткова угода є невід`ємною частиною Договору оренди землі та набирає чинності з моменту внесення відповідного запису про реєстрацію права оренди до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

5. Додаткова угода складена та підписана сторонами у трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких призначається для державної реєстрації речового права на нерухоме майно, а решта - для сторін.

ОРЕНДОДАВЕЦЬ:

Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області

Юридична адреса: 36039, м. Полтава, вул. Уютна, 23 Код тел. 05325 60036

_____________

М.П.

ОРЕНДАР: Дочірнє підприємство товариства з обмеженою відповідальністю

"Підприємство "Інтеграл" "Інтеграл-Агро"

Юридична адреса: 38100, м. Зіньків, вул. Беївська (Щорса), 93-В, Зіньківського району Полтавської області Код тел.

_____________ Директор М.П.

МП ОСОБА_1

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру України у Полтавській області (36039, м. Полтава, вул. Уютна, 2, ) на користь Дочірнього підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство "Інтеграл" Інтеграл-Агро" (38100, м. Зіньків, вул. Беївська (Щорса), 93-В, Зіньківського району Полтавської області) 2102,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до пункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 10.02.2021.

Суддя Д. М. Сірош