ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
04 лютого 2021 року Справа № 926/3029/20
Господарський суд Чернівецької області у складі головуючого судді Марущака І.В.,
за участю секретаря судового засідання Максимюк В.В.,
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрошина»
до Чернівецького міського комунального підрядного шляхово-експлуатаційного підприємства
про стягнення коштів у сумі 286 885,58 грн,
від позивача - не з`явився;
від відповідача - не з`явився.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпрошина» звернулося до Господарського суду Чернівецької області з позовом до Чернівецького міського комунального підрядного шляхово-експлуатаційного підприємства про стягнення 286885,58 грн заборгованості за договором купівлі-продажу №339/19 від 16.09.2019, у тому числі 200 000,00 грн основного боргу, 68 524,68 грн пені, 11 242,92 грн 3% річних та 7 117,98 грн інфляційних втрат.
Згідно заяви про зменшення позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача на його користь 68 524,68 грн пені, 11 242,92 грн 3% річних та 7 117,98 грн інфляційних втрат.
У позовній заяві міститься попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на правничу допомогу адвоката, які позивач поніс і очікує понести.
Поряд з цим представником позивача зазначено про те, що докази понесених судових витрат ним буде подано протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України.
Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 20 січня 2021 року по справі №926/3029/20, в резолютивну частину якого ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 04.02.2021 року внесено виправлення та викладено його в наступній редакції:

« 1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрошина» про збільшення розміру позовних вимог у справі № 926/3029/20 від 24 грудня 2020 року залишити без розгляду.

2. Позов задовольнити частково.

3.Стягнути з Чернівецького міського комунального підрядного шляхово-експлуатаційного підприємства (59029, вул. Кошового Олега, 41а, м. Чернівці, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрошина» (08301, вул. Шевченка, 100А, м. Бориспіль, Київська область, ) заборгованість за договором купівлі-продажу № 339/19 від 16.09.2019 у розмірі 85288,64, з яких 68524,68 грн пені, 11242,92 грн 3% річних, 5521,04 грн інфляційних втрат, та 2059,96 грн відшкодування судового збору.

4. В задоволенні решти позову відмовити.

5.Повернути з Державного бюджету України Товариству з обмеженою відповідальністю «Дніпрошина» (08301, вул. Шевченка, 100А, м. Бориспіль, Київська область, , класифікація видатків бюджету - 2800) судовий збір у сумі 2201,28 грн, сплачений платіжним дорученням № 261 від 06.11.2020.

6. Призначити судове засідання для вирішення питання про витрати на професійну правову допомогу на 10:30 « 04» лютого 2021 року. Засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду Чернівецької області за адресою: м. Чернівці, вул. О. Кобилянської, 14, зал судових засідань № 3 (другий поверх).

7. З набранням рішенням законної сили видати відповідний наказ».

03.02.2021 року представником позивачем на електронну пошту суду подано детальний опис витрат на правову (правничу) допомогу з доказами понесених витрат по справі №926/3029/20, що скріплено електронним цифровим підписом. Також заявник зазначає, що із текстом рішення суду позивач ознайомився 29.01.2021 з Єдиного державного реєстру Судових рішень після його опублікування 28.01.2021, у зв`язку із чим п`ятиденний строк на подання доказів, що підтверджують розмір понесених судових витрат, почав відлік з наступного робочого дня, тобто з 01.02.2021.

Просить розподілити вказані витрати на правову допомогу на підставі ст.ст. 126,129 ГПК України.

В судове засідання 04.02.2021 сторони явку своїх представників не забезпечили, відповідач про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи по суті, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до частини 4 статті 244Господарського процесуального кодексу України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.

Заперечень щодо заяви та клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу у даній справі від відповідача на не надходило.

Як убачається з позовної заяви, в ній міститься попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на правничу допомогу адвоката, які позивач поніс і очікує понести у зв`язку із розглядом справи, орієнтовна сума яких складає 30000 грн та гонорар адвоката 60000 грн у разі задоволення позову в частині стягнення щонайменше 200 000 грн.

Поряд з цим представником позивача зазначено, що докази понесених судових витрат позивачем буде подано протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Суд констатує, що розгляд справи по суті здійснювався без участі представників сторін, копію вступної та резолютивної частини рішення позивачем отримано 03.02.2021.

03.02.2021 року представником позивача на електронну пошту суду надіслано детальний опис витрат на правову (правничу) допомогу по справі №926/3029/20 за договором

про надання правової (правничої) допомоги від 11.10.2020 р. із додатками, скріплений електронним цифровим підписом. Витрати на професійну правничу допомогу складають 75000 грн.

Враховуючи те, що представник позивача не був присутній в судовому засіданні під час проголошення скороченого рішення, вказана заява подана до суду з дотриманням п`ятиденного строку з дня отримання копії вступної та резолютивної частини рішення суду.

За приписами пункту 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертиз.

Відповідно до частини 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частиною 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.4). Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (ч.5). Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку (ч.6). Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно нижчою від суми, заявленої в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми (ч.7). Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч.8).

Як убачається з детального опису витрат на правову (правничу) допомогу, під час розгляду справи №926/3029/20 професійну правову допомогу позивачу надавало адвокатське бюро «Костянтина Колесника» на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги від 11.10.2020. Витрати на професійну правничу допомогу складають 75000 грн, які представник позивача просить розподілити на підставі ст.ст. 126,129 ГПК України.

На підтвердження надання послуг правової допомоги представник позивача надав суду:

1) копію договору про надання правової (правничої) допомоги б/н від 11.10.2020;

2) копію додаткової угоди №7 від 06.11.2020 до договору про надання правової (правничої) допомоги б/н від 11.10.2020;

3) копію акту виконаних робіт №1 до договору про надання правової (правничої) допомоги б/н від 11.10.2020 на загальну суму 75000 грн;

4) рахунок на оплату наданих послуг №4/02-21 від 01.02.2021 за надання правової допомоги згідно договору від 11.10.2020, додаткової угоди №7 від 06.11.2020 та акту виконаних робіт №1 від 01.02.2021.

Крім того, в матеріалах справи міститься ордер на надання правової допомоги №1028153 від 22.11.2020 та копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №1963 від 23.12.2015, серії ХВ №000253.

Відповідно до п. 1.1 договору про надання правової (правничої) допомоги б/н від 11.10.2020, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпрошина» та Адвокатським бюро «Костянтина Колесника» останнє зобов`язується за винагороду надавати клієнтові правову допомогу в порядку та на умовах, передбачених договором, зокрема представництво інтересів клієнта у судах всіх інстанцій під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, в інших державних органах (в тому числі в органах прокуратури, національної поліції, державної виконавчої служби) та органах місцевого самоврядування, перед фізичними та юридичними особами (п. 2.1.6 договору).

Пунктами 5.1, 5.2 договору про надання правової допомоги визначено, що клієнт зобов`язаний оплатити адвокатському бюро надану правову допомогу. Гонорар за правову допомогу, надану відповідно до п. 2.1 цього договору, встановлюється за взаємною домовленістю сторін та визначається у додаткових угодах до цього договору. Остаточний розмір гонорару визначається за домовленістю сторін з урахуванням Рекомендацій щодо застосування рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару, затверджених рішенням Ради адвокатів Харківської області №17 від 21.03.2018 р.

Відповідно до п.5.3 договору про надання правової допомоги обсяг та зміст наданої правової допомоги, а також розмір гонорару визначається в акті (актах наданих послуг, які формуються адвокатським бюро в міру необхідності та направляються на адресу клієнта засобами поштового, комунікаційного зв`язку або вручаються уповноваженій особі під розписку.

Додатковою угодою №7 від 06.11.2020 до договору про надання правової (правничої) допомоги б/н від 11.10.2020, сторони погодили, що Адвокатське бюро здійснить супроводження судового процесу зі стягнення з Чернівецького міського комунального підрядного шляхово-експлуатаційного підприємства заборгованості за договором купівлі-продажу №339/19.

Вартість послуг Адвокатського бюро становитиме 15000 грн за кожну судову інстанцію.

Гонорар Адвокатського бюро у разі задоволення позову щонайменше у розмірі 200000 грн або добровільної сплати Чернівецьким міським комунальним підрядним шляхово-експлуатаційним підприємством цієї ж суми до ухвалення судового рішення по суті спору становитиме 60000 грн.

Сума гонорару та вартість послуг має бути сплачена на протязі 3 банківських днів з моменту набрання законної сили відповідним судовим рішенням або зарахуванням коштів на рахунок клієнта. У разі прострочення з клієнта підлягає стягненню пеня у розмірі 1% від суми боргу за кожен день прострочення.

Отже, у відповідності до умов договору про надання правової допомоги та додаткової угоди аванс позивачем сплачено не було, будь-яка оплата вартості наданої правової допомоги не здійснювалась.

Відповідно до акту виконаних робіт №1 Адвокатським бюро надано наступні послуги на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги від 11.10.2020, а саме:

- ознайомлення та попередній правовий аналіз ситуації (питання) клієнта з метою оцінки наявності перспектив та правових підстав для захисту прав та інтересів клієнта; розробка пропозицій і рекомендацій зі стратегії та тактики представництва і захисту інтересів клієнта; дослідження документів, наданих клієнтом; дослідження зміни до законодавства з урахуванням попередніх редакцій та тривалості правовідносин, в яких перебуває клієнт; дослідження та аналіз судової практики в подібних правовідносинах 5 год робочого часу вартістю 6250 грн;

- складання та подання до суду належним чином оформленої позовної заяви додатків до неї, попереднього (орієнтовного0 розрахунку суми судових витрат з виготовленням необхідних копій документів 5 год робочого часу вартістю 6250 грн;

- складання заяви про зменшення розміру позовних вимог 0,5 год робочого часу вартістю 625 грн;

- складання та подання детального опису судових витрат 1,5 год робочого часу вартістю 1875 грн;

- гонорар Адвокатського бюро на підставі п. 3 додаткової угоди №7 від 06.11.2020. Всього на загальну суму 75000 грн.

Положеннями частини 2 статті 126 та частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено можливість віднесення до судових витрат сум, які сторона сплатила та має сплатити на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи.

При цьому, положення частини 5 статті 126 ГПК України виключають можливість суду самостійно (без клопотання іншої сторони) зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд зауважує, що відповідач ні письмово, ні усно через представника не заявляв клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами, не заперечував факт їх надання.

Своєю чергою суд вважає понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15000 грн (за виключенням гонорару Адвокатського бюро на підставі п. 3 додаткової угоди №7 від 06.11.2020), дійсними, необхідними та співмірними зі складністю цієї справи та наданим обсягом послуг у суді, а тому визнає їх обґрунтованими та розумними.

Враховуючи вищевикладене, відповідач має грошове зобов`язання щодо сплати коштів за надану професійну правничу допомогу в цій частині пропорційно до задоволених позовних вимог.

Щодо обґрунтованості гонорару Адвокатського бюро на підставі п. 3 додаткової угоди №7 від 06.11.2020 в сумі 60000 грн, суд зазначає наступне.

З аналізу частини п`ятої статті 126 ГПК України вбачається, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України. Разом із тим, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

При цьому із викладеного вбачається, що для статті 126 і статті 129 ГПК України щодо зменшення судових витрат, що підлягають компенсації, визначені різні критерії для можливості такого зменшення.

В контексті застосування статті 129 ГПК України щодо підстав зменшення судових витрат суд може досліджувати чи є заявлений розмір витрат пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову.

За положеннями пункту 4 статті 1, частин 3 та 5 статті 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 вказаного Закону).

За статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09.06.2017, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Враховуючи вищевикладене, згідно приписів статті 129 ГПК України суду надано право зменшувати судові витрати (в тому числі витрати на професійну правничу допомогу), що підлягають розподілу, за критеріями, визначеними у статті 129 Кодексу.

Поряд з цим, Велика Палата Верховного Суду в пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Крім того, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 висловлено таку правову позицію": "Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність." При цьому Велика Палата Верховного Суду, вказала, що відмовляючи у задоволенні заяви про розподіл витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5 000,00 грн, передбаченому пунктом 4.2 додаткової угоди, суди не врахували, що відповідна сума, обумовлена сторонами до сплати у твердому розмірі під відкладальною умовою, є складовою частиною гонорару адвоката, тож належить до судових витрат, тому дійшла висновку, що суди не навели доводів та доказів нерозумності цих витрат, їх неспівмірності з ціною позову, складністю справи та її значенням для позивача і вимоги позивача про стягнення «гонорару успіху» задовольнила пропорційно до розміру задавлених вимог.

Отже, «гонорару успіху» може включатись до витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає розподілу.

При визначенні розміру гонорару в даній справі, який підлягає відшкодуванню, суд враховує, що:

- даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, спір відноситься до категорії спорів, що виникають у зв`язку із неналежним виконанням договору купівлі-продажу (поставки), тоді як спірні правовідносини регулюється нормами Цивільного та Господарського кодексу України, а тому великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають;

- матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження яких адвокат витратив би значний час, враховуючи, що відповідач проти позовних вимог заперечень не висловив та, більше того, частково визнав їх та добровільно сплатив основну заборгованість за договором в сумі 200000 грн;

- сума гонорару, яка вказана в попередньому розрахунку суми судових витрат при подачі позовної заяви у розмірі 60000 грн, підлягала відшкодуванню у разі задоволення позову у частині стягнення щонайменше 200000 грн. Натомість відповідно до п. 3 додаткової угоди №7 від 06.11.2020 гонорар Адвокатського бюро у разі задоволення позову щонайменше у розмірі 200000 грн або добровільної сплати Чернівецьким міським комунальним підрядним шляхово-експлуатаційним підприємством цієї ж суми до ухвалення судового рішення по суті спору становитиме 60000 грн.

Тобто представник позивача при попередньому визначенні витрат на правову допомогу не передбачив стягнення гонорару у разі добровільної сплати відповідачем суми заборгованості за договором до ухвалення судового рішення по суті спору, а ці зміни в договір про надання правової допомоги були внесені після додатковою угодою №7 від 06.11.2020.

Враховуючи викладене, виходячи із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума гонорару адвокатського бюро в розмірі 5000 грн.

Таким чином, суд констатує, що позивач у зв`язку з розглядом цієї справи дійсно поніс витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 14724 грн та 5000 грн гонорар адвоката («гонорар успіху»).

За таких обставин, у відповідності до статті 129 ГПК України зазначені витрати на правову допомогу слід покласти на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 4, 5, 123, 126, 129, 237, 238, 240, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрошина» про стягнення витрати на професійну правову (правничу) допомогу задовольнити частково.

2. Стягнути з Чернівецького міського комунального підрядного шляхово-експлуатаційного підприємства (59029, вул. Кошового Олега, 41а, м. Чернівці, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрошина» (08301, вул. Шевченка, 100А, м. Бориспіль, Київська область, ) 19724 грн витрат на професійну правничу допомогу.

3. У решті вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення (пункт 4 розділу Х «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України).

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 11 лютого 2021 року.

Суддя І.В. Марущак