ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
09.02.2021 Справа № 905/1987/19
Господарський суд Донецької області у складі судді Зекунова Е.В., а участю секретаря судового засідання (помічника за дорученням) Кульбакової Л.В., розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали скарги Акціонерного товариства Українська залізниця на дії Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Імпульс-2008 до Державного підприємства Донецька залізниця про стягнення 1455135,71 грн,-
За участю представників сторін:
від відповідача (скаржника) Корсунов Ю.Ю. (за довіреністю), Баганич О.А. (за довіреністю);
від ВДВС не з`явився;
від позивача (стягувача) не з`явився;
Рішенням Господарського суду Донецької області від 13.01.2020 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Імпульс-2008 до Державного підприємства Донецька залізниця про стягнення 1466135,71 грн. задоволено частково.Стягнуто з Державного підприємства Донецька залізниця на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Імпульс-2008 3% річних у розмірі 403969 грн 83 коп., інфляційні витрати у розмірі 1061923 грн 42 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 21 988 грн 41 коп.

24.02.2020 на виконання вказаного рішення господарським судом видано відповідний наказ.

Додатковим рішенням Господарського суду Донецької області від 11.02.2020 стягнуто з Державного підприємства Донецька залізниця на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Імпульс-2008 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 24995,86 грн.

30.03.2020 на виконання вказаного рішення господарським судом видано відповідний наказ.

28.01.2021 до Господарського суду Донецької області надійшла скарга Акціонерного товариства Українська залізниця на дії Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Зі змісту поданої скарга вбачається, що Акціонерне товариство Українська залізниця, просить суд:

- визнати неправомірними дії Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) щодо винесення постанов про накладення арештів на грошові кошти АТ «Укрзалізниця» в рамках зведеного виконавчого провадження ЗВП №62662285 (накази по справах №905/1987/19, №905/2999/17, №905/1532/17 та №905/1774/15);

- визнати неправомірними дії Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) щодо виставлення та направлення в банківські установи боржника платіжних вимог про примусове списання грошових коштів в рамках зведеного виконавчого провадження ЗВП №62662285 (накази по справах № 905/1987/19, №905/2999/17, № 905/1532/17 та № 905/1774/15).

Заявник обґрунтовує скаргу тим, що 11.01.2021 Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в рамках примусового виконання наказів, на виконання яких відкритті виконавчі провадження, які входять до складу зведеного виконавчого провадження ЗВП № 62662285, накладено арешт на кошти Акціонерного товариства «Українська залізниця», в межах суми стягнення 21 092 777,08 грн (накази по справах № 905/1987/19, № 905/2999/17, № 905/1532/17 та № 905/1774/15).

Примусове списання зазначеної суми грошових коштів відбулося частинами 18.01.2021 та 21.01.2021.

Скаржник вважає, що дії Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання Східного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Харків) щодо накладання арешту на грошові кошти, що містять на всіх відкритих рахунках АТ «Укрзалізниця» та щодо виставлення та направлення в банківські установи боржника платіжних вимог про примусове списання грошових коштів в рамках зведеного виконавчого провадження ЗВП №62662285, є протиправними, незаконними та вчиненими з порушенням норм законодавства України.

Крім того, обґрунтовуючи подану скаргу, скаржник зазначає, що норми Закону України Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування є пріоритетними у правовідносинах за зобов`язаннями ДП «Донецька залізниця».

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 29.01.2021 призначено до розгляду скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в судовому засіданні на 09.02.2021.

04.02.2021 на адресу Господарського суду Донецької області від представника позивача (стягувача) надійшли заперечення на скаргу боржника.

09.02.2021 на електронну пошту Господарського суду Донецької області від Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надійшли заперечення на скаргу. Головний державний виконавець Шмоков Р.С. з доводами скаржника незгоден вважаючи їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

09.02.2021 до Господарського суду Донецької області від представника скаржника надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

У судове засідання 09.02.2021 з`явились представники скаржника, просили подану скарги задовольнити, та визнати неправомірними дії Відділу примусового виконання рішень.

Представник позивача (стягувача) та державний виконавець у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до ст. 342 Господарського процесуального кодексу України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Перевіривши матеріали скарги, оцінивши наявні у матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що скарга Акціонерного товариства Українська залізниця не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що у відділі перебуває ЗВП №62662285 стосовно стягнення заборгованості з боржника AT «Укрзалізниця». До складу зведеного виконавчого провадження №62662285 від 27.07.2020 входить ВП №62433371 з виконання наказу Господарського суду Донецької області №905/1987/19 від 30.03.2020.

16.07.2020 ухвалою Господарського суду Донецької області по справі № 905/1987/19 змінено сторону у виконавчому провадженні в наказі Господарського суду Донецьк області від 30.03.2020 у справі 905/1987/19, а саме боржника - з ДП Донецька залізниці на його правонаступника - Акціонерне товариство Українська залізниця.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 05.11.2020 по справі №905/1987/19 (Постановою Східного апеляційного господарського суду від 13.01.2021 вказану ухвалу залишено без змін), зобов`язано відділ примусового виконання рішень Управління усунути (поновити порушене право заявника) шляхом забезпечення виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) невідкладно, вжити всі необхідні заходи з примусового виконання передбачені Законом України "Про виконавче провадження".

11.01.2021 Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в рамках примусового виконання наказів, на виконання яких відкритті виконавчі провадження, які входять до складу зведеного виконавчого провадження ЗВП № 62662285, накладено арешт на кошти Акціонерного товариства «Українська залізниця», в межах суми стягнення 21 092 777,08 грн (накази по справах № 905/1987/19, № 905/2999/17, № 905/1532/17 та № 905/1774/15).

18.01.2021 та 21.01.2021 на депозитний рахунок відділу надійшли кошти, які були списані платіжними вимогами з рахунків боржника АТ «Українська залізниця», необхідні для задоволення всіх вимог стягувачів за ЗВП №62662285, стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження. Стягнуті кошти були перераховані за призначенням.

04.02.2021 державним виконавцем, на підставі п.9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанови про закінчення виконавчих проваджень №50767221, №62433371, №55506004, №56910232 .

Відповідно до приписів статті 1 Закону України Про виконавче провадження, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Суд зазначає, що законодавцем передбачений чіткий порядок вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні. Державний виконавець наділений відповідними повноваженнями, він повинен дотримуватись цих вимог законодавства з метою забезпечення максимального дотримання засад, передбачених статтею 2 Закону України "Про виконавче провадження". Зокрема, такими засадами є - верховенство права, законність, справедливість, неупередженість та об`єктивність, гласність та відкритість виконавчого провадження. Разом з тим, порушення зазначених засад має наслідком порушення безпосередньо прав сторін виконавчого провадження.

При цьому вчинення державним виконавцем дій, які визначені законом для виконання судового рішення, будуть вважатися належними у разі вжиття останнім усіх необхідних (можливих) заходів у їх передбаченій нормативно-правовим актом певній послідовності для повного виконання виконавчого документу у встановлені законом строки, з дотриманням прав учасників виконавчого провадження - стягувача та боржника (постанова Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 19.08.2019 у справі №913/438/16).

Частиною 1 ст. 5 Закону України Про виконавче провадження встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Положеннями статті 10 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти Інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 12 Закону виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Відповідно до ч. ч. 1 3 ст. 13 Закону під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими норматив¬но-правовими актами. Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону. Платіжні вимоги на примусове списання коштів надсилаються не пізніше наступного робочого дня після накладення арешту та в подальшому не пізніше наступного робочого дня з дня отримання інформації про наявність коштів на рахунках. Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

20.10.2019 року набрав чинності Закон України Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації (далі - Закон №145-IX).

Відповідно до пункту 3 розділу ІІІ Прикінцеві та перехідні положення зазначеного Закону забороняється вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України Про виконавче провадження щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами.

Відповідно до додатку 2 Переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, але можуть бути корпоратизовані до Закону України Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації станом на 20.10.2019 було включено АТ Українська залізниця.

Так, з урахуванням заборони, встановленої пунктом 3 розділу ІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про визнання таким, що втратив чинність, Закон України Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, в комплексі з іншими заборонами та мораторіями на звернення стягнення на майно боржників - державних підприємств, встановленими на момент прийняття Закону №145-ІХ, законодавцем в основу положення, визначеного пунктом 3 розділу ІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №145-ІХ, покладено як принцип обов`язковості виконання рішень, закріплений Конституцією України, так і необхідність збереження об`єктів права державної власності, які були включені до переліків, затверджених Законом України Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, у зв`язку з їх стратегічним значенням для української економіки та національної безпеки, з метою запобігти безконтрольному відчуженню майна, що складає єдиний майновий комплекс, у тому числі через застосування позаприватизаційних процедур.

Винятком із зазначеної заборони є стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами. Тобто, вказаною нормою Закону №145-ІХ з усього складу майна підприємства, призначеного для його діяльності, яким також є нерухоме майно (будівлі, споруди, земельні ділянки тощо), передбачено можливість звернення стягнення лише на конкретні види майна цього підприємства, зокрема, грошові кошти, що узгоджується з положеннями чинного законодавства України, а також відповідає меті та суті Закону №145-ІХ.

Аналогічні висновки щодо застосування пункту 3 Розділу ІІІ Прикінцевих і перехідних положень Закону №145-ІХ викладені в ухвалах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.04.2020 року у справі №910/13346/18 та від 29.04.2020 року у справі №910/6948/19, у яких Суд визнав очевидними і такими, що не викликають розумних сумнівів висновки судів про можливість вчинення виконавчих дій стосовно Акціонерного товариства Українська залізниця щодо стягнення грошових коштів.

Положення щодо заборони вчинення виконавчих дій, передбаченої пунктом 3 розділу ІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №145-ІХ слід застосовувати таким чином, що така заборона не поширюється на стягнення грошових коштів боржників у будь-яких правовідносинах, а також окремо на стягнення товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами, які були ними укладені.

Тобто, вказаною нормою Закону №145-ІХ з усього складу майна підприємства, призначеного для його діяльності, яким також є нерухоме майно (будівлі, споруди, земельні ділянки тощо), передбачено можливість звернення стягнення лише на конкретні види майна цього підприємства, зокрема, стягнення грошових коштів боржників у будь-яких правовідносинах, а також стягнення товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами.

Відповідна правова позиції наведена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20.11.2020 року у справі №910/12809/19.

Щодо мораторію на звернення стягнення на активи боржника зазначеному у п. 11 ч. 1 ст. 34 Закону України Про виконавче провадження, п. 5-1 Перехідних та прикінцевих положень Закону України Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 34 Закону України Про виконавче провадження передбачено підставу для зупинення виконавчого провадження у разі встановлення мораторію на звернення стягнення на активи боржника за зобов`язаннями підприємств залізничного транспорту, майно яких розміщене на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Згідно з п. 5-1 Розділу 3 Перехідні та прикінцеві положення Закону України Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування до проведення відповідно до законодавства інвентаризації і оцінки майна підприємств залізничного транспорту, що розміщене на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та затвердження передавального акта щодо цього майна Товариству як правонаступнику прав і обов`язків зазначених підприємств встановити мораторій на звернення стягнення на активи Товариства за зобов`язаннями таких підприємств.

Боржник Акціонерне товариство Укрзалізниця є правонаступником Державного підприємства "Донецька залізниця".

Проте, АТ Укрзалізниця не доведено, що все майно Боржника на яке може бути здійснено примусове стягнення знаходиться на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

АТ Укрзалізниця зазначає, що більша частина майна знаходиться на непідконтрольній державі території, що унеможливлює примусове виконання рішення суду. В той же час, суд погоджується з доводами Відділу примусового виконання рішень про те, що на території Донецької області працюють залізничні вокзали та здійснюється господарська діяльність АТ «Українська залізниця» (станції Краматорськ, Маріуполь, Лиман, Слов`янськ, Волноваха, Покровськ). Оскільки скаржник фактично отримав та використовує частину активів ДП«Донецька залізниця».

Крім того, суд зазначає, що відповідно до положень Цивільного кодексу, Господарського кодексу України, до майна юридичної особи відносяться і кошти (гроші) які розміщені на відповідних рахунках у банківських установах. Так як, Державне підприємство "Донецька залізниця" та Акціонерне товариство Укрзалізниця здійснюють фінансово-господарську діяльність під час якої вільного розпоряджаються своїм майном у тому числі і грошима.

Згідно з ст. 48 Закону України Про виконавче провадження, стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Відповідно до ст. 24 Закону України Про виконавче провадження, виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Місцезнаходження майна Боржника, зокрема, грошових коштів, з урахуванням вимог ст. 24 Закону, вимог глави XIII Цивільного кодексу України, в розумінні якої грошові кошти є майном, та Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні є місцезнаходження банківських установ, в яких відкриті рахунку боржника, тобто не на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Слід зазначити, що самого поняття дії «проведення відповідно до законодавства інвентаризації і оцінки майна підприємств залізничного транспорту» чи відсилки до відповідного нормативно-правового акту, де б містилось роз`яснення цього поняття у Законі України «Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» відсутнє, як відсутній і строк проведення такої дії.

Більш того, зазначена норма стосується лише майна боржника, яке розташовано на території проведення антитерористичної операції, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та жодним чином не впливає на питання звернення стягнення на кошти боржника, що містяться на рахунках в банківських установах та не обмежені у вільному обороті.

Питання проведення відповідно до законодавства інвентаризації і оцінки майна підприємств залізничного транспорту та приймання його по Акту АТ «Українська залізниця», не досліджувалось органом, що здійснює примусове виконання судового рішення.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що доводи скаржника про недоцільність проведення Відділом ДВС заходів з примусового виконання у відповідності до Закону України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» не підтверджуються матеріалами справи.

Дослідивши обставини справи, щодо вчинення державним виконавцем дій спрямованих на примусове виконання судового наказу №905/1987/19 від 30.03.2020, суд вважає правомірними дії Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), а вимоги скарги Акціонерного товариства Українська залізниця необґрунтованими.

Керуючись статтями 234, 339, 341-343 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги Акціонерного товариства Українська залізниця на дії Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Імпульс-2008 до Державного підприємства Донецька залізниця про стягнення 1455135,71 грн - відмовити повністю.

Ухвалу прийнято у нарадчій кімнаті, її вступну та резолютивну частини проголошено у судовому засіданні 09 лютого 2021 року.

Повний текст ухвали складено та підписано 12.02.2021 року..

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена в порядку, передбаченому главою 1 розділу ІV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Е.В. Зекунов