ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2021 р. Справа№ 910/7670/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Коротун О.М.

Майданевича А.Г.

при секретарі судового засідання : Кубей В.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Прусов В.М.;

від відповідача: не прибув,

розглянувши апеляційну скаргу: Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТП Енерджі"

на рішення Господарського суду міста Києва від 25.08.2020 року (повний текст складено 25.08.2020 року)

у справі №910/7670/20 (суддя: Котков О.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Айбокс Банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТП Енерджі"

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Айбокс Банк" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства "Інвестиційна компанія "Плутос" (далі - відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача 516 329,30 грн, з них: заборгованості по сплаті відсотків за використання кредиту 514 754,10 грн та пені 1575,20 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором про відкриття кредитної лінії № 03/2019 від 29.03.2019 року, внаслідок чого у відповідача утворилася заборгованість перед позивачем по сплаті процентів за користування кредитом , що стало підставою для нарахування пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.08.2020 року позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТП Енерджі" на користь Приватного акціонерного товариства "Айбокс Банк" грошові кошти: заборгованості по сплаті відсотків за використання кредиту 514 754,10 грн, пені 1575,20 грн та судовий збір 7744,94 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТП Енерджі" звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 25.08.2020 року у даній справі та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, зокрема ч. 3 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України.

Так, скаржник вказав, що позовна заява не містить жодного документу з перелічених ч. 3 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України документів, які б підтвердили повноваження ОСОБА_1 на підписання позовної заяви від імені Банку.

Крім того, скаржник вказав що з отриманих від позивача документів вбачається, що жоден з доданих до позовної заяви письмових доказів не завірений у відповідності до вимог чинного законодавства, а саме: на копіях письмових доказів відсутні позначення, що це «копія» документа, що вона відповідає оригіналу, відсутня посада, прізвище, ім`я по батькові особи, яка завірила копію письмового доказу, відсутня дата завіряння.

Також, скаржник наголосив на тому, що надіслані позивачем документи не відповідають його опису, зокрема, не надано докази направлення відповідачу вимоги №1564/12-б/б-01 від 22.05.2020 року та вимоги (повторно) №164/12-б/б-01 від 22.05.2020 року про сплату заборгованості, а й докази отримання їх останнім.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.09.2020 року справу № 910/7670/20 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Коротун О.М., Майданевич А.Г.

Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.10.2020 року, у зв`язку з перебуванням суддів Коротун О.М. та Майданевича А.Г., на лікарняному, було сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/7670/20 нову колегію суддів у складі: головуючого судді: Суліма В.В., суддів: Андрієко В.В., Гаврилюк О.М.

Північний апеляційний господарський суд прийняв апеляційну скаргу скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТП Енерджі" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.08.2020 року у справі №910/7670/20 до провадження у складі нової колегії суддів: головуючий суддя - Сулім В.В. суддів: Андрієнко В.В., Гаврилюк О.М. Відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТП Енерджі" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.08.2020 року у справі №910/7670/20 своєю ухвалою від 12.10.2020 року.

08.11.2020 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від представника позивача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого позивач просив суд рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Крім того, представник позивача у відзиві на апеляційну скаргу, зокрема, зазначив, що рішення суду першої інстанції від 25.08.2020 року по справі №910/7670/20 правомірне та таке, що прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТП Енерджі" необґрунтована, безпідставна та така, що не підлягає задоволенню. Також, позивач, зокрема зазначив, що на момент підпису позову у ОСОБА_1 були всі законні підстави підписувати позовну заяву без довіреності, оскільки вона виконувала обов`язки Голови Правління А.Т. "Айбокс Банк" по 03.06.2020 року.

Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.11.2020, у зв`язку з перебуванням судді Андрієнко В.В. у відпустці, було сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/7670/20 нову колегію суддів у складі: головуючого судді: Суліма В.В., суддів: Гаврилюк О.М., Коротун О.М.

Північний апеляційний господарський суд прийняв апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТП Енерджі" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.08.2020 року у справі №910/7670/20 до провадження у складі нової колегії суддів: головуючий суддя - Сулім В.В. суддів: Гаврилюк О.М., Коротун О.М. та призначено розгляд апеляційної скарги на 17.12.2020 року своєю ухвалою від 12.11.2020 року.

Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.12.2020 року, у зв`язку з перебуванням судді Гаврилюка О.М., на лікарняному, було сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/7670/20 нову колегію суддів у складі: головуючого судді: Суліма В.В., суддів: Коротун О.М., Майданевич А.Г.

Північний апеляційний господарський суд прийняв апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТП Енерджі" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.08.2020 у справі №910/7670/20 до провадження у складі нової колегії суддів: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Коротун О.М., Майданевич А.Г. Призначив розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТП Енерджі" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.08.2020 у справі №910/7670/20 на 28.01.2021 року своєю ухвалою від 17.12.2020 року.

Представник позивача в судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду 28.01.2021 року заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду без змін.

Представник скаржника у судове засідання 28.01.2021 року не з`явився. Про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлявся належним чином, зокрема, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2020 року.

Враховуючи те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на обмежений ч. 1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України строк для перегляду рішення місцевого господарського суду, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність здійснення перевірки рішення Господарського суду міста Києва в апеляційному порядку за відсутності представника скаржника, який був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 25.08.2020 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Товариством з обмеженою відповідальністю "ВТП Енерджі" - без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, 29.03.2019 року між Приватним акціонерним товариством "Айбокс Банк" (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВТП Енерджі" (позичальник) було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 03/2019 (далі - договір), відповідно до умов якого, банк зобов`язується надати позичальнику у тимчасове користування грошові кошти у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується своєчасно повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом та вчиняти інші дії згідно умов цього договору та чинного законодавства України.

Відповідно до п. 1.2. договору банк надає позичальнику кредит в межах ліміту, зазначеного в п. 1.3 цього договору, шляхом відкриття відкличної відновлювальної кредитної лінії, а саме окремими частинами, кожна з яких надалі зветься «транш», а у сукупності - «транші», після повного або часткового повернення яких банк здійснює подальше кредитування позичальника в межах вільного залишку ліміту, який визначається як різниця між розміром ліміту та сумою виданих та неповернених траншів кредиту. При цьому позичальник має право необмежену кількість разів отримувати транші кредиту в межах вільного залишку ліміту, до кінцевого терміну повернення заборгованості, встановленого в п. 1.5. цього договору.

За умовами п. 1.3. договору ліміт за цим договором встановлюється у розмірі 44 000 000,00 грн. (надалі - ліміт).

Згідно п. 1.4. договору розмір процентів, які позичальник сплачує банку за користування кредитом, складає 22,00% річних.

Кінцевий термін повернення заборгованості за кредитом встановлюється 25.04.2019 року (п. 1.5. договору).

Відповідно до п. 6.1., 6.2., 6.3. договору позичальник зобов`язується сплатити банку проценти за користування кредитом у розмірі, що зазначений в п.1.4 цього договору. Проценти за користування кредитом нараховуються виходячи з щоденного залишку заборгованості позичальника за кредитом. Проценти нараховуються щомісяця за період із 1-ого по останнє число поточного місяця, виходячи - фактичної кількості днів у місяці і 365/366 днів у році.

Згідно п. 10.2. договору за повне або часткове прострочення сплати процентів за користування кредитом та/або комісії позичальник зобов`язаний сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який стягується пеня від простроченої суми за кожний день прострочення.

У договорі про внесення змін № 6 від 23.12.2019 року до договору сторони визначили, що розмір процентів, які позичальник сплачує банку за користування кредитом складає 20,00% річних, починаючи з 23.12.2019 року.

Договором про внесення змін № 7 від 27.01.2020 року до договору встановлено, що кінцевий термін повернення заборгованості за кредитом встановлюється 25 липня 2020 року.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, на виконання умов договору про відкриття кредитної лінії № 03/2019 від 29.03.2019 року позивачем видано відповідачу грошові кошти в розмірі 44 000 000,00 грн, що підтверджується меморіальними ордерами № 2019045 та № 2020895 від 29.03.2019 року (наявні в матеріалах справи).

При цьому, матеріали справи не містять, а скаржником не було надано ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції жодних належних та допустимих в розумінні ст.ст. 73, 76-79 Господарського процесуального кодексу України доказів на підтвердження сплати відповідачем процентів за користування такими коштами.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного Кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (ст. 173 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За приписами ст. 526 Цивільного кодексу України, які кореспондуються з відповідними приписами ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ст. 1048 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як було встановлено вище та правильно встановлено судом першої інстанції відповідач, в порушення вищенаведених норм Цивільного кодексу України та умов договору про відкриття кредитної лінії № 03/2019 від 29.03.2019 року не виконав свої зобов`язання належним чином, зокрема щодо сплати процентів за користування коштами.

При цьому, колегія суддів приймає до уваги, що матеріали справи не місять контррозрахунку відповідача заявленої до стягнення суми основного боргу.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості по сплаті відсотків за використання кредиту за договором про відкриття кредитної лінії № 03/2019 від 29.03.2019 року в розмірі 514 754,10 грн.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 1575,20 грн пені, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 10.2. договору за повне або часткове прострочення сплати процентів за користування кредитом та/або комісії позичальник зобов`язаний сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який стягується пеня від простроченої суми за кожний день прострочення.

Колегія суддів перевіривши розрахунок пені, погоджується з висновком суду першої інстанції, що пеня підлягає задоволенню в сумі 1575,20 грн, за розрахунками позивача.

Щодо твердження скаржника, як на підставу для скасування оскаржуваного рішення, що позовна заява не містила жодного документу з перелічених ч. 3 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України документів, які б підтвердили повноваження ОСОБА_1 на підписання позовної заяви від імені Банку, колегія суддів відзначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до протоколу №31 засідання Ради Банку АТ «Айбокс Банк» від 01.06.2020 року (наявний в матеріалах справи) було розглянуто питання щодо звільнення з займаної посади, припинення повноважень та розірвання трудового договору з Головою Правління АТ «Айбокс Банк» ОСОБА_1 та вирішено звільнити з займаної посади, припинити повноваження та розірвати трудовий договір з Головою Правління АТ «Айбокс Банк» ОСОБА_1 Останнім днем вважати 02.06.2020 року.

Тобто, на момент підпису позовної заяви (01.06.2020 року) у ОСОБА_1 були всі законні підстави для її підписання, оскільки остання виконувала обов`язки Голови Правління АТ «Айбокс Банк» по 03.06.2020 року.

Крім того, колегія суддів не приймає як належне твердження скаржника, що надіслані позивачем документи не відповідають його опису, зокрема, не надано докази направлення відповідачу вимоги №1564/12-б/б-01 від 22.05.2020 року та вимоги (повторно) №164/12-б/б-01 від 22.05.2020 року про сплату заборгованості, а й докази отримання їх останнім, оскільки 15.06.2020 року через відділ діловодства суду першої інстанції від Приватного акціонерного товариства "Айбокс Банк" надійшла заява № 1972/12-б/б-01 від 15.06.2020 року про усунення вищевказаних недоліків.

При цьому, твердження скаржника, що з отриманих від позивача документів вбачається, що жоден з доданих до позовної заяви письмових доказів не завірений у відповідності до вимог чинного законодавства не спростовує висновків суду першої інстанції та не є обов`язкового підставою скасування оскаржуваного рішення.

Водночас, колегія суддів відзначає, що наявні додатки до позовної заяви подані до суду були завірені належним чином, тоді як відповідачу надіслані лише копії, оскільки у останнього наявні оригінали, зокрема договір про відкриття кредитної лінії №03/2019 від 29.03.2019 року, вимоги про погашення заборгованості, тощо.

З огляду на викладене та враховуючи, що відповідачем не були виконані зобов`язання за спірним договором щодо сплати процентів за користування коштами, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про задоволення позовних вимог.

Так, скаржник не надав суду мотивів та доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваному рішенні.

Колегія суддів зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТП Енерджі" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.08.2020 року у справі №910/7670/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 25.08.2020 року у справі №910/7670/20 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.

4. Матеріали справи №910/7670/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді О.М. Коротун

А.Г. Майданевич

Дата складення повного тексту 12.02.2021 року.