РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.01.2021Справа № 910/14494/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Реалбуд Інвест"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Івеа"

про розірвання договору та стягнення грошових коштів

Суддя Котков О.В.

Секретар судового засідання Кошляк М.І.

Представники учасників справи:

від позивача Семенов А.В. (адвокат);

від відповідача не з`явилися.

В судовому засіданні 28.01.2021 року, відповідно до положень ст. 233, 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення, повідомлено представника позивача, що повне рішення буде складено 09.02.2021 року.

СУТЬ СПОРУ:

24 вересня 2020 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Реалбуд Інвест" (позивач) надійшла позовна заява б/н від 21.09.2020 року до Товариства з обмеженою відповідальністю "Івеа" (відповідач), в якій викладені позовні вимоги, щоб в судовому порядку розірвати договір підряду № БС/10-12-16 на виконання робіт на будівництві "Нове будівництво житлових будинків з об`єктами соціального призначення та паркінгами по вул. Бориспільській, 40, та 30а, у Дарницькому районі м. Києва - 1 черга" від 10.12.2016 року та стягнення заборгованості в розмірі 1 197 052,68 грн., з них: основного боргу - 940 820,51 грн. (дев`ятсот сорок тисяч вісімсот двадцять гривень 51 копійка), пені - 68 068,07 грн. (шістдесят вісім тисяч шістдесят вісім гривень 07 копійок) та штрафу - 188 164,10 грн. (сто вісімдесят вісім тисяч сто шістдесят чотири гривні 10 копійок).

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором підряду № БС/10-12-16 на виконання робіт на будівництві "Нове будівництво житлових будинків з об`єктами соціального призначення та паркінгами по вул. Бориспільській, 40, та 30а, у Дарницькому районі м. Києва - 1 черга" від 10.12.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.09.2020 року у справі № 910/14494/20 позовну заяву б/н від 21.09.2020 року Товариства з обмеженою відповідальністю "Реалбуд Інвест" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Івеа" про розірвання договору та стягнення грошових коштів залишено без руху, надано Товариству з обмеженою відповідальністю "Реалбуд Інвест" строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) днів з дня вручення даної ухвали.

У відповідності до відомостей з офіційного веб-сайту Державного підприємства "Укрпошта" за поштовим ідентифікатором № 788 вбачається, що поштове відправлення з ухвалою суду від 29.09.2020 року у справі № 910/14494/20 вручено уповноваженому представнику позивача - 05.10.2020 року.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Тобто, строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви до 15.10.2020 року (включно).

09.10.2020 через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Реалбуд Інвест" надійшли пояснення б/н від 08.10.2020 року.

У зв`язку з перебуванням судді Коткова О.В. у період з 05.10.2020 року по 16.10.2020 року у відпустці, питання щодо відкриття провадження у справі суд вирішує у перший робочий день після виходу з відпустки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.10.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/14494/20, ухвалено розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 17.11.2020 року.

За ч. 4 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України ухвали суду, які оформлюються окремим документом, постановляються в нарадчій кімнаті, інші ухвали суд може постановити, не виходячи до нарадчої кімнати.

Так, в підготовчому засіданні 17.11.2020 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, яка занесена до протоколу судового засідання, та призначено справу № 910/14494/20 до судового розгляду по суті на 17.12.2020 року.

У зв`язку з перебуванням судді Коткова О.В. у відпустці, судове засідання у даній справі, призначене на 17.12.2020 року не відбулося, судове засідання призначено на 28.01.2021 року, про що сторін повідомлено ухвалою суду від 21.12.2020 року.

В судовому засіданні 28.01.2021 року представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання 28.01.2021 року не з`явився.

На адресу суду від відповідача відзиву на позов, клопотань, заяв тощо не надходило.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

10 грудня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Реалбуд Інвест" (надалі - позивач, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Івеа" (надалі - відповідач, підрядник) укладено договір підряду № БС/10-12-16 на виконання робіт на будівництві "Нове будівництво житлових будинків з об`єктами соціального призначення та паркінгами по вул. Бориспільській, 40, та 30а, у Дарницькому районі м. Києва - 1 черга" від 10.12.2016 року (надалі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору (в редакції додаткової угоди № 1 від 27.02.2017 року) замовник доручає, а підрядник бере на себе зобов`язання своїми силами та засобами, силами залучених ним субпідрядних організацій побудувати і здати замовнику у встановлений договором строк (розділ 4 договору) зовнішні мережі електропостачання на будівництві «Будівництво житлових будинків з об`єктами соціального призначення та підземними паркінгами по вул. Бориспільській, 40 та 30 а (діл. 15, 16 на території в/м 147) у Дарницькому районі м. Києва» відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації, яка надається замовником. Перелік робіт за договором визначається в зведеній договірній ціні.

Згідно з п. 3.1., 3.1.1. договору розрахунки за договором здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок підрядника на підставі листа підрядника з обов`язковим наданням рахунку-фактури. Замовник перераховує 100% суми авансового платежу на розрахунковий рахунок підрядника протягом 5 (п`яти) банківських днів на придбання матеріалів та початок виконання робіт. Наступні авансові платежі, у разі аргументованої необхідності, здійснюються в вищезазначеному порядку з зазначенням суми авансу.

В додатковій угоді № 1 від 27.02.2017 року сторони визначили, що ціна договору згідно зі зведеною договірною ціною становить 1 516 159,97 грн.

На виконання умов договору позивачем 28.12.2016 року та 22.06.2017 року було виконано свій обов`язок по перерахуванню авансу на виконання робіт та перераховано відповідачу грошові кошти у якості авансу у розмірі 1 139 784,27 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 23 від 28.12.2016 року на суму 189 784,27 грн. та № 101 від 22.06.2017 року на суму 950 000,00 грн., наявними у матеріалах справи.

В п. 3.1.2. договору визначено, що розрахунки за виконані роботи здійснюються на підставі оформлених в установленому порядку Актів та довідок за формами КБ-2в та КБ-3, відповідно, протягом 15 (п`ятнадцяти) банківських днів з дати підписання сторонами таких документів з обов`язковим наданням підрядником рахунку-фактури з урахуванням авансу.

Згідно з календарним планом виконання робіт № 2 закінчення робіт за договором (здача об`єкта в Київенерго та введення його в експлуатацію) - 08.08.2017 року.

У зв`язку з порушенням відповідачем строків виконання робіт, 04.08.2020 року позивач направив відповідачу претензію № 0018 від 31.07.2020 року про повернення авансу в розмірі 940 820,51 грн. Факт направлення відповідачу вказаної претензії підтверджується фіскальним чеком від 04.08.2020 року, накладною № 983 та описом вкладення у цінний лист.

Зазначена претензія не була отримана відповідачем та була повернута на адресу позивача з відміткою у довідці відділення поштового зв`язку на відповідному конверті «за закінченням терміну зберігання» - 04.09.2020 року.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач зазначає, що роботи за договором відповідачем не виконані, аванс в розмірі 940 820,51 грн. не повернуто, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Окрім того, позивач просить суд розірвати укладений між сторонами договір № БС/10-12-16 від 10.12.2016 року та стягнути з відповідача санкції за порушення строків виконання робіт.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Частиною першою статті 509 Цивільного Кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Положеннями ст. 174 Господарського кодексу України визначено, що господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За приписами ст. 526 Цивільного кодексу України, які кореспондуються з відповідними приписами ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно ч. 2 ст. 317 Господарського кодексу України, загальні умови договорів підряду визначаються відповідно до положень Цивільного кодексу України про договір підряду.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності з ч. 2 ст. 570 Цивільного кодексу України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

За приписами положень чинного в Україні законодавства, авансом є грошова сума, яку перераховують згідно з договором наперед у рахунок майбутніх розрахунків за товари (роботи, послуги), які мають бути отримані (виконані, надані). На відміну від завдатку аванс - це спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції. Аванс сплачується боржником у момент настання обов`язку платити та виконує функцію попередньої оплати.

Суд зазначає, що згідно аналізу положень законодавства, авансом є грошова сума, яку перераховують згідно з договором наперед у рахунок майбутніх розрахунків за товари (роботи, послуги), які мають бути отримані (виконані, надані). Тобто, у разі невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила.

Умови договору щодо проведення попередньої оплати (авансу) узгоджуються з цими положення законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року у справі № 910/10931/17.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч. 2 ст. 530 ЦК України).

Як вже було встановлено судом вище, позивач на виконання умов договору № БС/10-12-16 від 10.12.2016 року перерахував відповідачу аванс в розмірі 1 139 784,27 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 23 від 28.12.2016 року на суму 189 784,27 грн. та № 101 від 22.06.2017 року на суму 950 000,00 грн.

Статтею 849 Цивільного кодексу України передбачено право замовника відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків, у разі якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим. При цьому, замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

В п. 13.3. договору визначено, що у разі прострочення виконання робіт більше ніж на 20 календарних днів, замовник має право на дострокове одностороннє розірвання договору шляхом письмового повідомлення про це підрядника з обов`язковою сплатою підрядником пені та штрафу.

За умовами п. 15.7. договору замовник вправі розірвати договір, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.08.2020 року позивач направляв відповідачу претензію № 0018 від 31.07.2020 року про повернення авансу в розмірі 940 820,51 грн., яка ним не була отримана та була повернута на адресу позивача з відміткою у довідці відділення поштового зв`язку на відповідному конверті «за закінченням терміну зберігання».

На переконання суду, факт неотримання відповідачем поштової кореспонденції від позивача, яка повернулася до позивача у зв`язку з її неотриманням адресатом, залежав від волевиявлення самого адресата, тобто мав суб`єктивний характер та є наслідком неотримання адресатом пошти під час доставки за вказаною адресою і незвернення самого одержувача кореспонденції до відділення пошти для отримання рекомендованого поштового відправлення.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що викладені вище обставини є достатньою підставою для розірвання договору підряду № БС/10-12-16 на виконання робіт на будівництві "Нове будівництво житлових будинків з об`єктами соціального призначення та паркінгами по вул. Бориспільській, 40, та 30а, у Дарницькому районі м. Києва - 1 черга" від 10.12.2016 року, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Оскільки, в силу чинного законодавства позивач наділений правом вимагати повернення авансового платежу та враховуючи, що позивач має право вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 940 820,51 грн. авансу за договором № БС/10-12-16 від 10.12.2016 року є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Позивач також просить стягнути з відповідача на його користь пеню в розмірі 68 068,07 грн. та штраф в розмірі 188 164,10 грн. за порушення строків виконання робіт.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З положень п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Частиною 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

В 13.3. договору передбачено, що за недодержання передбачених договором строків виконання робіт підрядник виплачує замовнику пеню в розмірі 0,01% від вартості невиконаного (недовиконаного) об`єму робіт, за кожен день затримки, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на час розрахунку, від договірної ціни (додаток 1 до договору). В разі порушення підрядником строків виконання робіт більше ніж на 20 календарних днів, останній додатково, понад пеню, сплачує замовнику, за вимогою останнього, штраф у розмірі 20% від загальної вартості невиконаних (недовиконаних) робіт, передбаченої у договірній ціні (додаток № 1 до договору).

Пунктом 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до роз`яснень, наданих господарським судам у п. 2.5. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

З наведеного позивачем у позовній заяві розрахунку пені вбачається, що останній здійснює нарахування пені за період з 23.03.2020 року по 21.09.2020 року (за шість місяців до дати складення позовної заяви).

Так, згідно з календарним планом закінчення робіт за договором - 08.08.2017 року.

Отже, за висновками суду, відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язання по закінченню робіт з 09.08.2017 року.

Відтак, позивач має право нарахувати пеню, в даному випадку, за період з 09.08.2017 року по 09.02.2018 року, тому суд дійшов висновку, що позивачем невірно визначено період, за який він має право нарахувати пеню. При цьому, іншого договором не встановлено.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, враховуючи приписи ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України (нарахування пені за шість місяців, від дня, коли зобов`язання мало бути виконано), суд встановив, що загальна сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, за розрахунком суду, становить суму більшу, ніж заявлена позивачем до стягнення, яка становить 128 776,42 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Втім, зважаючи на те, що суд обмежений в праві вийти за межі позовних вимог в частині стягнення пені, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за порушення грошового зобов`язання підлягають задоволенню в сумі 68 068,07 грн., за розрахунком позивача.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку суми штрафу, судом встановлено, що вказане нарахування проведено позивачем у відповідності до умов укладеного між сторонами договору та вимог чинного законодавства, а відтак вимоги позивача про стягнення з відповідача 188 164,10 грн. штрафу є обґрунтованими.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 20 057,79 грн. відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Розірвати договір підряду № БС/10-12-16 на виконання робіт на будівництві "Нове будівництво житлових будинків з об`єктами соціального призначення та паркінгами по вул. Бориспільській, 40, та 30а, у Дарницькому районі м. Києва - 1 черга" від 10.12.2016 року.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Івеа" (ідентифікаційний код 33595182, адреса: 03680, м. Київ, просп. Академіка Глушкова, 40, корпус 5, офіс 108) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Реалбуд Інвест" (ідентифікаційний код 39744378, адреса: 03084, м. Київ, вул. Генерала Матикіна, 16) грошові кошти: основного боргу - 940 820,51 грн. (дев`ятсот сорок тисяч вісімсот двадцять гривень 51 копійка), пені - 68 068,07 грн. (шістдесят вісім тисяч шістдесят вісім гривень 07 копійок), штрафу - 188 164,10 грн. (сто вісімдесят вісім тисяч сто шістдесят чотири гривні 10 копійок) та судовий збір - 20 057,79 грн. (двадцять тисяч п`ятдесят сім гривень 79 копійок).

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 09.02.2021р.

Суддя О.В. Котков