РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.02.2021Справа № 910/17687/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С. О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою діяльністю "ПРОФІФІД"

до Товариства з обмеженою діяльністю "КОНСТАНТА ФІД"

про стягнення 467091,50 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою діяльністю "ПРОФІФІД" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою діяльністю "КОНСТАНТА ФІД" про стягнення 467091,50 грн, з яких: 441550,00 грн - заборгованість, 25541,50 грн - штрафні санкції.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань з оплати поставленого товару за договором поставки №300420 від 30.04.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва 23.11.2020 дану позовну заяву залишено без руху.

09.12.2020 через канцелярію суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 17.12.2020 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/17687/20, розгляд справи постановив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

12.02.2021 через канцелярію суду від позивача надійшла довідка про стан заборгованості відповідача.

У відповідності до ч.2 ст.252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частинною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Про розгляд справи відповідача було повідомлено ухвалою суду від 17.12.2020, направленою на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на час відкриття провадження у справі.

Згідно із ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі отримана відповідачем 17.12.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Отже, за змістом пункту 3 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, вказана ухвала вручена відповідачу та відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Ураховуючи вище наведене, суд прийшов до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини другої статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

30.04.2020 між Товариством з обмеженою діяльністю "КОНСТАНТА ФІД" (покупець, відповідач) та Товариством з обмеженою діяльністю "ПРОФІФІД" (постачальник, позивач) укладений договір поставки №300420 (далі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується у визначені строки та на умовах цього договору передати у власність покупцеві товар, а покупець зобов`язується прийняти й оплатити його в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Згідно із п.2.6. договору, датою поставки є дата отримання покупцем товару за умовами, визначеними п.2.1. договору, згідно з видатковою накладною, яка підписується уповноваженими представниками сторін та/або товаротранспортною накладною (при поставках транспортом).

Відповідно до п. 4.2 договору, покупець здійснює оплату за товар в національній валюті України, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, на підставі виставленого ним рахунку протягом 30 днів з моменту поставки.

За змістом пункту п. 4.4. договору, зобов`язання покупця зі сплати грошових коштів за цим договором вважається виконаним з моменту зарахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника в повному обсязі.

Пунктом 5.2. договору передбачено, що покупець зобов`язаний у порядку визначеному цим договором прийняти та оплатити товар.

Відповідно до п.6.2 договору, у випадку прострочення строку згідно цього договору, покупець зобов`язаний сплатити постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня, від вартості товару за кожний день прострочення.

Позивач зазначає, що на виконання умов договору поставив відповідачу товар на загальну суму 441550,00 грн на підтвердження чого надав копії видаткових накладних №30 від 30.04.2020 на суму 193050,00 грн, №31 від 06.05.2020 на суму 63500,00 грн, №46 від 11.06.2020 на суму 185000,00 грн.

Посилаючись на порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань з оплати поставленого товару та наявність у відповідача заборгованості у сумі 441550,00 грн, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 441550,00 грн, а також нарахованих у зв`язку із простроченням виконання грошового зобов`язання 20196,38 грн - пені та 5045,12 грн - 3% річних.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, 2 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із ст.6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 ЦК України).

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За змістом ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як встановлено судом, позивач на виконання взятих на себе зобов`язань за договором поставки №300420 від 30.04.2020 здійснив поставку відповідачу товару на суму 441550,00 грн, що підтверджується видатковими накладними №30 від 30.04.2020 на суму 193050,00 грн, №31 від 06.05.2020 на суму 63500,00 грн, №46 від 11.06.2020 на суму 185000,00 грн.

У відповідності до ч.1, ч2 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України, згідно із якою, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

У пункті п.4.2. договору передбачено, що оплата товару здійснюється відповідачем на підставі виставленого позивачем рахунку протягом 30 днів з моменту поставки.

З огляду на встановлені у пункті 4.2.догоовру строки оплати та з урахуванням приписів ч.5 ст.254 ЦК України, відповідач зобов`язаний здійснити оплату товару за видатковою накладною №30 від 30.04.2020 у строк до 01.06.2020, за видатковою накладною №31 від 06.05.2020 у строк до 05.06.2020 та за видатковою накладною №46 від 11.06.2020 у строк до 13.07.2020.

Договір, відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Невиконане зобов`язання за договором у сумі 441550,00 підтверджується матеріалами справи, доказів у спростування заборгованості по договору з оплати за поставлений товар у сумі 441550,00 грн відповідачем не надано.

Ураховуючи викладене вище, оскільки заборгованість відповідача перед позивачем за договором поставки №300420 від 30.04.2020 у сумі 441550,00 грн належним чином доведена, відповідачем належними доказами не спростована, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення заборгованості у сумі 441550,00 грн.

Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення пені у сумі 20196,38 грн та 3% річних у сумі 5045,12 грн, то суд зазначає наступне.

Згідно із ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом з ч. 2 ст. 217 ГК України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 ГК України).

За приписами ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно із ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно із ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

За змістом пункту п.6.2. договору сторони погодили, що у випадку прострочення строку згідно цього договору, покупець зобов`язаний сплатити постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня, від вартості товару за кожний день прострочення.

Частиною 1 статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

За розрахунком, наведеним у позовній заяві позивач здійснює нарахування пені та 3% річних на заборгованість за видатковою накладною №30 від 30.04.2020 за період з 30.05.2020 по 03.11.2020, видатковою накладною №31 від 06.05.2020 за період з 06.06.2020 по 03.11.2020, за видатковою накладною №46 від 11.06.2020 за період з 11.07.2020 по 03.11.2020.

Суд зазначає, що позивачем допущені помилки при визначенні початку прострочення виконання грошового зобов`язання за видатковими накладними №30 від 30.04.2020 та №46 від 11.06.2020, оскільки як встановлено судом вище відповідач мав здійснити оплату за видатковою накладною №30 від 30.04.2020 у строк до 01.06.2020 та за видатковою накладною №46 від 11.06.2020 у строк до 13.07.2020, а тому нарахування пені та 3% річних на заборгованість за вказаними накладними слід здійснювати з 02.06.2020 та 14.07.2020 відповідно.

За перерахунком суду сума пені, нарахованої на борг за видатковою накладною №30 від 30.04.2020 становить 10021,72 грн, за видатковою накладною №46 від 11.06.2020 - 6854,10 грн; сума 3% річних, нарахованих на борг за видатковою накладною №30 від 30.04.2020 становить 2452,68 грн, за видатковою накладною №46 від 11.06.2020 - 1713,52 грн.

Розрахунок пені у сумі 3185,41 грн та 3% річних у сумі 785,94 грн, нарахованих на борг за видатковою накладною №31 від 06.05.2020 є арифметично правильним.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума пені у розмірі 20061,23 грн та 3% річних у розмірі 4952,14 грн, у зв`язку із чим вимоги у цій частині суд задовольняє частково.

Приписами ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст.78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вище наведене, враховуючи встановлені вище судом обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою діяльністю "ПРОФІФІД".

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129-130, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою діяльністю "КОНСТАНТА ФІД" (01001, місто Київ, ПРОВУЛОК ТАРАСА ШЕВЧЕНКА, будинок 13, квартира 39, ідентифікаційний код 40969881) на користь Товариства з обмеженою діяльністю "ПРОФІФІД" (54001, м. Миколаїв, вул. Спаська,75А/1, офіс 103, ідентифікаційний код 43213032) суму основної заборгованості у розмірі 441550,00 грн, пеню у 20061,23 грн, 3% річних у розмірі 4952,14 грн та судовий збір у розмірі 6998,48 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 15.02.2021.

Суддя С.О. Турчин