РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.02.2021Справа № 910/18456/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., розглянувши в

порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали

господарської справи

за позовом Київського обласного центру зайнятості

до Акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Київської міської дирекції

Акціонерного товариства «Укрпошта»

про стягнення 6 698, 53 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Київський обласний центр зайнятості звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Київської міської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» про стягнення 6 698, 53 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що виплачена ОСОБА_1 допомога по безробіттю в розмірі 6 698, 53 грн. підлягає відшкодуванню відповідачем на підставі частини третьої статті 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.11.2020 позовну заяву залишено без руху на підставі статті 174 Господарського процесуального кодексу України та надано позивачу строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви.

До Господарського суду міста Києва позивачем було подано 10.12.2020 заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/18456/20, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та встановлено строки надання сторонами відзиву, відповіді на відзив та заперечень.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) представник відповідача подав відзив, у якому проти задоволення позову заперечував повністю.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Наказом Київської міської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» № 4053-п ОСОБА_1 звільнено 05.11.2018 з посади листоноши другого класу.

ОСОБА_1 05 листопада 2018 року подала до позивача заяви про надання статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю.

З матеріалів справи вбачається, що позивач з 05.11.2018 надав ОСОБА_1 статус безробітної та з 12.11.2018 призначив їй виплату допомоги по безробіттю.

У період часу з 10 грудня 2018 року по 10 квітня 2019 року позивач нарахував ОСОБА_1 допомогу по безробіттю у загальному розмірі 6 698, 53 грн., що підтверджується відомістю бухгалтерського обліку та фінансового забезпечення від 30.01.2020.

Позивачем 06.05.2019 проведено звірку достовірної дати звільнення ОСОБА_1 з Київської міської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта», про що складено акт № 1124 від 06 травня 2019 року.

За результатами проведення звірки встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з відповідачем до 05.11.2018, проте, у трудовій книжці зазначено невірну дату звільнення - 02.11.2018.

З огляду на те, що на підставі внесеного працівниками відповідача помилкового запису у трудовій книжці ОСОБА_1 надано статус безробітного, позивач листом повідомив відповідача про необхідність повернути сплачені страхові виплати по безробіттю у розмірі 6 698, 53 грн.

Враховуючи, що відповідач не повернув суму страхових виплат по безробіттю, позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь 6 698, 53 грн. матеріальної шкоди.

Відповідач проти позову заперечує повністю, у зв`язку з тим, що помилково зазначена у трудовій книжці дата звільнення не впливає на надання ОСОБА_1 статусу безробітної та на виплату їй допомоги по безробіттю.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України, підставою виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. За статтею 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати внаслідок заподіяння шкоди суб`єкту або суб`єктом господарювання.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" роботодавець зобов`язаний подавати центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, в установленому порядку відповідно до законодавства відомості про прийняття на роботу працівників; розмір заробітної плати та використання робочого часу працівників; виплату застрахованим особам допомоги по частковому безробіттю; використання коштів Фонду за іншими визначеними цим Законом напрямами.

Частиною третьої статті 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено, що достовірність зазначених у документах даних перевіряється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції. У разі подання недостовірних відомостей, передбачених пунктом 2 частини другої цієї статті, використання роботодавцем коштів Фонду з порушенням встановленого порядку роботодавець добровільно чи на підставі рішення суду повинен відшкодувати страховику заподіяну шкоду.

Відтак, роботодавець повинен відшкодувати страховику заподіяну шкоду лише у випадках передбачених пунктом 2 частини другої статті 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Проте, позивач не довів суду наявність передбачених пунктом 2 частини другої статті 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" підстав для стягнення з відповідача матеріальної шкоди. Внесення відповідачем помилкових відомостей щодо дати звільнення працівника до його трудової книжки не є підставою для відшкодування шкоди у розумінні статті 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Згідно пункту 1 частини першої статті 43 Закону України «Про зайнятість населення» статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Суд зазначає, що ОСОБА_1 звільнено з Київської міської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» 05.11.2018. Таким чином, ОСОБА_1 з 05 листопада 2018 року мала право на отримання статусу безробітної.

Пунктом 6 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу (у редакції від 11.04.2018) встановлено, що рішення про надання статусу безробітного чи відмову у наданні такого статусу приймається центром зайнятості не пізніше ніж протягом семи календарних днів з дня подання особою заяви про надання статусу безробітного.

Позивач на підставі особистої заяви ОСОБА_1 та поданих нею документів, у тому числі трудової книжки із помилковим записом про звільнення, надав їй з 05 листопада 2018 року статус безробітної, призначив та виплачував допомогу по безробіттю протягом періоду часу з 10.12.2018 по 10.04.2019.

Враховуючи наведене, присвоєння ОСОБА_1 статусу безробітної та нарахування їй страхових платежів відбулось після припинення трудових відносин з позивачем.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

При цьому відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

На позивача покладається обов`язок довести наявність збитків (шкоди), протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків. При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Проте, позивач жодним чином не довів, що у разі зазначення у трудовій книжці дійсної дати звільнення, ОСОБА_1 було б відмовлено у наданні статусу безробітної та у призначенні страхових виплат. Крім того, позивачем не обгрунтовано, яким чином помилковий запис (три календарні дні) у трудовій книжці призвів до невірного розрахунку розміру допомоги по безробіттю.

З огляду на викладене, позивач належним чином не довів суду, що нараховані ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 6 698, 53 грн. є завданою шкодою.

Наведені у позовній заяві аргументи також не підтверджують наявності причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача, помилковим записом у трудовій книжці та заподіянням позивачеві будь-якої шкоди.

Таким чином, суд погоджується з твердженням відповідача, що позивачем не доведено, яким чином помилково зазначена у трудовій книжці дата звільнення вплинула на надання ОСОБА_1 статусу безробітної та на виплату їй допомоги по безробіттю.

За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні позову повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 238, 241-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.Ю.Кирилюк