ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"15" лютого 2021 р. Справа № 924/1309/20

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі суддя: Танасюк О.Є., секретар судового засідання Рогожа С.М., розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об`єднання "Оскар" м.Дніпро

до відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція "Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" Хмельницька область, м.Нетішин

про стягнення 880074,00 грн. - основної заборгованості, 17890,03 грн. - штрафних санкцій, 8945,01 грн. - 3% річних, 11440,96 грн. - інфляційні збитки

Без повідомлення (виклику) сторін

Процесуальні дії по справі.

Ухвалою суду від 14.12.2020р. відкрито провадження у справі №924/1309/20, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву, позивачу - строк для надання відповіді на відзив та відповідачу - строк для подання заперечень.

Позиція позивача.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором поставки №15848/53-124-01-19-11398 від 25.11.2019р. Повідомляє, що ТОВ "Виробниче об`єднання "Оскар" поставило відокремленому підрозділі "Хмельницька атомна електрична станція "Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" товар на загальну суму 880074,00 грн., який не оплачений відповідачем. Також у зв`язку з невиконанням грошових зобов`язань позивачем заявлено до стягнення штрафні санкції, 3% річних та інфляційні збитки.

У заяві від 06.01.2021р. №3/05-2 позивач зазначає, що позовні вимоги підтверджує в повному обсязі.

Позиція відповідача.

Відповідач у відзиві від 22.12.2020р. зазначає, що оплата поставленого товару за договором від 25.07.2019 №15848/53-124-01-19-11398 не була проведена вчасно, в зв`язку із вкрай важким фінансовим становищем компанії, в якому вона опинилась в умовах законодавчих змін, що відбулись в енергетичному просторі країни. Також, вважає, що позивач не правильно здійснив розрахунок 3% річних та індексу інфляції. Вказує, що наведений позивачем у позовній заяві розрахунок інфляційних витрат за договором проведений без належного врахування висновків Верховного Суду, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №918/631/19, а також у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 26.06.2020 у справі № 905/21/19.

Також відповідач звертає увагу, що розділом 7 договору передбачено, що сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором у разі виникнення форс - мажорних обставин, зазначених в п. 2 статті 14-1 Закону України „Про торгово-промислові палати в Україні", які не існували під час укладання договору та виникли поза волею сторін. У разі настання форс - мажорних обставин строк виконання сторонами своїх зобов`язань згідно з цим договором відстрочується пропорційно, на час їх дії. Зазначає, що Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України спрямованих на запобігання виникненню і поширенню короновірусної хвороби (СОVID-19)" внесено зміни до п. 2 ст. 14-1 Закону України „Про торгово-промислові палати в Україні", яким передбачено, що форс - мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно з законодавчими та іншими нормативними актами в тому числі карантину встановленого Кабінетом Міністрів України. Відповідач наголошує, що договір від 25.11.2019 №15848/53-124-01-19-11398 був укладений до моменту введення будь-яких карантинних обмежень. З огляду на зазначене, просить в позові відмовити.

Фактичні обставини справи, встановлені судом,

25.11.2019 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Виробниче об`єднання "Оскар" та Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (Відокремлений підрозділ "Хмельницька Атомна Електрична Станція") укладено договір поставки №15848/53-124-01-19-11398, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупцю, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити труби безшовні нержавіючі 14x2 08Х18Н10Т, 18x2,5 08Х18Н10Т (надалі - товар). Найменування Товару, кількість, виробник, ціна та код товару згідно з УКТ ЗЕД зазначаються в специфікації №1, яка є невід`ємною частиною договору.

Сторони в п. 3.2. договору погодили, що поставка товару здійснюється транспортом і за рахунок постачальника на умовах DDР згідно з ІНКОТЕРМС 2010 на складі вантажоотримувача за адресою: (30100, м. Нетішин, Хмельницька область, Хмельницьке відділення ВП „Складське господарство" склад №10, вул. Енергетиків, 36).

Ціна товару становить 894384,00 грн. (п. 4.1. договору).

Згідно з п. 6.1. договору поставки №15848/53-124-01-19-11398 від 25.11.2019 року, приймання товару за якістю та кількістю здійснюється на складі вантажоотримувача у відповідності з Інструкціями №П-6 (1965р.) та №П-7 (1966р.), затвердженими постановою Держарбітражу при Раді міністрів СРСР, з наступними змінами і доповненнями та СОУ НАЕК 038:2017 „Управління закупівлями продукції. Організація Вхідного контролю продукції АЕС".

Відповідно до п. 5.1. договору оплату за поставлений товару покупець здійснює шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 30-ти календарних днів з дати поставки товару на склад вантажоотримувача, за умови відповідності поставленого товару вимогам договору щодо його кількості та якості.

Згідно п. 6.4. договору датою поставки товару вважається дата підписання вантажоотримувачем видаткової накладної.

Пунктом 7.1. договору передбачено, що сторони звільняються від відповідальності за невиконання або невиконання зобов`язань за договором у разі виникнення форс-мажорних обставин, зазначених в п. 2 ст. 14-1 Закону України „Про Торгово-промислові палати в Україні", які не існували під час укладення договору та виникли поза волею сторін. Доказом виникнення форс-мажорних обставин та строку їх дії є сертифікат Торгово-промислової палати в Україні (п. 7.5. договору).

Відповідно до п. 8.1. договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством України.

Згідно з п. 11.1. договір вважається укладеним і набирає чинності з дати його реєстрації в ДП "НАЕК "Енергоатом" за умови підписання його уповноваженими представниками та скріплення печатками і діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.

Договір підписаний представниками сторін та скріплений їх печатками.

Відповідно до умов специфікації №1 (додаток 1) до договору поставки № 15848/53-124-01-19-11398 від 25.11.2019 року вартість товару, який підлягає поставці становить 894384,00 грн.

На виконання умов договору позивачем було поставлено відповідачу товар на суму 880074,00 грн., що підтверджується видатковою накладною №7616 від 31.03.2020р. на суму 853506,00 грн., товарно-транспортною накладною №7616 від 31.03.2020р., та видатковою накладною №7839 від 26.06.2020р. на суму 26568,00 грн., товарно-транспортною накладною №7839 від 26.06.2020р.

Як слідує із видаткових накладних та товарно-транспортних накладних, товар був прийнятий відповідачем 02.04.2020р. та 30.06.2020р.

Позивач звертався до відповідача з претензіями від 13.05.2020р. №61/05-2 та від 06.08.2020р. № 99/05-2 про сплату поставленого товару отриману відповідачем.

Листом від 14.08.2020р. відповідач повідомив позивача, що ВП ХАЕС намагається вжити всіх необхідних заходів для виконання грошових зобов`язань за договором поставки №15848/53-124-01-19-11398 від 25.11.2019 року.

Згідно акту звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2020р. по 01.07.2020р. за договором №15848/53-124-01-19-11398 від 25.11.2019 року заборгованість відповідача становить 880074,00 грн. (853506,00 грн. - за видатковою накладною №7616 від 31.03.2020р. та 26568,00 грн. - за видатковою накладною №7839 від 26.06.2020р.), акт звірки підписаний сторонами.

Враховуючи, що відповідач не здійснив оплату товару, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 11 ЦК України та ст. 174 ГК України визначено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.11.2019 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Виробниче об`єднання "Оскар" та Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (Відокремлений підрозділ "Хмельницька Атомна Електрична Станція") укладено договір поставки №15848/53-124-01-19-11398, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупцю, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити труби безшовні нержавіючі 14x2 08Х18Н10Т, 18x2,5 08Х18Н10Т (надалі - товар).

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України та статті 265 Господарського кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

На виконання умов договору поставки позивачем було поставлено відповідачу товар на суму 880074,00 грн., що підтверджується видатковою накладною №7616 від 31.03.2020р. на суму 853506,00 грн., товарно-транспортною накладною №7616 від 31.03.2020р., та видатковою накладною №7839 від 26.06.2020р. на суму 26568,00 грн., товарно-транспортною накладною №7839 від 26.06.2020р.

Статтею 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 5.1. договору оплату за поставлений товару покупець здійснює шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 30-ти календарних днів з дати поставки товару на склад вантажоотримувача, за умови відповідності поставленого товару вимогам договору щодо його кількості та якості.

Згідно п. 6.4. договору датою поставки товару вважається дата підписання вантажоотримувачем видаткової накладної.

Як вбачається із видаткових накладних №7616 від 31.03.2020р. та №7839 від 26.06.2020р., товар був прийнятий відповідачем 02.04.2020р. та 30.06.2020р., про що свідчать підписи завскладу ХВ ВПСТ Савицької О.П.

Таким чином, відповідач повинен був розрахуватися з позивачем за товар поставлений 02.04.2020р. - до 03.05.2020р. та за товар поставлений 30.06.2020р. - до 31.07.2020р.

Як вбачається із акту звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2020р. по 01.07.2020р. за договором №15848/53-124-01-19-11398 від 25.11.2019 року заборгованість відповідача становить 880074,00 грн. (853506,00 грн. - за видатковою накладною №7616 від 31.03.2020р. та 26568,00 грн. - за видатковою накладною №7839 від 26.06.2020р.). Даний акт звірки підписаний обома сторонами.

Листом від 14.08.2020р. відповідач повідомив позивача, що ВП ХАЕС намагається вжити всіх необхідних заходів для виконання грошових зобов`язань за договором поставки №15848/53-124-01-19-11398 від 25.11.2019 року.

Частиною 1 ст. 193 ГК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Положення аналогічного змісту міститься в ст. 526 ЦК України.

Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу приписів ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи, що відповідач не розрахувався з позивачем за поставлений товар, позовні вимоги про стягнення 880074,00 грн. заборгованості є обґрунтованими, підтверджені наявними в матеріалах справи доказами, тому підлягають задоволенню.

При цьому, посилання відповідача на важкий фінансовий стан не є підставою для звільнення від виконання грошових зобов`язань за договором поставки.

Щодо штрафних санкцій.

Позивачем заявлено до стягнення 17890,03 грн - штрафних санкцій за період з 31.07.2020р. по 01.12.2020р. в розмірі облікової ставки НБУ на кожен день прострочення. Виходячи із спосіб нарахування, заявлена до стягнення сума за своєю правовою природою підпадає під визначення пені.

У пункті 8.1. договору передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством України.

За приписами ч. 1 ст. 230 ГК України, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст. 551 ЦК України передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 2 ст. 343 ГК України, як спеціальною нормою, яка регулює відповідальність за порушення строків розрахунків, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Отже, за змістом наведених вище положень законодавства розмір штрафних санкцій (пені) за порушення грошових зобов`язань встановлюється в договорі за згодою сторін. У тому випадку, коли правочин не містить в собі умов щодо розміру та бази нарахування пені, або містить умову про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, сума пені може бути стягнута лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Враховуючи, що в договорі поставки, укладеному між сторонами не передбачено можливість стягнення штрафних санкцій (пені) з покупця за порушення ним виконання грошового зобов`язання, не встановлений їх розмір, у суду відсутні підстави для застосування такої міри відповідальності.

Подібний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019р. у справі № 904/4156/18.

З огляду на зазначене, суд відмовляє у стягненні штрафних санкцій в розмірі 17890,03 грн.

Щодо 3% річних.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові 07.04.2020 у справі №910/4590/19 зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги.

Як вбачається із розрахунку, позивачем правомірно здійснено розрахунок 3% річних в розмірі 8945,01 грн. за період з 31.07.2020р. по 01.12.2020р.

Щодо інфляційних втрат.

Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" визначено індексацію грошових доходів населення як встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону). Статтею 2 цього Закону передбачено як об`єкти індексації грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України, що не мають разового характеру, перелік яких визначено у частині першій цієї статті; водночас, частиною другою статті 2 цього Закону законодавець передбачив право Кабінету Міністрів України встановлювати інші об`єкти індексації, поряд з тими, що зазначені у частині першій цієї статті.

З метою реалізації Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" Кабінет Міністрів України постановою №1078 від 17.07.2003 затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок), пунктом 1 якого передбачено, що цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (пункти 1-1, 4 Порядку).

Отже, при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007. Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови КМУ №1078).

Статтею 625 ЦК України передбачено розрахунок індексу інфляції не за окремі інтервали часу, а в цілому за весь період прострочення і якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - "дефляція", то це не змінює його правової природи та не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення.

Встановлення компетентним органом (Кабінетом Міністрів України) механізму перемножування індексів інфляції за певний період для обрахування інфляційних збитків означає, що "вартість грошей з індексом інфляції за попередній період" є визначальною при індексації грошової суми за кожний наступний період. У математиці це називається послідовність, утворена за певною закономірністю.

У випадку якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу та ділиться на 100%.

Для відокремлення інфляційних збитків за певний період від основної заборгованості, від остаточного розрахунку основного боргу з інфляційною складовою, проведеного із застосуванням такої послідовності, необхідно відняти основний борг, який залишився непогашеним на кінець розрахункового періоду.

Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 26.06.2020р. у справі №905/21/19 зазначив, що такий спосіб розрахунку інфляції за статтею 625 ЦК України з точки зору математичного підходу не є єдиним, але вбачається найбільш простим для застосування юристами.

Аналогічного висновку щодо механізму нарахування інфляційних втрат дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.09.2020р. у справі №918/631/19

Як вбачається із розрахунку, позивачем заявлено до стягнення інфляційні збитки в розмірі 11440,96 грн. за період з серпня 2020р. по жовтень 2020р.

З урахуванням висновків Верховного Суду щодо механізму нарахування інфляційних втрат, судом здійснено новий розрахунок:

- за серпень 2020р. - інфляційні втрати становлять від`ємний показник (- 1760,15 грн.). оскільки існувала дефляція (880074 грн. * 99,8% / 100% = 878313,85 грн. - 880074 грн. = - 1760,15 грн.);

- за липень 2020р. - інфляційні втрати становлять 2631,42 грн. (878313,85 грн. * 100,5% / 100% = 882705,42 грн. - 880074 грн. = 2631,42 грн.);

- за серпень 2020р. - інфляційні втрати становлять 11458,47 грн. (882705,42 грн. * 101% /100% = 891532,47 грн. - 880074 грн. = 11458,47 грн.).

Таким чином, за період з серпня 2020р. по жовтень 2020р. інфляційні втрати становлять 12329,74 грн. (2631,42 + 11458,47 - 1760,15).

З огляду на зазначене, позивачем правомірно в межах можливих нарахувань заявлено до стягнення інфляційні збитки в розмірі 11440,96 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Щодо посилань відповідача на запровадження на території України карантину та наявності форс-мажорних обставин, як на підставу для звільнення від відповідальності за невиконання зобов`язань за договором, судом враховується таке.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" установлено з 12 березня 2020р. на усій території України карантин.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" до переліку форс-мажорних обставин, який міститься в ч. 2 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", віднесено введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

З аналізу наведеної норми слідує, що на особу, яка порушила зобов`язання, покладається обов`язок доведення того, що відповідне порушення є наслідком дії певної непереборної сили, тобто, що непереборна сила не просто існує, а безпосередньо призводить до порушення стороною свого зобов`язання (необхідність існування причинно-наслідкового зв`язку між виникненням форс-мажорних обставин та неможливістю виконання стороною своїх зобов`язань).

При цьому, сам факт встановлення карантину як форс-мажорної обставини не може бути самостійною підставою для невиконання зобов`язань у встановлений договором строк, оскільки повинен бути доведений причинно-наслідковий зв`язок між карантином та неможливістю виконання договору.

У п. 10.1 договору сторони погодили, що вони звільняються від відповідальності за невиконання або невиконання зобов`язань за договором у разі виникнення форс-мажорних обставин, зазначених в п. 2 ст. 14-1 Закону України „Про Торгово-промислові палати в Україні", які не існували під час укладення договору та виникли поза волею сторін.

Частиною першою статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", передбачено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

У п. 7.5. договору також передбачено, що доказом виникнення форс-мажорних обставин та строку їх дії є сертифікат Торгово-промислової палати в Україні.

Однак в матеріалах справи відсутній відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України, а також відсутні докази на підтвердження наміру його отримати позивачем (листи, звернення, тощо).

Тому посилання відповідача на наявність карантину, як на форс-мажорну обставину, не є підставою для невиконання зобов`язань за договором поставки та звільнення відповідальності за невиконання зобов`язань за договором. Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 26.05.2020р. у справі №918/289/19.

З огляду на вищевикладене позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 900459,97 грн., з яких: 880074,00 грн. - основна заборгованість, 8945,01 грн. - 3% річних, 11440,96 грн. - інфляційні збитки.

В решті позову щодо стягнення 17890,03 грн. штрафних санкцій суд відмовляє.

Розподіл судових витрат між сторонами.

З урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати (судовий збір) покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція "Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (30100, Хмельницька область, м. Нетішин, вул. Енергетиків, буд. 20, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об`єднання "Оскар" (49044, м. Дніпро, бульвар Катеринославський, буд. 2, ) 880074,00 грн. (вісімсот вісімдесят тисяч сімдесят чотири гривні 00 коп.) основної заборгованості, 8945,01 грн. (вісім тисяч дев`ятсот сорок п`ять гривень 01 коп.) 3% річних, 11440,96 грн. (одинадцять тисяч чотириста сорок гривень 96 коп.) інфляційних збитків, 13506,90 грн. (тринадцять тисяч п`ятсот шість гривень 90 коп.) витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ст. 241 ГПК України)

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Повне рішення складено 15.02.2021р.

Суддя О.Є. Танасюк

Віддрук. 3 прим.:

1 - до справи

2 -позивачу, товариство з обмеженою відповідальністю "Виробниче об`єднання "Оскар" (49044, м.Дніпро, бульвар Катеринославський, буд.2);

3- відповідачу, відокремлений підрозділ "Хмельницька атомна електрична станція "Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (30100, Хмельницька область, м.Нетішин, вул. Енергетиків, буд.20)

Всім рекомендованим листом з повідомленням про вручення