УХВАЛА

про перерву в судовому засіданні

м. Київ

09.02.2021Справа № 361/17/15-ц
За позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бобрик»,

третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_2

про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

Суддя Борисенко І.І.

ВСТАНОВИВ:

26 грудня 2014 року позивач звернувся з позовною заявою, в якій з урахуванням подальших змін (заява від 10 лютого 2015 року) просив:

- визнати незаконним звільнення його з посади директора ТзОВ «Бобрик» за сумісництвом;

- скасувати оформлене протоколом № 3 позачергових загальних зборів учасників ТзОВ «Бобрик» від 28 грудня 2012 року рішення цих зборів учасників про звільнення позивача з посади директора товариства з 28 грудня 2012 року з ініціативи власника на підставі пункту 4 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України (далі - рішення загальних зборів учасників ТзОВ «Бобрик» від 28 грудня 2012 року);

- скасувати наказ № 2-З від 28 грудня 2012 року про звільнення позивача з посади директора ТзОВ «Бобрик» за сумісництвом з 28 грудня 2012 року (далі - наказ № 2-З від 28 грудня 2012 року);

- поновити позивача на посаді директора ТзОВ «Бобрик»;

- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу в розмірі 21 912, 33 грн.

7 квітня 2017 року Броварський міськрайонний суд Київської області ухвалив рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

18 липня 2017 року Апеляційний суд Київської області ухвалив рішення, згідно з яким скасував рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 7 квітня 2017 року й ухвалив нове рішення про задоволення позову: визнав незаконним і скасував рішення загальних зборів ТзОВ «Бобрик» від 28 грудня 2012 року та виданий того ж дня наказ № 2-З про звільнення позивача; поновив останнього на посаді директора ТзОВ «Бобрик»; стягнув з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28 грудня 2012 року до 27 грудня 2013 року у сумі 21 912,33 грн.

Рішення судів першої й апеляційної інстанцій позивач і відповідач оскаржили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

17 серпня 2017 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ постановив ухвалу про відмову у прийнятті касаційної скарги відповідача на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 7 квітня 2017 року.

Того ж дня Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ постановив ухвалу про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою відповідача на рішення Апеляційного суду Київської області від 18 липня 2017 року та зупинення виконання цього рішення (крім частини про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку, яка підлягає негайному виконанню).

25 вересня 2017 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ постановив ухвалу про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою позивача.

4 липня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

19 лютого 2020 року Велика Палата Верховного Суду прийняла постанову, якою задовольнила касаційні скарги позивача та відповідача частково: скасувала рішення Апеляційного суду Київської області від 18 липня 2017 року та рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 7 квітня 2017 року і закрила провадження у справі. Велика Палата Верховного Суду також роз`яснила позивачеві його право звернутися до неї протягом десяти днів з дня отримання відповідної постанови із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

31 березня 2020 року до Великої Палати Верховного Суду надійшла заява позивача (вх.№133/0/255-20) про направлення справи за встановленою юрисдикцією до господарського суду.

Ухвалою Верховного Суду від 07.04.2020 справу №361/17/15-ц за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бобрик», третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, - ОСОБА_2 , про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу передано до Господарського суду міста Києва для продовження розгляду.

Враховуючи викладені обставини, Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.04.2020 прийнято справу № 361/17/15-ц до розгляду. Розгляд справи №361/17/15-ц ухвалено здійснювати у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 16.06.2020.

В підготовчих засіданнях неодноразово оголошувались перерви.

21.07.2020 Відповідачем подано Клопотання про закриття провадження у справі, в якому Відповідач довів суду та підтвердив документально, що ним на виконання Рішення Апеляційного суду Київської області від 18 липня 2017 року, 18.10.2017 були проведені збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Бобрик», на яких було розглянуто питання та вирішено виконати Рішення Апеляційного суду Київської області від 18 липня 2017 року у справі №361/17/15-ц шляхом складання відповідного наказу.

Наказом № 15 від 18.10.2017 вирішено:

- скасувати наказ №2-З від 28 грудня 2012 року про звільнення ОСОБА_1 з посади директора ТзОВ «Бобрик» за сумісництвом;

- поновити ОСОБА_1 на посаді директора ТзОВ «Бобрик» за сумісництвом з 28.12.2012;

- виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі місячної заробітної плати.

Отже, за твердженням Відповідача, позовні вимоги ОСОБА_1 (позивача), що становлять предмет спору по справі №361/17/15-ц та знаходяться на розгляді, вже задоволені Товариством з обмеженою відповідальністю «Бобрик» (Відповідачем), що свідчить про відсутність предмету спору по даній справі.

На підтвердження вищезазначених обставин є завершення двох виконавчих проваджень, відкритих з метою примусового виконання вищевказаного рішення Апеляційного суду Київської області від 18 липня 2017 та два платіжних доручення на загальну суму 21 912,33грн.

Тому, Відповідач просить закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмету спору у даній справі №361/17/15-ц, на підставі п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України.

Представник позивача заперечив проти Клопотання про закриття провадження у справі та просив надати йому час для ознайомлення з зазначеним Клопотанням.

25.09.2020 Позивач подав до суду Заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просить суду:

- визнати незаконним звільнення ОСОБА_1 з посади директора ТОВ «Бобрик» оформлене наказом ТОВ «Бобрик» № 2-З від 28 грудня 2012 року;

- скасувати рішення зборів учасників ТОВ «Бобрик» № З від 28 грудня 2012 року;

- поновити позивача на посаді директора ТОВ «Бобрик» починаючи з 17 05.2015;

- скасувати п.4 наказу №15 від 18.10.2017 ТОВ «Бобрик» в частині звільнення ОСОБА_1 (позивача) з посади директора ТОВ «Бобрик» за сумісництвом з 17 травня 2015 року у зв`язку з припиненням повноважень на підставі п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бобрик» (відповідача) на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період часу з 27.12.2013 по 18.10.2017 в розмірі 96 136,99 грн.

В частині визнання недійсним та скасування наказу №2-3 від 28.12.2012р. ТОВ «Бобрик» позовні вимоги залишити без розгляду.

Відповідач заперечує проти Заяви позивача про збільшення позовних вимог, оскільки остання не відповідає вимогам п. 2 ч.2 ст. 46 ГПК України.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд розглянувши в підготовчому засіданні 09.02.2021 Заяву позивача про збільшення позовних вимог від 25.09.2020, вирішив що заява підлягає часткову задоволенню, а саме суд приймає до розгляду вимоги позивача:

- про скасування рішення зборів учасників ТОВ «Бобрик» №3 від 28 грудня 2012 року;

- про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бобрик» (відповідача) на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період часу з 27.12.2013 по 18.10.2017 в розмірі 96 136,99 грн., з огляду на наступні підстави.

Під «заявою про збільшення позовних вимог» ОСОБА_1 , подано заяву і про зміну підстав та предмету позову.

Під збільшенням розміру позовних вимог слід розуміти збільшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено у позовній заяві. Збільшено може бути лише розмір вимог майнового характеру.

Підстава позову - обставини (фактична підстава) і норми права (юридична підстава), які в сукупності дають право особі звернутися до суду з вимогами до відповідача. Предмет позову - матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Згідно до ч. З ст. 46 ГПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Господарським процесуальним законодавством України заборонено одночасна зміна предмету та підстав позову, зміни підлягає лише або підстава позову, або предмет позову.

Щодо вимоги Позивача - визнати незаконним звільнення ОСОБА_1 з посади директора ТОВ «Бобрик» 28 грудня 2012 року, оформлене наказом ТОВ «Бобрик» № 2- 3 від 28.12.2012 року.

По-перше, під час подання позовної заяви у грудні 2014 року та із врахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 10.02.2015 року вбачається, що Позивач просив «визнати незаконним звільнення ОСОБА_1 з посади директора ТОВ «Бобрик» по сумісництву», а звертаючись із заявою про збільшення позовних вимог від 22.09.2020 року Позивач змінює:

- предмет позову, оскільки не вказує «по сумісництву», а це є зовсім інша вимога, адже розуміє під собою, що Позивач через 6 (шість) років зрозумів, що він працював не за сумісництвом, а мав у ТОВ «Бобрик» основне місце роботи;

- підставу позову, оскільки поняття «робота по сумісництву» та «основне місце роботи» є зовсім різними у правовому врегулюванні та свідчать про зміну обставин позову і їх правове обґрунтування.

По-друге, наказ ТОВ «Бобрик» № 2-3 від 28.12.2012 року скасований наказом № 15 від 18 жовтня 2017 року.

Щодо вимог Позивача - поновити ОСОБА_1 на посаді директора ТОВ «Бобрик» починаючи з 17 травня 2015 року, та скасувати п. 4 наказу № 15 від 18 жовтня 2017 року ТОВ «Бобрик» в частині звільнення ОСОБА_1 з посади директора ТОВ «Бобрик» за сумісництвом з 17 травня 2015 року у зв`язку з припиненням повноважень на підставі п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України.

Оскільки спір у даній судовій справі пов`язаний із звільненням Позивача за наказом № 2-3 від 28.12.2012 року, а не за наказом №15 від 18 жовтня 2017 року, тому знову ж таки Позивач змінює предмет позову та підстави позову.

Крім того, суду доведено, що звільнення ОСОБА_1 за наказом №15 від 18 жовтня 2017 року оскаржується у судовій справі № 361/7044/17.

Отже, з врахуванням заяви Позивача про збільшення позовних вимог, яка частково прийнята судом до розгляду та враховуючи прохання Позивача залишити без розгляду вимоги в частині визнання недійсним та скасування наказу №2-3 від 28.12.2012р. ТОВ «Бобрик», мають місце вимоги:

- про скасування рішення зборів учасників ТОВ «Бобрик» №3 від 28 грудня 2012 року;

- про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бобрик» (відповідача) на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період часу з 27.12.2013 по 18.10.2017 в розмірі 96 136,99 грн., виходячи з яких й буде вирішуватися спір по суті.

У частині забезпечення доказів шляхом витребування у Товариства з обмеженою відповідальністю «Бобрик» оригіналу протоколу №39 від 18.10.2017 та оригіналу наказу №15 від 18.10.2017 суд відмовляє, оскільки Позивач не обґрунтував необхідність їх витребування та не довів вчинення дій для їх отримання самостійно.

В підготовчому засіданні 09.02.2021 представники сторін, у зв`язку з частковим задоволенням Заяви позивача про збільшення позовних вимог, просили оголосити в підготовчому засіданні перерву для надання можливості подати суду, у разі необхідності, письмові пояснення.

Відповідно до ч.5 ст. 182 ГПК України суд може оголосити перерву у підготовчому засіданні у разі необхідності.

Керуючись ст.ст. 182, 234, ГПК України.

УХВАЛИВ:

1. Оголосити в підготовчому засіданні по справі №361/17/15-ц перерву до 18.02.21 о 12:45 год.

2. Підготовче засідання по справі №361/17/15-ц відбудеться у приміщенні Господарського суду міста Києва за адресою: м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 44-Б, зал №20.

3. Повідомити учасників справи, що інформація по справі, що розглядається, доступна на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: http://court.gov.ua/fair/.

4. Ухвала набирає законної сили 09.02.2021 та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.