РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2021Справа № 910/14479/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Картавцевої Ю.В., за участю секретаря судового засідання Ципки А.М., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком"

до Казенного підприємства "Укрспецзв`язок"

про визнання договору укладеним

Представники:

від позивача: Дідківський О.Л.

від відповідача: Гнатчук В.Л.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Казенного підприємства "Укрспецзв`язок" про визнання договору укладеним.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відмова відповідача від підписання договору про надання телекомунікаційних послуг, який носить обов`язковий характер, свідчить про порушення Закону України «Про телекомунікації», Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг та Господарського кодексу України, тому, просить суд визнати Договір про надання телекомунікаційних послуг споживачам, які здійснюють їх закупівлю за державні кошти (в редакції, що була надіслана на адресу відповідача листом № 421-вих-80D930-80D933-2020 від 17.07.2020) між Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" та Казенним підприємством «Укрспецзв`язок» укладеним.

За змістом ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Зважаючи на категорію та складність спору, дана справа підлягає розгляду в порядку загального позовного провадження.

Згідно з приписами статті 181 Господарського процесуального кодексу України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання. Дата і час підготовчого засідання призначаються суддею з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.09.2020 суд ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначити на 27.10.2020.

20.10.2020 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив.

У підготовче засідання 27.10.2020 прибули представники сторін.

Представник позивача подав відповідь на відзив.

Відповідно до ст. 177 Господарського процесуального кодексу України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

У підготовчому засіданні продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву до 17.11.2020.

10.11.2020 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

У підготовче засідання 17.11.2020 прибув представник позивача, представники відповідача у підготовче засідання не прибули.

У підготовчому засіданні 17.11.2020 судом з`ясовано, що в процесі підготовчого провадження у даній справі вчинені всі необхідні дії передбачені ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті.

За наслідками підготовчого засідання судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.12.2020.

14.12.2020 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про долучення документів.

У судове засідання 15.12.2020 прибули представники сторін.

Представник відповідача подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

У судовому засіданні оголошено перерву до 02.02.2021.

У судове засідання 02.02.2021 прибули представники сторін.

Представник позивача підтримав позовні вимоги, представник відповідача проти задоволення позову заперечив.

У судовому засіданні 02.02.2021 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України» спеціальний зв`язок - зв`язок, що забезпечує передачу секретної та/або службової інформації шляхом застосування відповідних організаційних та технічних заходів; система спеціального зв`язку - сукупність обладнання, засобів, комплексів та систем обробки, передачі, технічного та криптографічного захисту інформації, що організаційно, технічно та функціонально поєднані в єдине ціле, призначена для забезпечення користувачів спеціальним зв`язком.

Згідно з ч. 2 ст. 38 Закону України «Про телекомунікації» відключення кінцевого обладнання підрозділам Міністерства оборони України, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, центральних органів виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки, захисту державного кордону, з`єднувальних ліній служб екстреного виклику здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У пункті 1 Порядку відключення кінцевого обладнання спеціальних користувачів та з`єднувальних ліній служб екстреного виклику, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2004 р. N 607 (далі - Порядок № 607) зазначено, що цим Порядком визначається процедура відключення операторами (провайдерами) телекомунікацій незалежно від форми власності кінцевого обладнання підрозділів Міноборони, СБУ, Держспецзв`язку, Служби зовнішньої розвідки, МВС, Національної поліції, МНС, Адміністрації Держприкордонслужби, Держмитслужби, які користуються телекомунікаційними послугами (далі - спеціальні користувачі), та з`єднувальних ліній служб екстреного виклику.

Відповідно до п. 7 Порядку № 607, відключення обладнання забороняється у разі, коли це може призвести до порушення умов функціонування спеціальних користувачів або служб екстреного виклику. Категорії кінцевого обладнання спеціальних користувачів та з`єднувальних ліній служб екстреного виклику, що не підлягають відключенню, визначаються Держкомзв`язку за поданням Міноборони, Адміністрації Держспецзв`язку, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, МВС, Національної поліції, МНС, Адміністрації Держприкордонслужби, Держмитслужби, інших центральних органів виконавчої влади, яким підпорядковані спеціальні користувачі або відповідні служби екстреного виклику; обладнання забезпечує функціонування засекреченого, шифрованого, спеціального та урядового зв`язку; вводиться воєнний стан, режим надзвичайного стану, здійснюються заходи у зоні надзвичайної екологічної ситуації та оголошується мобілізація.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає, зокрема, про те, що Казенне підприємство "Укрспецзв`язок" є спеціальним користувачем, оскільки, входить до структури Держспецзв`язку, відтак, норми чинного законодавства встановлюють заборону ПАТ «Укртелеком», як оператору, здійснювати відключення телекомунікаційного обладнання.

Позивач неодноразово звертався до відповідача щодо укладення договору про надання телекомунікаційних послуг, зокрема, листом № 421-вих-80D930-80D933-2020 від 17.07.2020 відповідачу було направлено два примірники договору, підписані з боку позивача, однак, відповідач не підписав надіслані примірники та не повернув один з них на адресу позивача, а, також, не склав та не надіслав позивачу відповідний протокол розбіжностей до договору, при цьому, відповідач не заперечував щодо надання йому телекомунікаційних послуг.

З огляду на викладене, позивач просить суд визнати Договір про надання телекомунікаційних послуг споживачам, які здійснюють їх закупівлю за державні кошти (в редакції, що була надіслана на адресу відповідача листом № 421-вих-80D930-80D933-2020 від 17.07.2020) між Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" та Казенним підприємством «Укрспецзв`язок» укладеним (текст договору викладено в прохальній частині позову).

Відповідач проти задоволення позову заперечує та зазначає, що КП «Укрспецзв`язок» не входить до структури Держспецзв`язку, а є окремим підприємством та відноситься до сфери управління Адміністрації Держспецзв`язку; КП «Укрспецзв`язок» не має на своєму балансі систем та засобів спеціального та урядового зв`язку, обладнання, засобів, комплексів та систем, що відповідно до законодавства призначені для забезпечення користувачів спеціальним та урядовим зв`язком, відтак, відповідач не є спеціальним користувачем; разом з тим, передумовою укладення сторонами договору за кошти державного бюджету є проведення переговорної процедури закупівлі у порядку, передбаченому ст. 35 Закону України «Про публічні закупівлі», однак, такої процедури між позивачем та відповідачем проведено не було, що поряд з усім вищенаведеним свідчить про необґрунтованість позовних вимог та відсутність у відповідача обов`язку укладати договір у редакції, що була запропонована позивачем.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Судом було встановлено, що 17.07.2020 позивач направив відповідачу лист № 421-вих-80D930-80D933-2020 від 17.07.2020 з пропозицією розглянути проект Договору про надання телекомунікаційних послуг споживачам, які здійснюють їх закупівлю за державні кошти та протягом 20 днів повернути один підписаний примірник договору до ПАТ «Укртелеком», або у разі виникнення розбіжностей оформити протокол розбіжностей, як це передбачено Господарським кодексом України (докази відправки додано до позовної заяви).

Відповідно до п. 1.1 Договору про надання телекомунікаційних послуг споживачам, які здійснюють їх закупівлю за державні кошти, що був запропонований до підписання відповідачу (далі - Договір) виконавець (Публічне акціонерне товариство «Укртелеком») зобов`язується у 2020 році надавати замовнику (Казенному підприємству «Укрспецзв`язок») телекомунікаційні послуги, а також послуги, пов`язані технологічно з телекомунікаційними послугами (далі - послуги), що визначаються у замовленні послуг та у відповідних додатках до цього договору, а замовник зобов`язується своєчасно оплачувати отримані послуги відповідно до вимог цього договору і умов та порядку надання телекомунікаційних послуг ПАТ «Укртелеком».

Рахунок за послуги замовник повинен оплатити не пізніше останнього числа місяця, що настає за розрахунковим, шляхом перерахування належної до сплати суми на розрахунковий рахунок виконавця. Пеня нараховується на суму заборгованості у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожну добу затримки оплати. При неповній оплаті боргу замовником у першу чергу погашається сума пені. Розрахунковим місяцем вважається кожний календарний місяць, в межах якого надавалися послуги (п. 3.4 Договору).

При невиконанні пункту 3.4 Договору у разі затримки оплати замовником отриманих послуг понад один місяць, крім випадків, передбачених п. 3.13 договору, оператор має право через місяць після отримання замовником письмового попередження, припинити надання послуг та розірвати даний договір, але це не звільняє замовника від зобов`язань здійснити оплату отриманих послуг (п. 6.2 Договору).

Позивач зазначає, що відповідач отримав лист № 421-вих-80D930-80D933-2020 від 17.07.2020, однак, не вчинив жодної з передбачених нормами Господарського кодексу України дій, а саме, не підписав надіслані примірники договору та не склав відповідний протокол розбіжностей по договору, при цьому, відповідач не заперечував щодо надання телекомунікаційних послуг та не відмовлявся від них повністю, а, отже, своїми діями підтвердив згоду на отримання телекомунікаційних послуг у 2020 році.

Згідно з ч. 1-3 ст. 181 Господарського кодексу України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

Відповідно до ст. 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Згідно з ч. 2 ст. 642 Цивільного кодексу України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Статтею 643 Цивільного кодексу України передбачено, що у випадку, якщо у пропозиції укласти договір вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь про прийняття пропозиції протягом цього строку.

Якщо пропозицію укласти договір зроблено усно і в ній не вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, якій було зроблено пропозицію, негайно заявила про її прийняття. Якщо пропозицію укласти договір, в якій не вказаний строк для відповіді, зроблено у письмовій формі, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь протягом строку, встановленого актом цивільного законодавства, а якщо цей строк не встановлений, - протягом нормально необхідного для цього часу (ст. 644 ЦК України).

Відповідно до положень пункту 14 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2012 р. № 295 надання послуг здійснюється у разі: 1) укладення договору відповідно до основних вимог, встановлених НКРЗІ; 2) їх оплати споживачем.

Суд зазначає, що доказів надання відповідачу телекомунікаційних послуг протягом 2020 року та доказів здійснення їх оплати відповідачем, матеріали справи № 910/14479/20 не містять, відтак, твердження позивача про те, що відповідач своїми діями підтвердив згоду на отримання телекомунікаційних послуг оцінюються судом критично, оскільки, викладені доводи не підтверджуються жодними доказами.

Поряд з цим, передумовою укладення сторонами договору про закупівлю товарів (послуг) за кошти державного бюджету є дотримання процедури закупівлі, встановленої Законом України «Про публічні закупівлі».

За змістом статті 1 Закону України «Про публічні закупівлі», публічна закупівля (далі - закупівля) - придбання замовником товарів, робіт і послуг у порядку, встановленому цим Законом; договір про закупівлю - господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.

Однак, суду не надано доказів на підтвердження проведення процедури закупівлі у порядку, визначеному Законом України «Про публічні закупівлі», тому, навіть при встановлені факту надання послуг (виконання робіт) до проведення процедури закупівлі, підстави для визнання Договору укладеним - відсутні.

Щодо обов`язку відповідача укласти Договір про надання телекомунікаційних послуг споживачам, які здійснюють їх закупівлю за державні кошти в силу приписів законодавства, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно з частиною першою статті 187 Господарського кодексу України, спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов`язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

Згідно з ч. 2 ст. 38 Закону України «Про телекомунікації» відключення кінцевого обладнання підрозділам Міністерства оборони України, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, центральних органів виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки, захисту державного кордону, з`єднувальних ліній служб екстреного виклику здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 7 Порядку № 607, відключення обладнання забороняється у разі, коли це може призвести до порушення умов функціонування спеціальних користувачів або служб екстреного виклику. Категорії кінцевого обладнання спеціальних користувачів та з`єднувальних ліній служб екстреного виклику, що не підлягають відключенню, визначаються Держкомзв`язку за поданням Міноборони, Адміністрації Держспецзв`язку, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, МВС, Національної поліції, МНС, Адміністрації Держприкордонслужби, Держмитслужби, інших центральних органів виконавчої влади, яким підпорядковані спеціальні користувачі або відповідні служби екстреного виклику; обладнання забезпечує функціонування засекреченого, шифрованого, спеціального та урядового зв`язку; вводиться воєнний стан, режим надзвичайного стану, здійснюються заходи у зоні надзвичайної екологічної ситуації та оголошується мобілізація.

Так, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 08.07.2015 № 705-р утворено Казенне підприємство "Укрспецзв`язок" з віднесенням його до сфери управління Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

Відповідно до частин 2-4 статті 76 Господарського кодексу України казенне підприємство створюється за рішенням Кабінету Міністрів України. У рішенні про створення казенного підприємства визначаються обсяг і характер основної діяльності підприємства, а також орган, до сфери управління якого входить підприємство, що створюється. Реорганізація і ліквідація казенного підприємства проводяться відповідно до вимог цього Кодексу за рішенням органу, до компетенції якого належить створення даного підприємства. Майно казенного підприємства закріплюється за ним на праві оперативного управління. Казенне підприємство є юридичною особою, має відповідні рахунки в установах державного банку, печатку із своїм найменуванням.

Пунктом 2.1 Статуту Казенного підприємства «Укрспецзв`язок», затвердженого Наказом Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 18 вересня 2019 року № 496 (у редакції наказу Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 23 листопада 2020 року № 743) (далі - Статут) визначено, що Підприємство утворено з метою забезпечення функціонування вузлів зв`язку спеціального призначення у мирний час, в умовах надзвичайних ситуацій, надзвичайного та воєнного стану для задоволення потреб в телекомунікаційних послугах, забезпечення інтересів обороноздатності та безпеки держави.

Зі змісту п. п. 3.1, 3.5 Статуту вбачається, що Підприємство є юридичною особою, має самостійний баланс, розрахунковий, валютний та інші рахунки в установах банків, печатку зі своїм найменуванням, а також може мати товарний знак, який реєструється відповідно до законодавства.

Частинами 1-2 статті 5 Закону України «Про Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України» Державна служба спеціального зв`язку та захисту інформації України має таку загальну структуру:

центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сферах організації спеціального зв`язку, захисту інформації, телекомунікацій та користування радіочастотним ресурсом України;

територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сферах організації спеціального зв`язку, захисту інформації, телекомунікацій та користування радіочастотним ресурсом України;

територіальні підрозділи;

Головне управління та підрозділи урядового фельд`єгерського зв`язку;

навчальні, охорони здоров`я, санаторно-курортні та інші заклади, науково-дослідні, науково-виробничі та інші установи і організації.

До сфери управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сферах організації спеціального зв`язку, захисту інформації, телекомунікацій та користування радіочастотним ресурсом України, входять державні підприємства, установи та організації, діяльність яких пов`язана із забезпеченням виконання покладених на Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України завдань.

Підпунктом 85 пункту 4 Положення про Адміністрацію Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2014 р. № 411, визначено, що Адміністрація Держспецзв`язку відповідно до покладених на неї завдань здійснює в межах повноважень, передбачених законом, функції з управління об`єктами державної власності, що належать до сфери управління Адміністрації Держспецзв`язку.

З наведеного вбачається, що Казенне підприємство "Укрспецзв`язок" віднесено до сфери управління Адміністрації Держспецзв`язку, однак, до структури Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, КП «Укрспецзв`язок» не входить, що в свою чергу свідчить про необґрунтованість доводів позивача щодо поширення на спірні відносини приписів ч. 2 ст. 38 Закону України «Про телекомунікації».

Окремо слід звернути увагу на те, що п. 6.2 запропонованого позивачем Договору визначено право оператора припинити надання обумовлених договором послуг, зокрема, у разі затримки оплати, поряд з цим, необхідність укладання між сторонами договору позивач обґрунтовує саме забороною ПАТ «Укртелеком» здійснювати відключення телекомунікаційного обладнання відповідача в силу приписів чинного законодавства.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання Договору про надання телекомунікаційних послуг споживачам, які здійснюють їх закупівлю за державні кошти (в редакції, що була надіслана на адресу відповідача листом № 421-вих-80D930-80D933-2020 від 17.07.2020) між Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" та Казенним підприємством «Укрспецзв`язок» укладеним, а, відтак, про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача покладаються на позивача у зв`язку з відмовою в позові.

Керуючись ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 12.02.2021

Суддя Ю.В. Картавцева