ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"11" лютого 2021 р.м. Одеса Справа № 916/3230/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М.

при секретарі судового засідання: Пелехатій А.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Тодорашко А.В. (самопредставництво);

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Чорноморської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація морського порту Чорноморськ) (68001, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Праці,6, );

до відповідача Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" (68001, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Праці, 6, );

про стягнення 1 059 057,86 грн.

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 11.11.2020 року Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Чорноморської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація морського порту Чорноморськ) звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" про стягнення 1 059 057,86 грн, з яких 892983, 23 грн - основної заборгованості, 118 227, 98 грн - пені, 25 222, 72 грн - інфляційні витрати та 22 623, 93грн - 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору про забезпечення доступу Портового оператора до причалу(ів) №199-П-АМПУ-17 від 29.12.2017 року в частині оплати наданих послуг.

Ухвалою господарського суду від 16.11.2020 року за даним позовом було відкрито провадження у справі №916/3230/20 за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання на 09.12.2020 року.

04.12.2020 року до суду від Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" надійшло клопотання про зменшення розміру пені (вх.№ГСОО 32494/20), відповідно до якого відповідач просив суд зменшити розмір пені до 5%, а саме до 5911, 40 грн.

09.12.2020 року до суду від Чорноморської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" надійшла заява (вх.№ГСОО 32922/20), відповідно до якого, у зв`язку із запровадженням карантину на всій території України, просив суд здійснити розгляд справи без участі його представника.

Ухвалою суду від 09.12.2020 року судом було відкладено підготовче засідання на 21.12.2020 року.

21.12.2020 року до суду від Чорноморської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" надійшла заява (вх.№ГСОО 33973/20), відповідно до якого, у зв`язку із запровадженням карантину на всій території України, просив суд здійснити розгляд справи без участі його представника.

Ухвалою суду від 21.12.2020 року судом було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 13.01.2021 року.

13.01.2021 року до суду від Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" надійшло клопотання (вх.№ГСОО 738/21), в якому відповідач просив суд відкласти розгляд справи у зв`язку із здійсненням заходів щодо мирового врегулювання спору між сторонами.

У судовому засіданні від 13.01.2021 року та 03.02.2021 року судом було оголошено перерву до 03.02.2021 року та до 11.02.2021 року відповідно.

У судовому засіданні від 11.02.2021 року представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання від 11.02.2021 року не з`явився, однак про дату, час та місце судових засідань повідомлявся належним чином шляхом направлення ухвал суду на його юридичну адресу, яка зазначена у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських та на офіційну електронну пошту, про поважність причин відсутності не повідомляв, своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористався, жодних заперечень проти позову не надав.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

В судовому засіданні 11.02.2021 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено 12.02.2021 року.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість доказів, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, повно, всебічно і об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов таких висновків:

Відповідно до ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 901 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Надаючи правову оцінку договірним правовідносинам, що відбулись між сторонами суд зазначає, що укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

29.12.2017р. між Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація) та Державним підприємством "Морський торговельний порт "Чорноморськ" (Портовий оператор) укладено Договір про забезпечення доступу портового оператора до причалу(ів) за №199-П-АМПУ-17 (надалі - Договір), відповідно до якого Адміністрація зобов`язалася забезпечити доступ Портового оператора до причалу(ів) №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 26, 27, 28, 29 Іллічівської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (надалі - Послуга), що перебуває у господарському віданні Адміністрації для проведення Портовим оператором вантажно-розвантажувальних робіт, а Портовий оператор зобов`язався сплатити Адміністрації плату за Послуги.

Послуга надається з метою забезпечення виконання Портовим оператором вантажно- розвантажувальних робіт та надання послуг із використанням причалу(ів) у межах, визначених у паспорті споруди, а саме довжини та ширини конструкції (конструктивної ширини) споруди.

Відповідно до п. 2.1.3. Договору, адміністрація зобов`язана складати у двох примірниках акт наданих послуг та рахунок за надані послуги за державними регульованими тарифами, на підставі наданої портовим оператором інформації за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, з урахуванням пунктів 3.2., 3.3. цього договору. Акт наданих послуг та рахунок за надані послуги складаються протягом календарного періоду (місяця) якщо Портовим оператором здійснено обробку понад однієї суднової партії, можливо складання акту наданих послуг та рахунку за надані послуги за календарний період (місяць).

В свою чергу Портовий оператор згідно п. 2.3.15. Договору зобов`язаний здійснювати оплату наданої Адміністрацією послуги в порядку та на умовах, визначених цим договором та чинним законодавством України.

Крім того умовами п. 2.3.21. Договору на Портового оператора також покладено зобов`язаний підписувати отримані від Адміністрації Акти наданих послуг протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати їх оформлення. Якщо у цей строк Портовий оператор не повернув підписаний Акт наданих послуг або не надав зауваження до наданих послуг, цей Акт вважається Сторонами погодженим (підписаним), а послуги вважаються прийнятими.

Відповідно до п. 3.1. Договору, нарахування плати за послуги із забезпечення доступу Портового оператора до причалу(ів), що перебуває(ють) у господарському віданні Адміністрації, здійснюється за тарифами відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України від 18.12.2015 № 541 "Про затвердження Тарифів на послуги із забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні адміністрації морських портів України", зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 22.12.2015 за№ 1608/28053.

Для формування рахунку та акту наданих послуг за підсумками календарного періоду (місяця) Портовий оператор надає до Адміністрації у перший робочий день місяця, наступного за звітним, інформацію та документи, передбачені додатком 3 до цього договору, в паперовому/електронному вигляді. Формування рахунку та акту наданих послуг здійснюється на останню дату календарного періоду (місяця) протягом 6-ти робочих днів місяця наступного за звітним.

Згідно п. 3.4. Договору, оплата рахунків здійснюється шляхом банківського переказу грошових коштів Портовим оператором на поточний рахунок Адміністрації протягом 20 (двадцяти) банківських днів з дати виставлення Адміністрацією рахунку на оплату послуг.

Пунктом 3.7. Договору, сторони погодили, що при порушенні термінів оплати, передбачених цим договором, Адміністрація залишає за собою право не приймати наступне судно Портового оператора до обробки, з віднесенням відповідальності за простій судна на Портового оператора.

Відповідно до п. 6.4. Договору, за порушення Портовим оператором строків оплати, вказаних у цьому договорі, стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, діючої в період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, враховуючи день оплати. Оплата пені і штрафу не звільняє Портового оператора від обов`язку сплатити суму заборгованості.

Цей Договір набирає чинності з дати його підписання обох сторін і діє протягом 3 років з дати його підписання. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору за 30 календарних днів до закінчення строку його чинності, договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, з урахуванням змін у законодавстві на дату продовження цього договору (п.7.1. договору).

Згідно п. 7.2. Договору, закінчення строку дії цього Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору.

Матеріалами справи підтверджено та сторонами по справі жодним чином не заперечується факт надання Адміністрацією відповідачу послуг, обумовлених договором, що підтверджується рахунками з додатками, а також підписаними та скріпленими печатками сторін актами здачі-прийняття робіт (наданих послуг).

При цьому, судом встановлено, що на підставі листа Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" від 14.04.2020р. №380/03.10-10-745 (т.1 а.с.226), яким позивачу надано додаткову інформацію для виставлення рахунку 17.02.2020р №229/03.10, тобто підтверджено фактичний об`єм прийнятого товару, Адміністрацією морського порту Чорноморськ було скореговано (зменшено) суму рахунку №ПО/2558 від 15.04.2020 року та фактично виставлено новий рахунок № ПО/2558Р на суму 199938,85 грн (т. 1 а.с. 109).

Наявні в матеріалах справи виписки по рахунках (т.2 а.с.1-5) свідчать про здійснення відповідачем часткової оплати виставлених рахунків. Доказів оплати виставлених відповідачу рахунків на суму 892 983, 23 грн матеріали справи не містять.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи положення ст. 204 ЦК України, щодо презумпції правомірності правочину, який не був визнаний судом недійсним у встановленому порядку, договір про забезпечення доступу портового оператора до причалу(ів) за №199-П-АМПУ-17 є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 3 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Враховуючи наявні в матеріалах справи докази у сукупності, суд вважає доведеним факт надання позивачем послуг, обумовлених договором.

В свою чергу, оскільки належних доказів, які підтверджують оплату ДП "Морський торговельний порт "Чорноморськ" наданих послуг на суму 892 983, 23 грн. відповідачем згідно приписів ст.ст. 74, 76-77 ГПК України, суду не надано, а вказана заборгованість підтверджується матеріалами справи, суд вважає позовні вимоги Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Чорноморської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація морського порту Чорноморськ) в цій частині цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами частини першої статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 2 ст. 343 Господарського кодексу України встановлено, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

З огляду на викладене, враховуючи положення п.6.4. договору, а також факт оплати наданих послуг з простроченням, суд вважає правомірним нарахування позивачем відповідачу пені.

Водночас, відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із ст.253 Цивільного кодексу України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Таким чином, приписами частини шостої статті 232 ГК України передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане. Водночас, хоча законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду, однак його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу такого строку не може бути змінений за згодою сторін.

Положенням ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Водночас, досліджуючи наданий позивачем розрахунок суми пені, суд встановив його помилковість, адже позивачем не враховано вищенаведені положення, в частині початку перебігу строку для нарахування пені, положення ч.5 ст. 254 ЦК України, а також при відрахуванні строку, передбаченого у п.3.4 Договору, не враховано, що 9 березня та 20 квітня 2020 року є вихідними днями. Враховуючи наведене, судом за допомогою системи "Ліга-закон" було зроблено власний розрахунок пені по спірним рахункам. Таким чином, з урахуванням зроблених судом розрахунків, загальна сума пені складає 118 227, 98 грн.

Водночас, вирішуючи питання щодо зменшення розміру пені, з урахуванням відповідного клопотання відповідача, суд вказує наступне.

Так, норми матеріального права, а саме ст.233 ГК України, яка цілком кореспондується із ч.3 ст. 551 ЦК України, встановлюють, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

При цьому, суд акцентує увагу на тому, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання за положенням частини першої статті 550 ЦК України.

Разом з цим, наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено і в Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення пені.

При цьому, обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Також при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, врахувати інтереси обох сторін.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, від 04.12.2018 у справі №916/65/18, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі №904/5830/18, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 27.01.2020 у справі №916/469/19.

Водночас, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним із завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому вона має обов`язковий для учасників правовідносин характер.

Оцінюючи можливість зменшення суми пені, суд, зазначає, що зменшення розміру пені до 5% фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

З огляду на недоведеність відповідачем існування обставин, які стали би підставою для зменшення розміру заявлених до стягнення сум неустойки, господарський суд доходить висновку про обґрунтованість стягнення нарахованих позивачем штрафних санкцій.

Згідно частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, суд встановив його помилковість з аналогічних підстав, які були допущені при розрахунку пені, з огляду на що, судом за допомогою системи "Ліга-закон" було зроблено власний розрахунок 3% річних по кожному рахунку. Таким чином, з урахуванням зроблених судом розрахунків, загальна сума 3% річних, що підлягає стягненню складає 22 225, 67 грн.

Стосовно інфляційних нарахувань, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, суд вказує, що такі нарахування не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно із Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Саме такі рекомендації судам щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ викладені у розділі 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань".

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд встановив його помилковість з аналогічних підстав, допущених при розрахунку пені. Враховуючи наведене, судом за допомогою системи "Ліга-закон" було зроблено власний розрахунок інфляційних втрат по означеним рахункам. Таким чином, загальна сума інфляційних втрат складає 22493, 82 грн, а отже вимоги в цій частині підлягають також частковому задоволенню.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, витрати по сплаті судового збору (без урахуванням зменшення судом суми штрафу), відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.129, 232, 233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" (68001, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Праці, 6, ) на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (01135, м. Київ, пр.Перемоги, 14, ) в особі Чорноморської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація морського порту Чорноморськ) (68001, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Праці, 6, ) основний борг у розмірі 892 983 /вісімсот дев`яносто дві тисячі дев`ятсот вісімдесят три/ грн. 23 коп., пеню у розмірі 114 578 /сто чотирнадцять тисяч п`ятсот сімдесят вісім/ грн. 34 коп, інфляційні втрати у розмірі 22 493/двадцять дві тисячі чотириста дев`яносто три/ грн. 82 коп, 3% річних у розмірі 22 225 /двадцять дві тисячі двісті двадцять п`ять/ грн. 67 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 15784 /п`ятнадцять тисяч сімсот вісімдесят чотири/ грн. 20 коп.

3.В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 12 лютого 2021 р.

Суддя Ю.М. Невінгловська