УХВАЛА

15 лютого 2021 року

м. Київ

Справа № 914/1898/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Сухового В.Г. - головуючого, Берднік І.С., Міщенка І.С.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія ВЕЕМ-Металавтопром" на постанову Західного апеляційного господарського суду від 14.12.2020 (головуючий суддя Якімець Г.Г., судді Гриців В.М., Зварич О.В.) та рішення Господарського суду Львівської області від 27.12.2019 (суддя Матвіїв Р.І.) у справі № 914/1898/18

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Львівський завод фрезерних верстатів"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія ВЕЕМ-Металавтопром", 2) Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у місті Львові, 3) Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, 4) Давидівської сільської ради Об`єднаної територіальної громади Пустомитівського району Львівської області

про визнання права власності на пожежний резервуар, скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, скасування рішення про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, скасування запису про право власності №20675290, зобов`язання відповідача-1 не чинити перешкоди в користуванні позивачем пожежним резервуаром, зобов`язання відповідача-1 відновити пожежний резервуар, привівши його до попереднього стану відповідно до технічного паспорта,

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія ВЕЕМ-Металавтопром"

до 1) Товариства з додатковою відповідальністю "Львівський завод фрезерних верстатів", 2) Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, 3) Державного реєстратора Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Живка Михайла Олександровича

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - 2 Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю у місті Львові

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - 3 Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради

про визнання незаконним та скасування Переліку майна, переданого до статутного фонду Товариства з додатковою відповідальністю "Львівський завод фрезерних верстатів", скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), скасування записів про право власності,

ВСТАНОВИВ:

18.01.2021 Товариство з додатковою відповідальністю "Компанія ВЕЕМ-Металавтопром" надіслало безпосередньо на адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Західного апеляційного господарського суду від 14.12.2020 та рішення Господарського суду Львівської області від 27.12.2019 у справі № 914/1898/18.

В тексті касаційної скарги міститься клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке мотивоване тим, що скаржник отримав оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції на електронну пошту - 29.12.2020, у зв`язку з чим просить суд поновити строк на касаційне оскарження.

На підтвердження дати отримання копії оскаржуваної постанови, скаржником до матеріалів касаційної скарги додано протокол створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису від 17.01.2021 зі змісту якого убачається, що Західний апеляційний господарський суд підписав та надіслав копію оскаржуваної постанови - 29.12.2020.

Згідно з частиною 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Приписами частини 2 статті 288 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

З огляду на зазначене та виходячи з положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо забезпечення права скаржника на доступ до суду та пункту 8 частини 2 статті 129 Конституції України про забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках, колегія суддів визнала наведені скаржником підстави для поновлення строку на касаційне оскарження поважними.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд дійшов висновку, що касаційна скарга не відповідає вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на таке.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 287 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Відповідно до частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Враховуючи вищенаведені законодавчі положення, скаржнику слід врахувати, що у касаційній скарзі необхідно зазначити підставу (підстави), на якій (яких) вона подається, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав), із зазначенням у чому полягає неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, чітко вказати яку саме норму (закон) суди застосували не правильно, як її слід було б застосувати до спірних правовідносин (з обґрунтованим посиланням на висновки Верховного Суду, чи необхідність відступлення від такого висновку, чи відсутність такого висновку у подібних правовідносинах), і як це вплинуло на вирішення спору.

У поданій касаційній скарзі скаржник зазначає, що підставою касаційного оскарження судових рішень є відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (п.3. ч.2 ст. 287 ГПК України). При цьому, скаржник зазначає, що проаналізувавши висновки Верховного Суду, не було знайдено позицію Верховного Суду щодо схожих правовідносин, а навіть за наявності певної схожості між цією справою та іншими справами, під час поглибленого вивчення їх обставин, виявляється їх відмінність в обставинах.

Зміст касаційної скарги хоча і містить посилання на відсутність правового висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, проте в порушення вищенаведених процесуальних вимог, скаржник у поданій касаційній скарзі не зазначає щодо якої саме норми права відсутній правовий висновок Верховного Суду із конкретизацією правовідносин, в яких цей висновок відсутній.

За таких обставин, враховуючи, що скаржник у поданій касаційній скарзі визначив підставу касаційного оскарження судового рішення, передбачену пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, а в касаційній скарзі не зазначено щодо якої саме норми права відсутній правовий висновок Верховного Суду із конкретизацією правовідносин, в яких цей висновок відсутній, така скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає залишенню без руху.

Отже, перевіркою щодо форми та змісту касаційної скарги на відповідність вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України, Верховним Судом встановлено, що касаційна скарга не відповідає вимогам пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України враховуючи вищевикладені недоліки.

Таким чином, скаржнику слід виконати вимоги пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України та усунути недоліки касаційної скарги у спосіб, визначений судом, а саме протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали подати до суду касаційну скаргу в новій редакції.

При цьому, касаційну скаргу в новій редакції слід подати в Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у встановлений цією ухвалою строк, а також надати суду докази надіслання копії касаційної скарги в новій редакції іншим учасникам справи.

Окрім цього, відповідно до пункту 2 частини 4 статті 290 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги, скаржником не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі за подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції, що підтверджується також переліком додатків до касаційної скарги.

Згідно з частиною 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір" № 3674 - VI.

Таким чином, суд касаційної інстанції зазначає, що скаржнику необхідно усунути недоліки касаційної скарги та надати суду документ на підтвердження сплати судового збору у встановлених законом порядку і розмірі, який має бути перерахований за реквізитами рахунку для зарахування до державного бюджету судового збору за розгляд справ Верховним Судом.

Відповідно до частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Підсумовуючи вище викладене, cуд касаційної інстанції зазначає, що скаржнику необхідно усунути недоліки касаційної скарги шляхом подання до суду касаційної інстанції:

1) касаційну скаргу в новій редакції з урахуванням вищенаведених недоліків;

2) докази надіслання копії касаційної скарги в новій редакції з додатками іншим учасникам справи;

3) документ на підтвердження сплати судового збору у встановлених законом порядку і розмірі, який має бути перерахований за реквізитами рахунку для зарахування до державного бюджету судового збору за розгляд справ Верховним Судом.

Керуючись статтями 119, 174, 234, 287, 288, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю "Компанія ВЕЕМ-Металавтопром" строк на касаційне оскарження постанови Західного апеляційного господарського суду від 14.12.2020 та рішення Господарського суду Львівської області від 27.12.2019 у справі № 914/1898/18.

2. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія ВЕЕМ-Металавтопром" на постанову Західного апеляційного господарського суду від 14.12.2020 та рішення Господарського суду Львівської області від 27.12.2019 у справі № 914/1898/18 залишити без руху.

3. Надати скаржнику строк, тривалістю 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали, для усунення недоліків касаційної скарги.

4. Довести до відома скаржника, що поштову кореспонденцію слід надсилати за адресою Касаційного господарського суду: 01016, м. Київ, вул. О.Копиленка, 6.

5. У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали, касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Суховий В.Г.

Судді Берднік І.С.

Міщенко І.С.