УХВАЛА

м. Київ

15.02.2021Справа № 910/13145/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Селівона А.М., розглянувши матеріали за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «СЛ-Плюс»

про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва

у справі № 910/13145/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СЛ-Плюс»

до Комунального підприємства «Київтранспарксервіс»

про визнання недійсним одностороннього правочину та визнання за позивачем права

Представники учасників справи: без виклику.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СЛ-Плюс» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» про визнання недійсним одностороннього правочину та визнання за позивачем права.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що незважаючи на належне виконання ним умов Договору про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування № ДНП-2017-12/33 від 01.12.2017, укладеного між сторонами, відповідачем направлено позивачу Лист № 053/05-3057 від 04.09.2019 з повідомленням про дострокове розірвання Договору в односторонньому порядку у зв`язку з використанням фіксованих місць для паркування не за цільовим призначенням, який, за доводами позивача, є правочином та підлягає визнанню недійсним в судовому порядку.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23 грудня 2019 року у справі № 910/13145/19, яке залишено без змін постановою північного апеляційного господарського суду від 24.06.2020 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю. При цьому суд виходив з того, що є доведеним факт використання фіксованих місць для паркування не за цільовим призначенням - на території пакувального майданчика розміщено автосалон «AutoPodium», а також враховано факт укладення товариством з обмеженою відповідальністю «СЛ-Плюс» та фізичною особою-підприємцем Зінченком О.В. договору про надання послуг паркування транспортних засобів від 01.01.2018, на підставі якого фізична особа-підприємець Зінченко О.В. розмістив на місцях для паркування майданчик з продажу автомобілів.

11 грудня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «СЛ-Плюс» звернулося до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва № 910/13145/19 від 23.12.2019 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.12.2020 року у справі № 910/13145/19 заяву позивача про перегляд рішення суду від 23.12.2019 року за нововиявленими обставинами залишено без розгляду.

Також 29 грудня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «СЛ-Плюс» через канцелярію господарського суду звернулося з заявою б/н б/д про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва № 910/13145/19 від 23.12.2019 року.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.12.2020 року у зв`язку з відпусткою судді Грєхової О.А. заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами передано на розгляд судді Селівону А.М.

19.01.2021 року від заявника через канцелярію суду надійшли доповнення до заяви про перегляд рішення Господарського суду міста Києва № 910/13145/19 від 23.12.2019 року за нововиявленими обставинами, в яких ТОВ "СЛ-ПЛЮС" наголошує на вирішенні під час касаційного оскарження питання укладення мирової угоди, в затвердження якої ухвалою Верховного Суду від 08.12.2020 року було відмовлено.

Згідно ч. 1 ст. 320 ГПК України рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

За приписами п. 1 ч. 2 ст. 320 ГПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Як встановлено судом, в обґрунтування поданої заяви заявник посилається на встановлений Господарським судом Миколаївської області під час розгляду справи № 910/15895/19 за позовом ТОВ "СЛ-ПЛЮС" до ФОП Зінченка О.В. про припинення дії договору про надання послуг та зобов`язання відповідача припинити господарську діяльність преюдиційний факт відсутності здійснення Товариством з обмеженою відповідальністю «СЛ-Плюс», Фізичною особою-підприємцем Зінченком О.В та будь-якими іншими особами господарської діяльності на території паркувального майданчику, що, на думку заявника, є істотниими для справи обставинами, що не могли бути встановлені судомна час розгляду справи та не були відомі заявнику.

Окрім цього в заяві про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами заявником викладене клопотання про визнання причин пропуску строку на подання вказаної заяви, передбаченого ст. 321 ГПК України, поважними.

Обґрунтовуючи зазначене клопотання заявник стверджує про відсутність можливості вчасно звернутися з цією заявою зважаючи на дату отримання тексту рішення Господарського суду Миколаївської області № 910/15895/19 від 13.08.2020 року (повний текст рішення складено 27.08.2020 року), а саме 04.09.2020 року, а також перебування даної справи № 910/13145/19 в цей час на розгляді в Верховному Суді за наслідками звернення ТОВ "СЛ-ПЛЮС" із касаційною скаргою, розгляд якої закінчився шляхом закриття касаційного провадження ухвалою Верховного Суду від 08.12.2020 року.

Суд звертає увагу, що одним із елементів поняття справедливого судового розгляду є принцип рівності сторін, який також включає принцип змагальності процесу, що полягає у наданні рівних процесуальних можливостей сторонам у захисті їхніх прав і законних інтересів.

За приписами ст. 7 ГПК України господарський суд зобов`язаний забезпечити процесуальну рівність сторін. При цьому суд повинен: не допускати процесуальних переваг однієї сторони перед іншою; однаково вимагати від сторін виконання їхніх процесуальних обов`язків; однаковим чином застосовувати до сторін заходи процесуальної відповідальності.

У п. 87 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" (Заява № 65518/01) від 06.09.2005 року викладено правову позицію, відповідно до якої принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (рішення у справі Ruiz-Mateos). Тобто, невід`ємним принципом права на змагальний судовий процес є надання кожній стороні в судовому провадженні можливості розглянути й оспорити будь-який доказ чи твердження, наведені з метою справити вплив на рішення суду.

Згідно до ч.1 ст.115 ГПК України строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

В силу приписів ч.1,5 ст.116 цього Кодексу перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Перебіг строку, закінчення якого пов`язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події.

Відповідно до ч. 1 ст. 113 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Згідно з приписами ч.ч. 1, 2 ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Нормами статті 321 ГПК України встановлено, що заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 320 цього Кодексу (істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи), учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 321 ГПК України заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 3 частини третьої статті 320 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції щодо доступності правосуддя та справедливого розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, у тому числі й процесуальні заборони і обмеження, метою яких є недопущення перетворення судового розгляду у безладний процес.

Розглянувши заяву позивача про визнання пропуску строку, передбаченого ст. 321 ГПК України, поважним суд зазначає, що перебування матеріалів справи № 910/13145/19 на розгляді в суді касаційної інстанції на момент оприлюднення тексту рішення Господарського суду Миколаївської області № 910/15895/19 від 13.08.2020 року та отримання його позивачем - ТОВ "СЛ-ПЛЮС" жодним чином не унеможливлює реалізацію стороною по справі права на звернення до суду першої інстанції із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Наразі, згідно положень п. 17.1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України вирішення питання щодо прийняття до розгляду заяви сторони про перегляд рішення за нововиявленими обставинами за умови направлення матеріалів справи до суду вищої інстанції підлягає відкладенню до повернення матеріалів такої справи, а саме № 910/13145/19 до Господарського суду міста Києва, з подальшим розглядом після повернення матеріалів справи до суду.

При цьому суд констатує, що станом на дату відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів справи № 910/13145/19 касаційною інстанцією ухвалою від 20.10.2020 року, зважаючи на зазначену позивачем дату отримання рішення Господарського суду Миколаївської області № 910/15895/19 від 13.08.2020 року - 04.09.2020 року, право на вчинення процесуальних дій щодо звернення до суду з заявою про перегляд рішення від 23.12.2019 року за нововиявленими обставинами вже було втрачено.

Окремо суд звертає увагу на факт попереднього звернення позивача до суду з заявою про перегляд рішення суду від 23.12.2019 року у справі № 910/1345/19 за нововиявленими обставинами з підстав та за обставин пропуску строку звернення, які є тотожними обставинам та підставам, зазначеним в поданій суду 29.12.2020 року заяві згідно ст. 321 ГПК України.

За таким обставин, враховуючи вищенаведені приписи Господарського процесуального законодавства та пропуск заявником відповідних процесуальних строків, причини якого судом поважними не визнаються, суд приходить до висновку, що заява про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 23.12.2019 року у справі № 910/13145/19 за нововиявленими обставинами має бути залишена судом без розгляду.

Виходячи з вищезазначеного та керуючись ст.ст. 118, 232, 233, 234, 235, 321 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «СЛ-Плюс» про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва № 910/13145/19 від 23.12.2019 року залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання 15.02.2021 року та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.М.Селівон