ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"03" лютого 2021 р.м. Одеса Справа № 916/2942/20

Господарський суд Одеської області у складі:

судді С.В. Літвінова

при секретарі Т.О. Липі

розглянувши справу в підготовчому засіданні за позовом Державного підприємства "Адміністрація морських портів України"; в особі, якою є Чорноморська філія Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (вул. Праці, буд. 6, Чорноморськ, Одеська область, 68001); до відповідача: Державне підприємство "Морський торговельний порт "Чорноморськ" (вул.Праці, 6, Чорноморськ, Одеська область, 68001) про стягнення 3 661 504,35 грн.;

за участю представників:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

Встановив: Державне підприємство "Адміністрація морських портів України в особі Чорноморської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ", в якому просить господарський суд: про стягнення 3661504,35 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем договору про відшкодування витрат з використання електричної енергії №48-Пп-ЧФ-20 від 18.06.2020р..

Ухвалою господарського суду Одеської області від 19.10.2020р. прийнято позовну заяву Державного підприємства „Адміністрація морських портів України в особі Чорноморської філії до розгляду та відкрито провадження у справі №916/2942/20. Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження..

Сторони в судове засідання не зявились але представником позивача подано клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

Представник відповідача в судові засідання не з`являвся, про місце, дату та час судових засідань повідомлявся судом за юридичною адресою відповідно, що підтверджується поштовими повідомленнями. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

Відповідно до ч.9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, суд вирішує справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України.

У судовому засіданні 03.02.2021р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

Між державним підприємством «Адміністрація морських портів України» та державним підприємством «Морський торговельний порт «Чорноморськ» (далі - ДП «МТП «Чорноморськ»/Замовник/Відповідач) було укладено Договір про відшкодування витрат з використання електричної енергії № 48-Пп-ЧФ-20 від 18.06.2020 (далі - Договір).

Права та обов`язки державного підприємства «Адміністрація морських портів України» за Договором реалізує Чорноморська філія державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація морського порту Чорноморськ) (далі - Виконавець/ЧФ ДП «АМПУ»/Позивач).

В порядку та на умовах визначених Договором, ЧФ ДП «АМПУ» зобов`язується забезпечити постачання електричної енергії ДП «МТП «Чорноморськ», а останній зобов`язується відшкодувати витрати за поставлену електричну енергію відповідно до умов Договору.

Розрахунковим періодом для відшкодування витрат за поставлену електричну енергію приймається один місяць з 1 по 30 (31) число (п. 7.1. Договору).

Згідно умов Договору (п.7.4.) оплата вартості відшкодування витрат з використання електричної енергії здійснюється за фактом їх надання протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з дати підписання Акту наданих послуг.

Відповідно до п. 11.1. Договору даний Договір набуває чинності з дня його підписання сторонами та скріплення печатками, при цьому сторони домовились, що даний Договір регламентує взаємовідносини між сторонами, що виникли з 01.05.2020 року згідно ст. 631 ЦК України і діє до 31.07.2020 року.

Для оплати вартості наданих в травні-липні 2020 року послуг ЧФ ДП «АМПУ» було виставлено ДП «МТП «Чорноморськ» наступні рахунки: № Пр/6613 від 31.05.2020 на суму 1 468 809, 86 грн.; № Пр/7951 від 30.06.2020 на суму 1 082 469, 43 грн.; № Пр/9354 від 31.07.2020 на суму 1 085 107, 07 грн.

Акти здачі-прийняття робіт (наданих послуг) за вищезазначеними рахунками прийнято, підписано уповноваженою особою ДП «МТП «Чорноморськ» та засвідчено печаткою підприємства.

Як зазначає позивач, в порушення умов Договору Відповідачем рахунки № Пр/6613 від 31.05.2020, № Пр/7951 від 30.06.2020, № Пр/9354 від 31.07.2020 до теперішнього часу не сплачено, у зв`язку з чим за державним підприємством «Морський торговельний порт «Чорноморськ» рахується заборгованість у сумі 3 636 386, 36 грн.

Враховуючи, що відповідач Своїми діями порушив права та законні інтереси Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі, якою є Чорноморська філія Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", позивач звернувся до суду з позовною заявою, згідно якої просить суд стягнути з відповідача основний борг 3 636 386,36 грн., 3% річних у розмірі 25 117, 99 грн. та витрат на сплату судового збору..

Суд, розглянувши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено судом, правовідносини між Державним підприємством „Адміністрація морських портів України та Державним підприємством „Морський торговельний порт „Чорноморськ виникли на підставі укладеного між ними договору про відшкодування витрат з використання електричної енергії № 48-Пп-ЧФ-20 від 18.06.2020

Відповідно до ч.1 ст. 901 Цивільного кодексу України, договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1. ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Дослідивши обставини спору, судом було встановлено факт неналежного виконання Державним підприємством „Морський торговельний порт „Чорноморськ прийнятих на себе зобов`язань за умовами договору про відшкодування витрат з використання електричної енергії № 48-Пп-ЧФ-20 від 18.06.2020 щодо своєчасної сплати заборгованості.

Так, судом встановлено наявність заборгованості відповідача з поставлений товар у розмірі 3636386,36грн., у зв`язку з чим позовна вимога позивача підлягає судом задоволенню повністю.

Крім того, позивачем заявлено позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 25117,99 грн.

Згідно ст.625 зазначеного кодексу боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи приписи законодавства, встановлення судом заборгованості відповідача та несвоєчасне погашення заборгованості, заявлені позивачем позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 25117,99 грн., підлягають судом задоволенню в повній мірі.

Наданий позивачем розрахунок 3% річних, на думку суду, здійснений належним чином, тому судом 3% річних у розмірі 25117,99 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи приписи законодавства, встановлення судом заборгованості відповідача заявлені позивачем позовні вимоги підлягають судом задоволенню в повній мірі.

Станом на день розгляду справи, відповідач борг не сплатив, документів спростовуючих позовні вимоги не надав.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 76 Господарського процесуального Кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального Кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 78 Господарського процесуального Кодексу України визначено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Приписами ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до п. 1 ст. 86 Господарського процесуального Кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 79, 86, 129, ст. ст. 232-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.Позовну заяву Державного підприємства „Адміністрація морських портів України в особі Чорноморської філії задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства „Морський торговельний порт „Чорноморськ (68001, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Праці, буд. 6; ) на користь Державного підприємства „Адміністрація морських портів України в особі Чорноморської філії (68001, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Праці, буд. 6; ) заборгованість у розмірі 3 636 386 ( три мільйона шістсот шістсот тридцять шість тисяч триста вісімдесят шість ) грн. 36 коп., 3% річних у розмірі 25 117 (двадцять п`ять тисяч сто сімнадцять) грн. 99 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 54 922 (п`ятдесят чотири тисячі дев`ятсот двадцять дві) грн. 57 коп.

Наказ видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

Повний текст складено 15 лютого 2021 р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Літвінов