ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16.02.2021р. Справа №905/2127/20

за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця», м.Дніпро

до відповідача Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», м.Вугледар

про стягнення штрафу в сумі 28145,00 грн.

Суддя Левшина Г.В.

при секретарі судового засідання Ламановій А.В.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

В засіданні суду брали участь:

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство «Українська залізниця», м.Київ в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця», м.Дніпро, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», м.Вугледар, про стягнення штрафу в сумі 28145,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на невірне зазначення відповідачем маси відправленого вантажу за накладною №50954783 від 29.09.2020р., що оформлене комерційним актом №463003/84 від 30.09.2020р.

Ухвалою суду від 17.12.2020р. відкрите провадження у справі №905/2127/20, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 18.01.2021р. о 12:30 год.

28.12.2020р. до суду від позивача надійшов лист №13-04/502 від 22.12.2020р. на виконання ухвали суду від 17.12.2020р., за змістом якого позивач надає копію посвідчення на представника, довідку про юридичну адресу та рахунки; копії довіреностей на підписантів.

11.01.2021р. до суду від відповідача надійшов відзив №29 від 05.01.2021р., в якому відповідач зазначив наступне:

- зважування та завантаження вугілля у вагони здійснювалося на 200 тонних вагонних вагах справних і минулих державну перевірку;

- у комерційному акті № 463003/84 від 30.09.2020р. зазначено, що переваження на ст. Пологи здійснювалося на 150 тонних вагах без урахування похибки, та вивантаження вугілля з вагонів, а різниця в масі виведена в результаті простих арифметичних дій. Позивач не зважував тару (вагони) без вантажу, у той час, як її вага не завжди відповідає маркуванню на вагонах;

- на теперішній час фінансовий стан підприємства нестабільний, фінансово залежний від бюджетного фінансування, є значне перевищення кредиторської заборгованості над дебіторською заборгованістю. Кредиторська заборгованість ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» має динаміку до збільшення і становить 1286234 грн. Даний факт підтверджується балансом підприємства на 30 вересня 2020 року, що свідчить про залежність підприємства від кредиторів. Поряд з цим має місце зростання собівартості товарної вугільної продукції, зменшення придатності основних засобів. Отримані доходи не покривають проведених витрат, що в кінцевому результаті призвело до збиткової діяльності. Бюджетне фінансування здійснюється тільки на часткове погашення заборгованості з заробітної плати. Станом на 05.01.2021р. заборгованість із заробітної плати склала 23534 грн. При цьому, з грудня 2019 року підприємство знаходилось у цілозмінному простої. Відповідно до ст.233 ГПК України: у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. За таких обставин, відповідачем заявлене клопотання про зменшення штрафу до розміру однієї провізної плати.

Ухвалою суду від 18.01.2021р. оголошено перерву у розгляді справи до 03.02.2021р. о 12:30 год.

Актом господарського суду Донецької області від 20.01.2021р. повідомлено, що у зв`язку з недостатнім фінансуванням та неможливістю проведення процедури закупівлі знаків поштової оплати з 31.12.2020р. суд не має можливості здійснювати відправку вихідної кореспонденції. Розпорядженням суду від 21.01.2021р. призупинено прийняття документів для відправки за межі суду.

Телефонограмами суду від 27.01.2021р., повідомленнями на офіційному сайті суду від 29.01.2021р. сторони повідомлено про розгляд справи №905/2127/20, що відбудеться 03.02.2021р. о 12:30 год.

08.02.2021р. до суду надійшла відповідь на відзив від 04.02.2021р., згідно з якою позивач стверджує про ті обставини, що маса спірного вантажу була визначена як вантажовідправником при відправленні, так й залізницею при перезважуванні, одним й тим саме способом на вагах, внаслідок чого доведеним є факт невірного визначення маси вантажу. Крім цього, як вказує позивач, оскільки заявлена до стягнення санкція не є договірною, остання не підлягає зменшенню судом.

В судове засідання 16.02.2021р. представники сторін не з`явились про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши всі подані сторонами докази, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання згідно ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Відповідно до ч.1 ст.909 Цивільного Кодексу України за договором перевезення перевізник зобов`язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу, відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.2 ст.307 Господарського кодексу України, підтверджується складанням транспортної накладної.

Відповідно до ст.6 Статуту залізниць України накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

У вересні 2020р. Державним підприємством «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», м.Вугледар на адресу ТОВ «ЦОФ Селидовская» зі станції Південнодонбаська Донецької залізниці на станцію Новогродівка Донецької залізниці відвантажено за залізничною накладною №50954783 від 29.09.2020р. у вагоні №67674432 вантаж вугілля кам`яне, не поіменоване в алфавіті.

При оформленні залізничної накладної №50954783 у вагоні №67674432 відповідачем вказано масу вантажу: нетто 68300 кг.

Як свідчать розділи 26 та 28 вищевказаної накладної, маса вантажу визначена відправником на 200-ти тонних вагонних вагах заводський №0049.

Правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Згідно п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р., вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

На станції Пологи Придніпровської залізниці було проведено перевірку маси вантажу, зазначеної у залізничній накладній. За результатами контрольної перевірки станцією Пологи Придніпровської залізниці були складені комерційні акти за накладною №50954783 від 30.09.2020р.: №463003/84 від 30.09.2020р. та №463003/84323 від 30.09.2020р., відповідно до яких за результатами контрольного переважування вагону №50954783 на 150-ти тонних вагах №89 (повірка 03.09.2020р.) станції Пологи Придніпровської залізниці виявилось, що при переваженні вага брутто складає 95300 кг., тара 24100 кг., нетто 71200 кг., що більше ваги зазначеної відправником в документі на 2900 кг., понад вантажопідйомності вагона 2200 кг.

У вищезазначених комерційних актах також містяться відомості про те, що при комерційному огляді вагону було виявлено навантаження згідно з документом п.2.3 гл.14 Додатку 3 до СМГС. Маркування подовжньою смугою жовтого кольору по усій довжині вагона не порушено. Виїмки, заглиблення відсутні, окреслення навантаження без порушень.

Пунктом 10 Правил складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002р., передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Як встановлено судом, комерційні акти №463003/84 від 30.09.2020р., №463003/84323 від 30.09.2020р. підписані уповноваженими представниками станції Пологи Придніпровської залізниці: начальником станції ОСОБА_1 , начальником ван-го р-ну ОСОБА_2 , приймальником поїздів ОСОБА_3 та представниками станції Новогродівка Донецької залізниці, а саме: ДСЗМ ОСОБА_4 , агентом комерційний ОСОБА_5 , оператором ОСОБА_6 та провідним інженером зі збуту ОСОБА_7 . Завідувача вантажним двором немає по штату.

Згідно з наявним в матеріалах справи наказом №21 від 11.02.2020р. начальником структурного підрозділу «Станція Пологи» регіональної філії «Донецька залізниця» визначено коло осіб працівників залізниці, уповноважених на підписання комерційних актів, вказано приймальник поїздів ОСОБА_3 . Наказом начальника структурного підрозділу «Станція Пологи» регіональної філії «Донецька залізниця» №69/ОС від 23.10.2017р. переведено на постійну роботу оператором при черговому станції та начальником району (вантажного) ОСОБА_8 .

За висновками суду, відмітки в комерційному акті №463003/84 від 30.09.2020р. на попутній станції здійснені відповідно до вимог чинного законодавства, є належними та допустимим доказами у даній справі.

За змістом частин 1, 3 статті 64 та частини 3 статті 65 Господарського кодексу України передбачено, що підприємство, як організаційна форма господарювання, може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо) та самостійно визначає свою організаційну структуру, чисельність працівників та штатний розпис. Керівництво підприємством здійснюється його керівником, який призначається (обирається) власником (власниками) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядову раду такого підприємства (у разі її утворення) та відповідно до статуту є посадовою особою цього підприємства з правом розподілу обов`язків між працівниками підприємства.

Отже, якщо в штаті структурного підрозділу залізниці не передбачено посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), то на підставі наказу начальника такого підрозділу залізниці чи відповідно до робочої (посадової) інструкції іншого працівника залізниці має бути уповноважено на підписання від імені залізниці комерційних актів для забезпечення вимоги щодо їх оформлення за підписом трьох осіб, перелік яких визначено пунктом 10 Правил складання актів.

Аналогічна правова позиція закріплена у постанові Верховного Суду від 23.11.2018р. у справі №916/2450/17.

За висновками суду, комерційні акти №463003/84 від 30.09.2020р., №463003/84323 від 30.09.2020р. підписані належними особами у відповідності до п.10 Правил складання актів.

Відповідно до п.12 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002р., якщо при перевірці вантажу, який прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу або вантажобагажу, то станція в розділі «Є» комерційного акта попутної станції вносить відмітку такого змісту: «Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акта не виявлено». Така відмітка засвідчується штемпелем станції і підписами осіб, указаних у пункті 10 цих Правил. Цей акт видається одержувачу на його вимогу, а копія його залишається на станції. Новий акт у цьому разі не складається. При невідповідності відомостей, указаних в акті попутної станції, фактичним даним, що виявились під час перевірки вантажу, багажу або вантажобагажу, складається новий комерційний акт.

Статут залізниць України (далі Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст.2 Статуту).

Статтею 37 Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (ст.5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме п.1.1 розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України за №863/5084 від 24.11.2000р., а також ст.23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме п.2.1 та п.2.2, графи «Маса вантажу, визначена відправником, «кг» та «Спосіб визначення маси» заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно ст.37 Статуту та п.5 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №861/5082, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п.2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника.

Згідно з перевізним документом в графі 20 зазначено: поверхня вантажу нижче бортів вагона, марковане повздовжньою смугою жовтого кольору 200 мм по всій довжині вагона. Вантаж розміщено й закріплено згідно з п.п. 2.3 глави 14 Додатка 3 до СМГС. Відповідальний за розміщення та кріплення вантажу Нач. уч-ка ОСОБА_9 .

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

За приписами ч.1 ст.129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Для засвідчення обставини невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах законодавцем у ст.129 Статуту визначено складання комерційного акту.

Таким чином, підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника є обставини, викладені у комерційному акті.

Так, невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній, засвідчено належними доказами комерційними актами №463003/84 від 30.09.2020р., №463003/84323 від 30.09.2020р. Вказані комерційні акти за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнаються судом належними доказами на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладних, та фактичної маси вантажу.

Між тим, в матеріалах справи відсутні та сторонами не надані жодні докази, які б свідчили про намагання оскаржити відомості викладені у комерційних актах. Наразі вантажоотримувач прийняв спірний вантаж з комерційними актами без будь-яких заперечень, інше не доведено матеріалами справи.

Доказів на підтвердження відсутності вини вантажовідправника у невідповідності відомостей, зазначених у перевізних документах фактичній масі вантажу у спірних вагонах, відповідачем суду не надано.

При цьому, посилання відповідача на ті обставини, що зважування та завантаження вантажу у вагони здійснювалось на справних та повірених 200 тонних вагонних вагах, тоді як, переваження на станції Пологи вчинено на 150 тонних вагах без урахування похибки та зважування тари (вагони) без вантажу, а різниця в масі виведена шляхом простих арифметичних дій, судом не приймаються до уваги, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст.13 Статуту залізниць України для зважування вантажів, багажу і вантажобагажу (товаробагажу) використовуються вагонні, вантажні, елеваторні та інші ваги.

Згідно п.п.5, 7 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом №644 від 21.11.2000р. Міністерства транспорту України, до розрахункових способів визначення маси вантажу належать: за трафаретом (підсумовування маси вантажу, зазначеної на кожному вантажному місці), за стандартом (множення суми стандартної маси вантажного місця на кількість місць вантажу), за заміром висоти наливу (з подальшим визначенням густини та об`єму вантажу за таблицею калібрування цистерн, розробленою заводом - виробником цистерни). За домовленістю відправника, залізниці та одержувача вантажу можуть бути встановлені інші способи визначення маси вантажу. Спосіб визначення маси вантажу і тип ваг відправник зобов`язаний зазначити в накладній. Маса вантажів, які перевозяться навалом, насипом, наливом, визначається зважуванням на вагонних вагах. Допускається використання інших типів ваг, крім вагонних, за умови їх відповідності вимогам законодавства про метрологію.

За приписами п.3.18 роз`яснення №04-5/601 від 29.09.2008 Президії Вищого господарського суду України «Про внесення змін та доповнень до роз`яснення Президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 №04-5/601 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» пункт 22 Правил видачі вантажів передбачає, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення. При цьому, зважування вагону з вантажем на станції відправлення на 200-тонних електронних вагах, а при видачі на станції призначення на 100-150 тонних вагонних вагах або навпаки не є порушенням способу визначення маси вантажу.

У п.26 «Спосіб визначення маси» накладної №50954783 від 29.09.2020р. зазначені вагонні ваги (200 т) заводський №0049. За змістом комерційного акту №463003/84 від 30.09.2020р., переважування вантажу на станції Пологи Придніпровської залізниці здійснювалось на 150 тонних вагонних вагах вказаної станції, що повністю узгоджується з приписами наведених вище норм та роз`яснень.

Згідно з п.5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України за №644 від 21.11.2000р. та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000р. №863/5084, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно ст.122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

Відповідно до ст.118 Статуту залізниць України штраф підлягає стягненню у п`ятикратному розмірі плати за користування вагонами.

При застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитки.

Як встановлено, позивачем заявлено до стягнення штраф у розмірі 28145,00 грн., розрахунок суми якого проведений позивачем за один вагон, виходячи з розміру провізної плати в сумі 5629,00 грн. (5629,00х5).

Відповідач заявив клопотання про їх зменшення заявленої суми до однієї провізної плати.

Згідно ч.1 ст.233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За висновками суду, розмір штрафу за дане правопорушення визначений Кабінетом Міністрів України і підстав вважати його надмірно великим у порівнянні з допущеним правопорушенням у суду не має.

Крім того, положення статті 122 Статуту залізниць України не пов`язує стягнення штрафу з наявністю (відсутністю) наслідків у перевізника від неправильності відомостей, зазначених у накладній, чи з наявністю вини вантажовідправника.

Штраф за неправильно зазначені у накладній маси, кількості місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта, відповідно до пунктів 118, 122 Статуту залізниць України, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, і можливості його зменшення Статутом не передбачено.

В даному випадку санкція не є договірною, а виникає із зазначених положень Статуту залізниць України, якими чітко визначено розмір штрафу. Дана правова позиція узгоджується із висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 12.02.2018 у справі №906/434/17, від 20.03.2018 у справі №925/1025/17 та від 05.02.2019 у справі №914/2339/17.

Також суд враховує, що правильно зазначати масу вантажу у перевізних документах є обов`язком вантажовідправника, передбаченим Правилами оформлення перевізних документів, а не зобов`язанням у розумінні ст.173 Господарського кодексу України.

Посилання відповідача на нестабільний фінансовий стан, в підтвердження чого суду надана довідка про заборгованість за заробітною платою по ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» станом на 06.01.2021р., акти про початок цілозмінних простоїв по ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» від 08.12.2019р., 03.02.2020р., 02.04.2020р., 01.07.2020р. та звіти про фінансовий стан підприємства на 30.03.2020р. та за 9 місяців 2020р., судом до уваги не приймаються, оскільки, надані відповідачем до свого відзиву докази свідчать про здійснення останнім певної господарської діяльності. Ризики при збитковій підприємницькій діяльності несе сам суб`єкт господарювання, а відповідно, посилання на нестабільний стан підприємства та фінансову залежність від бюджетного фінансування та, як наслідок, перевищення кредиторської заборгованості над дебіторською заборгованістю, є власними ризиками, які несе безпосередньо підприємець при здійсненні ним господарської діяльності.

Так, за приписами ст.ст.42, 44 Господарського кодексу України підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку, а принципами підприємницької діяльності є комерційний розрахунок та власний комерційний ризик.

Таким чином, надані відповідачем докази свідчать про наявність у останнього значної заборгованості не лише перед позивачем у цій справі, доказів погашення відповідачем даної заборгованості матеріали справи не містить, доказів отримання будь-яких грошових коштів відповідачем не надано.

Враховуючи вищевикладені обставини, оскільки саме відповідач, як вантажовідправник, визначає масу вантажу, заповнює і підписує накладну, а згідно з статтею 24 Статуту саме вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній, вимоги позивача до відповідача є обґрунтованими, у зв`язку з чим господарський суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судовий збір підлягає віднесенню на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.13, 74, 76, 120, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця", м.Лиман до Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», м.Вугледар про стягнення штрафу в сумі 28145,00 грн. задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» (вул. Магістральна, буд. 4, м. Вугледар, Донецька область, 85670; код ЄРДПОУ 34032208) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680 м.Київ, вул.Тверська, 5, код 40075815) в особі Регіональної філії " Донецька залізниця " (вул.Привокзальна, 22, м. Лиман, Краснолиманський район, Донецька область, 84404, код 40150216) штраф у сумі 28145 грн. 00 коп., судовий збір в сумі 2102 грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Повний текст рішення підписано 16.02.2021р.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Г.В. Левшина