УХВАЛА

про відкриття провадження у справі про банкрутство

04.02.2021 справа № 910/667/21

За заявою ОСОБА_1

до товариства з обмеженою відповідальністю "ВІНД СОЛАР ЕНЕРДЖІ" (ідентифікаційний код 41610319)

про відкриття провадження у справі про банкрутство

Суддя Пасько М.В.

Представники:

від заявника Буртовий М.В. - адвокат,

від боржника Гурська Н.П. - предст. за дов.

Присутній: Кізленко В.А. - арбітражний керуючий.

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника, оскільки останній неспроможний сплатити борг.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.01.2021 прийнято заяву до розгляду та призначено підготовче засідання суду на 04.02.2021.

У судовому засіданні господарським судом з`ясовано наявність підстав для порушення провадження у справі про банкрутство, перевірено обґрунтованість вимог заявника та вжиття ним заходів щодо примусового стягнення за цими вимогами в порядку виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 ч. 1 ст. 28 Кодексу України з процедур банкрутства, якщо провадження у справі відкривається за заявою кредитора, господарський суд перевіряє можливість боржника виконати майнові зобов`язання, строк яких настав. Боржник може надати підтвердження спроможності виконати свої зобов`язання та погасити заборгованість.

Як вбачається з матеріалів заяви, 10 травня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір позики (надалі - Договір позики). За умовами Договору позики Позикодавець передав у власність Позичальникові грошові кошти у розмірі 1.062.327,06 доларів США (один мільйон шістдесят дві тисячі триста двадцять сім доларів США 06 центів), а Позичальник зобов`язався повернути Позикодавцеві грошові кошти на умовах, визначених Договором позики.

Згідно п. 2.2 Договору Позика передана Позикодавцем Позичальнику безпосередньо при підписанні Сторонами цього Договору, готівкою з рук в руки. Підписання цього Договору Позичальником є підтвердженням отримання ним грошових коштів від Позикодавця у розмірі, встановленому в п. 2.1 цього Договору. Додаткова розписка про отримання суми позики Позичальником сторонами не вимагається та не складається.

Позичальник зобов`язався повернути Позикодавцю всю суму позики, визначену в пункті 2.1 цього Договору, у строк до 10.08.2022 року.

У відповідності до п. 4.1 Договору позики виконання Позичальником зобов`язань за цим Договором забезпечується порукою. Поручителем за окремим договором поруки буде виступати ТОВ ""ВІНД СОЛАР ЕНЕРДЖІ" (Ідентифікаційний код юридичної особи 41610319).

10 травня 2018 року між ТОВ ""ВІНД СОЛАР ЕНЕРДЖІ" та ОСОБА_1 було укладено Договір поруки (на забезпечення зобов`язання позичальника за договором позики) (надалі - Договір поруки).

Відповідно до умов Договору поруки Поручитель зобов`язався відповідати перед Кредитором за виконання Позичальником (Боржником) - ОСОБА_2 (паспорт НОМЕР_1 , виданий Печерським РВ ГУ ДМС України в м. Києві 18.04.2014 року) своїх зобов`язань, що випливають з Договору позики від 10 травня 2018 року, укладеного між Позичальником та Кредитором (п. 1.1 Договору).

Відповідальність Поручителя та Боржника перед Кредитором є солідарною, що передбачено п. 1.6 Договору поруки.

Відповідальність Поручителя перед Позикодавцем включає: зобов`язання повернути після спливу строку позики (п. 1.5 Договору) суму позики; зобов`язання відшкодувати Позикодавцю шкоду, завдану невиконанням чи неналежним виконанням Основного зобов`язання (Зобов`язання з відшкодування шкоди), у відповідності до п. 2.1 Договору поруки.

У відповідності до п. 3.3 Договору поруки у випадку невиконання (неналежного виконання) Основного зобов`язання Поручитель і Боржник (Позичальник) відповідають перед Кредитором як солідарні боржники.

24 грудня 2019 року ОСОБА_1 направлена на адресу Поручителя вимога про повернення заборгованості у сумі 1.062.327,06 доларів США (один мільйон шістдесят дві тисячі триста двадцять сім доларів США 06 центів), а також 3 (три) проценти річних - 166.906,18 грн. не пізніше 7 (семи) днів з моменту отримання даної вимоги (претензії).

Судом встановлено, що вищевказану вимогу Поручитель не отримав, дана вимога була повернута за закінченням терміну зберігання 13.01.2020, що підтверджується відміткою на конверті. Таким чином, з 20.01.2020 (через сім днів) у Відповідача винило зобов`язання повернути всю суму позики як у солідарного боржника відповідно до умов Договору поруки.

10.02.2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було підписано Акт звірки розрахунків. Відповідно до Акту, станом на 10.02.2020 року заборгованість ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 за договором позики від 10.05.2018 року б/н становить 793.615,85 дол. США (сімсот дев`яносто три тисячі шістсот п`ятнадцять доларів США 85 центів).

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі також - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, зокрема, на підставі укладених договорів.

Відповідно до ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства грошове зобов`язання - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви.

В розумінні Кодексу кредитором є юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника. Конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 202 ЦК визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.207 ЦК правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За нормами ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з положеннями ст. 1050 "Наслідки порушення договору позичальником" Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 02 липня 2014 року при розгляді цивільної справи №6-79цс14, - відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.

Згідно з приписом ст. 625 "Відповідальність за порушення грошового зобов`язання" Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Отже, загальна сума підтверджених непогашених грошових вимог заявника до боржника складає 23.126.473,38 грн., натомість, боржником не надано суду доказів погашення заборгованості перед заявником у відповідності до ч. 3 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства.

Щодо питання призначення розпорядника майна у справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Кодексу України з процедур банкрутства, кандидатура арбітражного керуючого для виконання повноважень розпорядника майна або керуючого реструктуризацією визначається судом шляхом автоматизованого відбору із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з числа арбітражних керуючих, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України, за принципом випадкового вибору.

Арбітражний керуючий для виконання повноважень розпорядника майна або керуючого реструктуризацією, у разі відсторонення розпорядника майна або керуючого реструктуризацією, визначеного Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою, від виконання повноважень, керуючий санацією, керуючий реалізацією та ліквідатор призначаються господарським судом за клопотанням комітету кредиторів.

Відповідно до п. 21 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи призначення арбітражного керуючого для виконання повноважень розпорядника майна або керуючого реструктуризацією у разі відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) здійснюється з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом.

Заява ініціюючого кредитора або боржника - фізичної особи про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), крім відомостей, передбачених частиною першою статті 34, частиною другою статті 116 цього Кодексу, повинна містити пропозицію щодо кандидатури арбітражного керуючого для виконання повноважень розпорядника майна або керуючого реструктуризацією.

Ініціюючий кредитор або боржник - фізична особа додає до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) заяву арбітражного керуючого, зазначеного в абзаці другому цього пункту, про участь у справі, яка повинна відповідати вимогам, встановленим частиною третьою статті 28 цього Кодексу.

Господарський суд, відкриваючи провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), призначає арбітражного керуючого, зазначеного в абзаці другому цього пункту, розпорядником майна або керуючим реструктуризацією.

У разі якщо заява ініціюючого кредитора або боржника - фізичної особи про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) не містить пропозиції щодо кандидатури арбітражного керуючого для виконання повноважень розпорядника майна або керуючого реструктуризацією або до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) не додано заяви цього арбітражного керуючого про участь у справі, або з підстав, визначених частиною третьою статті 28 цього Кодексу, цього арбітражного керуючого не може бути призначено розпорядником майна або керуючим реструктуризацією, або заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство подано боржником - юридичною особою, призначення арбітражного керуючого для виконання повноважень розпорядника майна або керуючого реструктуризацією здійснюється господарським судом самостійно з числа осіб, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України, у порядку, що діяв до дня введення цього Кодексу в дію, шляхом застосування автоматизованої системи.

Як вбачається з матеріалів справи, до Господарського суду міста Києва надійшла заява арбітражного керуючого Кізленка Вадима Андрійовича про участь у справі в якості розпорядника майна боржника, яку запропонував заявник.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку призначити розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Кізленка Вадима Андрійовича.

При цьому, судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі, тому їх тлумачення та застосування залежить від практики, а роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоби позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справах "Кантоні проти Франції" від 11.11.1996 ["Cantoni v. Frace", заява № 17862/91, §31-32), "Вєренцов проти України" від 11.04.2013 ("Vyerentsov v. Ukraine", заява № 20372/11, §65)].

Крім того, суд керується тим, що судовий розсуд - це право суду, яке передбачене та реалізується на підставі чинного законодавства, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення, встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), такий, що є найбільш оптимальним в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

Отже, здійснивши перевірку обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясувавши наявність підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство, проаналізувавши подані сторонами докази, повно та всебічно дослідивши всі обставини справи за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов обґрунтованого висновку, про відсутність підстав для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство боржника, а тому задовольняє заяву та постановляє ухвалу про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Керуючись ст. ст. 28, 39, 47 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 233, 234 ГПК України, господарський суд м. Києва, -

УХВАЛИВ:

1.Відкрити провадження у справі № 910/667/21 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "ВІНД СОЛАР ЕНЕРДЖІ" (ідентифікаційний код 41610319).

2.Ввести мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника.

3.Визнати ОСОБА_1 кредитором товариства з обмеженою відповідальністю "ВІНД СОЛАР ЕНЕРДЖІ" (ідентифікаційний код 41610319) на загальну суму 23.126.473,38 грн.

4.Ввести процедуру розпорядження майном боржника.

5.Призначити розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Кізленка Вадима Андрійовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 408 від 27.02.2013; 04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 11).

6.Встановити розпоряднику майна боржника оплату послуг у розмірі трьох мінімальних заробітних плат за кожен місяць виконання повноважень за рахунок коштів заявника.

7.Зобов`язати розпорядника майна боржника надати суду не пізніше 19.03.2021 відомості про результати розгляду вимог кредиторів та реєстр вимог кредиторів боржника.

8.Зобов`язати розпорядника майна боржника у строк до 04.04.2021 організувати та провести інвентаризацію майна боржника та визначити його вартість.

9.Офіційно оприлюднити повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "ВІНД СОЛАР ЕНЕРДЖІ" (ідентифікаційний код 41610319) у встановленому законодавством порядку.

10.Заборонити боржнику та власнику майна (органу уповноваженому управляти майном) боржника приймати рішення щодо ліквідації боржника, а також відчужувати основні засоби та предмети іпотеки.

11.Призначити наступне - попереднє засідання суду у справі на 23.03.21 о 10:20 год., яке відбудеться у приміщенні Господарського суду м. Києва в залі судових засідань № 7 (корпус Б).

12.Ухвала набрала чинності з дати її прийняття та підлягає оскарженню в установленому законом порядку.

Суддя М.В. Пасько

Повний текст ухвали складено 09.02.2021.