ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 року м. ОдесаСправа № 916/1252/20
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: Л.О. Будішевської, С.В. Таран,

секретар судового засідання І.В. Іванов,

за участю представників сторін:

від позивача за первісним позовом: Д.М. Красний

від відповідача за первісним позовом: О.С. Сучков

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українське Дунайське пароплавство"

на рішення Господарського суду Одеської області від 21.09.2020 (суддя Волков Р.В., м. Одеса, повний текст складено 02.10.2020)

у справі № 916/1252/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОСТАНДАРТ"

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Українське Дунайське пароплавство"

про стягнення 3494213,25 грн.

та за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства "Українське Дунайське пароплавство"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОСТАНДАРТ"

про визнання недійсним договору постачання,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ЄВРОСТАНДАРТ" (далі також ТОВ "ЄВРОСТАНДАРТ") звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Українське Дунайське пароплавство" (далі також ПрАТ "УДП") про стягнення 3368810,44 грн., з яких 3260115,84 грн. заборгованості, 1433,35 грн. - 3% річних, 94361,25 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору постачання скрапленого газу, дизельного палива, бензину автомобільного від 05.06.2020 №357 СМПТ.

Разом із позовною заявою позивачем було подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просив накласти арешт на грошові кошти, розміщені на банківських рахунках ПрАТ Українське Дунайське пароплавство" в розмірі 3260115,84 грн., у задоволенні якої (заяви) відмовлено ухвалою суду від 07.05.2020.

23.06.2020 до місцевого господарського суду надійшла зустрічна позовна заява Приватного акціонерного товариства "Українське Дунайське пароплавство", в якій назване товариство просило визнати недійсним договір постачання скрапленого газу, дизельного палива, бензину автомобільного від 05.06.2020 №357 СМПТ.

В обґрунтування зустрічної позовної заяви ПрАТ "Українське Дунайське пароплавство" послалось на недійсність спірного договору, який підписала особа без належного обсягу повноважень.

У подальшому позивач двічі (03.07.2020 та 30.07.2020) подавав до суду першої інстанції заяви про збільшення позовних вимог через збільшення днів прострочення платежу та остаточно просив стягнути з ПрАТ "УДП" 3494213,25 грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 21.09.2020 позов ТОВ "ЄВРОСТАНДАРТ" до ПрАТ "Українське Дунайське пароплавство" про стягнення 3494213,25 грн. задоволено: стягнуто з відповідача на користь позивача 3260115,84 грн. заборгованості, 36841,54 грн. відсотків річних, 197255,87 грн. інфляційних збитків, 53464,72 грн. витрат зі сплати судового збору. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване доведеністю та обґрунтованістю позовних вимог ТОВ "ЄВРОСТАНДАРТ". Щодо зустрічного позову суд зазначив, що відповідачем було вчинено конклюдентні дії, які у будь-якому випадку свідчать про схвалення укладеного правочину та погодження його умов. Оскільки відповідач вчинив дії з виконання договору поставки, доводи відповідача про перевищення повноважень при укладенні спірного договору є безпідставними.

Не погодившись із рішенням суду, ПрАТ "УДП" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване судове рішення повністю та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ "ЄВРОСТАНДАРТ" відмовити, а зустрічний позов апелянта задовольнити.

Серед доводів апеляційної скарги наведені наступні:

- висновок місцевого господарського суду про те, що ОСОБА_1 має право підписувати від імені ПрАТ "Українське Дунайське пароплавство" договір постачання за відсутності рішення правління щодо необхідності укладення такого договору та про те, що дане товариство конклюдентними діями схвалило договір постачання, не відповідають фактичним обставинам справи;

- розглядаючи первісний позов, суд першої інстанції не з`ясував обставин, що мають значення для справи, а саме: ТОВ "ЄВРОСТАНДАРТ" поставило не те пальне, яке було передбачено договором постачання, не надало паспортів якості та сертифікатів відповідності на пальне;

- ТОВ "ЄВРОСТАНДАРТ" в порушення п.п.3.1, 4.6 договору постачання не надало ПрАТ "УДП" належним чином оформлені рахунки на оплату, що, на думка скаржника, свідчить про те, що у останнього не виникло обов`язку здійснювати оплату за договором постачання, на що безпідставно не звернув увагу суд першої інстанції;

- в довіреностях №77 від 16.08.2019 та №51 від 07.06.2019 не вказано ПІП осіб, які їх видали від імені ПрАТ «УДП», що, на думку відповідача, свідчить про відсутність у Гнеська В.М. права підписувати видаткові накладні та приймати товар, у зв`язку з чим неможливо стверджувати, що товар за вказаним договором був прийнятий саме ПрАТ «УДП».

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.11.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Українське Дунайське пароплавство" на рішення Господарського суду Одеської області від 21.09.2020 у справі № 916/1252/20; встановлено позивачу за первісним позовом строк до 10.12.2020 для подання відзиву на апеляційну скаргу та роз`яснено учасникам справи про їх право у цей строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи; попереджено учасників справи про наслідки подання письмових заяв чи клопотань без додержання вимог частини першої та другої вказаної вище норми або не у строк, встановлений судом, у вигляді їх повернення заявникові без розгляду.

09.12.2020 до суду апеляційної інстанції надійшов відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОСТАНДАРТ" на апеляційну скаргу, в якому дане товариство просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін. Ухвалою суду апеляційної інстанції від 10.12.2020 розгляд справи №916/1252/20 призначено на 19.01.2021 о 12:00 год. Також сторони надали письмові пояснення у справі.

19.01.2020 до суду апеляційної інстанції електронною поштою надійшло клопотання скаржника про відкладення розгляду даної справи у зв`язку із неможливістю представників Приватного акціонерного товариства "Українське Дунайське пароплавство" прибути у судове засідання через різні причини: зайнятість в інших процесах, захворювання на короновірус та перебування на самоізоляції через контактування із захворівшим представником, із наданням відповідних доказів.

Вказане клопотання задоволено ухвалою суду від 19.01.2021 та розгляд апеляційної скарги відкладено на 09.02.2021 о 15:00 год., при цьому визначено розглянути апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українське Дунайське пароплавство" на рішення Господарського суду Одеської області від 21.09.2020 у справі № 916/1252/20 у розумний строк з метою повного, об`єктивного та всебічного розгляду справи, а також з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Крім того, у вказаному клопотанні скаржник відповідно до ч. 1 ст. 81 ГПК України просив витребувати у ТОВ "ЄВРОСТАНДАРТ" копії документів, які підтверджують якість поставленого ПрАТ "УДП" за договором поставки №357 СМТП бензину та дизельного палива (сертифікати якості тощо).

Суд апеляційної інстанції відхилив вказане клопотання через його необгрунтованість. У судовому засіданні 09.02.2021 представники сторін підтримали свої правові позиції щодо оскаржуваного судового рішення.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджено матеріалами справи, 05.06.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю Євростандарт (постачальник) та Приватним акціонерним товариством Українське Дунайське пароплавство (покупець) укладено договір поставки №357 СМТП (далі Договір), за умовами якого постачальник зобов`язався поставляти і передавати у власність покупця товари, а покупець - прийняти та оплатити товар (скраплений газ, дизельне паливо, бензин автомобільний).

Згідно з п. 3.1 Договору найменування, асортимент, кількість та ціна товару, що поставляється згідно з даним Договором, визначено у Специфікації, що є Додатком №1 до даного Договору та його невід`ємною частиною.

Відповідно до п.3.1. покупець оплачує вартість товару шляхом здійснення прямого банківського переказу грошових коштів на рахунок постачальника у безготівковій формі на підставі виставленого постачальником рахунку, оформленого відповідно до заявки покупця на поставку конкретної партії товару, зареєстрованої постачальником податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних та видаткової в установленому законодавством порядку покупцю, протягом 180 банківських днів з моменту поставки конкретної партії товару та отримання від постачальника належним чином оформленого рахунку.

Пунктом 3.2. Договору визначено, що датою платежу вважається дата перерахування покупцем грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

У пункті 3.3. Договору передбачено обов`язок постачальника зареєструвати податкову накладну та розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) (для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця) до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; (для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця) до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

За умовами п.4.2. Договору постачальник здійснює поставку на умовах DDP-склад покупця, визначений у заявках покупця.

Пунктом 4.3. Договору встановлено, що поставка Товару здійснюється партіями та відповідно до письмових заявок покупця, в яких покупець зазначає найменування та кількість Товару.

У пункті 4.5. Договору сторони погодили, що постачальник протягом 10 календарних днів з дня отримання заявки покупця на поставку конкретної партії товару, поставляє покупцю конкретну партію товару відповідно до заявки. Моментом поставки товару вважається момент одержання товару покупцем з оформленням видаткових накладних на складі покупця. Постачальник несе ризик пошкодження або знищення товару до моменту поставки його покупцю.

Згідно з п. 4.6. Договору при передачі товару постачальник надає покупцю: рахунок-фактуру, видаткову накладну. Невідповідність зазначених документів вимогам чинних нормативно-правових актів є підставою для відмови покупця від прийняття товару без відповідальності за такі дії. При цьому товар вважається непоставленим.

Відповідно до п. 6.1. Договору визначений обов`язок покупця приймати поставлений товар, згідно з видатковими накладними; своєчасно та в повному обсязі оплачувати поставлений товар.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє протягом 1 року з дати укладення договору, а в частині розрахунків покупцем за поставлений товар до повного виконання своїх зобов`язань за цим договором (п. 9.1 Договору).

Покупець 06.06.2019 направив на адресу постачальника заявку №СМТП/Б-450 про постачання нафтопродуктів відповідно до договору №357 СМТП від 05.06.2019, в якій просив здійснити постачання товару, зазначеного в заявці (т.1 а.с. 27).

07.06.2019 ПрАТ "УДП" прийняв від ТОВ "ЄВРОСТАНДАРТ" товар на загальну суму 2922711,48 грн. за наступними партіями:

- бензин А-95 (талони по Україні) у кількості 31500 л на загальну суму 1022490,00 грн.;

- бензин А-92 (талони по Україні) у кількості 4500 л на загальну суму 141750,00 грн.;

- дизельне паливо (талони по Україні) у кількості 27000 л на загальну суму 850500,00 грн.;

- газ скраплений (талони) у кількості 5000 л на загальну суму 72900,00 грн.;

- дизельне паливо у кількості 26,096 т за ціною 31999,98 грн., а також у кількості 31000 л за ціною 26,9378 грн. на загальну суму 835071,48 грн.

Отримання товару підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними: №6667 від 07.06.2019 на загальну суму 2087640,00 грн. та №6669 від 07.06.2019 на загальну суму 835071,48 грн. (т.1, а.с.31-32), які підписані сторонами без будь-яких зауважень.

07.06.2019 позивачем було виставлено рахунки №4325 на суму 835071,48 грн. та №4322 на суму 2087640,00 грн. (т.1., а.с.37-38).

Крім того, ТОВ "ЄВРОСТАНДАРТ" отримало від ПрАТ "УДП" заявку №СМТП/Б-654 від 08.08.2019 про поставку товару (т. 1 а.с. 28), у зв`язку з чим 16.08.2019 постачальник здійснив постачання товару - дизельного палива у кількості 28,047 т за ціною 31999,98 грн., а також у кількості 34100 л за ціною 26,3197 грн., отримання якого ПрАТ "УДП" підтверджується підписаною сторонами видатковою накладною №11353 від 16.08.2019 на загальну суму 897503,44 грн., яка також підписана сторонами без зауважень (т.1 а.с. 33).

16.08.2019 позивачем було виставлено рахунок на оплату 897503,44 грн. (т.1 а.с.36).

Для отримання товару ПрАТ "УДП" було видано провідному інженеру-керівнику ГЗО ПММ Гнесько В`ячеславу Миколайовичу довіреності №77 від 16.08.2019 та №51 від 07.06.2019 (т.1, а.с.29-30).

Також сторонами підписані товарно-транспортні накладні ТТН №УЕ-00006669/1 від 07.06.2019 та ТТН №УЕ-00011353/1 від 16.08.2019 (т.1, а.с.34-35).

01.11.2019 відповідачем було частково оплачено отриманий товар на суму 100640,00 грн., про що свідчить виписка про рух коштів за період з 05.06.2019 по 01.06.2020 (т.1 а.с.101 оборотна сторона).

У той же день (01.11.2019) сторонами підписано також акт №2 коригування ціни нафтопродуктів до видаткової накладної №11353 від 16.08.2019, яким зменшено ціну на 59459,08 грн. (т.1 а.с.52)

18.11.2019 ПрАТ "УДП" сплачено ще 400000,00 грн. за поставлений товар, що підтверджується тією ж випискою про рух коштів за період з 05.06.2019 по 01.06.2020.

21.01.2020 сторонами підписано акт звірки взаємних розрахунків, відповідно до якого заборгованість ПрАТ УДП перед ТОВ Євростандарт становить 3260115,84 грн. (т.1 а.с.19).

За загальними положеннями цивільного законодавства зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї ж статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За змістом ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Зобов`язана сторона має право відмовитися від виконання зобов`язання у разі неналежного виконання другою стороною обов`язків, що є необхідною умовою виконання.

Статтями 525, 526 і 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею ст. 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У силу ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 673 ЦК України визначено, що продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети. У разі продажу товару за зразком та (або) за описом продавець повинен передати покупцеві товар, який відповідає зразку та (або) опису. Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам. Продавець і покупець можуть домовитися про передання товару підвищеної якості порівняно з вимогами, встановленими законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Положеннями ч. 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як свідчать матеріали справи, позивач поставив відповідачу на підставі договору постачання скрапленого газу, дизельного палива, бензину автомобільного від 05.06.2020 №357 СМПТ товар на загальну суму 3760755,92 грн., однак останній оплатив його частково, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість у сумі 3260115,84 грн., яку місцевий господарський суд обґрунтовано стягнув з ПрАТ УДП на користь ТОВ "ЄВРОСТАНДАРТ".

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Надані позивачем розрахунки 3% річних у розмірі 36841,54 грн. та інфляційних втрат у розмірі 197255,87 грн. є правильними, а тому підставно задоволені судом першої інстанції.

Стосовно вимог зустрічного позову про визнання недійсним договору постачання скрапленого газу, дизельного палива, бензину автомобільного від 05.06.2020 №357 СМПТ, за твердженням відповідача, ОСОБА_1 , який підписав від імені ТОВ "ЄВРОСТАНДАРТ" даний договір, не мав необхідного обсягу повноважень на підписання цього договору, оскільки Правління ПрАТ УДП не надавало згоди на підписання Договору, а у відповідній довіреності, виданій названій особі, не вказано про вчинення правочинів від імені ПрАТ УДП, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є його предметом, становить до 10% активів товариства за даними останньої річної фінансової звітності.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із частиною 3 статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Частиною першою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Згідно із п. 9.4.7 Статуту Приватного акціонерного товариства "Українське Дунайське пароплавство", затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 24.10.2018 №491 (т.1 а.с.161), до компетенції Правління, зокрема, але не виключно, належить прийняття рішення про вчинення правочинів від імені Товариства, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є його предметом, становить до 10% активів Товариства за даними останньої річної фінансової звітності Товариства.

Відповідно до п.9.4.11. Статуту ПрАТ УДП для здійснення оперативного керівництва поточною діяльністю Товариства Голова Правління самостійно, зокрема:

- розпоряджається коштами та майном Товариства у межах, визначених цим Статутом та законодавством України;

- підписує (або уповноважує на підписання іншу посадову особу Товариства) всі документи грошового, кредитного, майнового та немайнового характеру, звіти та баланси, листи, звернення та інше;

- здійснює операції, виступає від імені Товариства у взаємовідносинах з будь-якими третіми особами;

- вирішує інші оперативні питання діяльності Товариства, крім тих, які відповідно до цього Статуту належать до виключної компетенції органів управління Товариства.

Договір постачання скрапленого газу, дизельного палива, бензину автомобільного №357 СМПТ від 05.06.2020 від імені ПрАТ УДП підписано в.о. заступника голови Правління ПрАТ УДП Громченком Віталієм Вікторовичем на підставі довіреності ПрАТ УДП від 29.05.2019 №Д/ЮС-41 (т.1 а.с.159).

Як вбачається з даної довіреності, в.о. заступника голови Правління ПрАТ УДП Громченко В.В. уповноважений головою Правління ПрАТ УДП Чалим Д., зокрема, на затвердження техніко-економічного обґрунтування необхідності укладання договорів/контрактів/угод, підписання та скріплення печаткою ПрАТ УДП договорів/контрактів/угод, додаткових угод до них, розпоряджень про призначення відповідальних осіб за виконання договорів/контрактів/угод та актів виконаних робіт за ними або інших документів, що підтверджують їх виконання.

Відтак, оскільки п.9.4.7 Статуту відповідача не встановлює, що прийняття рішення про вчинення правочинів від імені ПрАТ УДП, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є його предметом, становить до 10% активів товариства за даними останньої річної фінансової звітності товариства, належить до виключної компетенції Правління, то, як вірно зазначив місцевий господарський суд, правомочність на підписання правочину та прийняття рішення про його вчинення може бути здійснене іншою особою, зокрема, в.о. заступника голови правління, який діяв на підставі довіреності. При цьому слід зазначити, що довіреністю від 29.05.2019 №Д/ЮС-41 Громченка В.В. уповноважено на підписання та скріплення печаткою ПрАТ УДП договорів/контрактів/угод, додаткових угод до них без застережень щодо вартості майна або послуг, що є предметом договорів, на підписання яких уповноважено особу.

Виходячи з вищевикладеного, підстави для визнання оспорюваного Договору таким, що укладений поза межами повноважень представника, у даному випадку відсутні.

Крім того, слід врахувати, що згідно із ч. 1 ст. 237 та ч. 1 ст. 239 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, які вона представляє. Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

Правочин, вчинений представником, з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину (ст.241 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 92 ЦК України орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах з третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Як вище зазначалось, у матеріалах справи наявні підписані сторонами видаткові накладні, довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей за договором (підписані безпосередньо керівником), акт звірки взаємних розрахунків, підписаний бухгалтером, товарно-транспортні накладні, акт коригування ціни, заявки на отримання товару, а також докази часткової оплати за договором із відповідним призначенням платежу «оплата за бензин та дизпаливо, зг рах 4322 (част.) від 07.06.19р., дог 357-СМТП від 05.06.19р.».

Отже, відповідачем було вчинено дії, що свідчать про прийняття оспорюваного договору до виконання.

Більш того, під час розгляду справи місцевим господарським судом, 07.07.2020 сторони знову підписали акт звірки взаємних розрахунків, з якого вбачається наявність у покупця заборгованості перед постачальником у сумі 3260115,84 грн. (т.2 а.с. 83).

За таких обставин Господарський суд Одеської області обґрунтовано відмовив у задоволенні зустрічного позову ПрАТ УДП.

Посилання скаржника на помилкове здійснення ПрАТ УДП оплати за Договором на загальну суму 500640,00 грн. не підтверджується жодними доказами.

Стосовно доводів відповідача про не виставлення йому рахунків за Договором, у зв`язку з чим строк виконання зобов`язання не настав, слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 4.6. Договору при передачі товару постачальник надає покупцю: рахунок-фактуру, видаткову накладну. Невідповідність зазначених документів вимогам чинних нормативно-правових актів є підставою для відмови покупця від прийняття товару без відповідальності за такі дії. При цьому Товар вважається непоставленим.

Як стверджує позивач за первісним позовом, ТОВ "ЄВРОСТАНДАРТ" під час передачі товару покупцю були надані рахунки №4325 на суму 835071,48 грн. та №4322 на суму 2087640,00 грн. від 07.06.2019 (т.1., а.с.37,38).

Підтвердженням того, що ПрАТ УДП отримало вищезазначені рахунки, є інформація, наявна в платіжних дорученнях №LGF 1221 від 01.11.2019 та №LGF 1429 від 18.11.2019:

- в платіжному доручені №LGF 1221 від 01 листопада 2019 року на суму 100 640,00 (сто тисяч шістсот сорок гривень) зазначено: «Оплата за бензин та дизпаливо зг рах 4322 (част.) від 07.06. 19 р., ДОГ 357-СМТП від 05.06.19р....» (т.2, а.с.93);

- в платіжному доручені №LGF 1429 від 18 листопада 2019 року на суму 400 000,00 (чотириста тисяч гривень) зазначено: «Оплата за бензин та дизпаливо зг рах 4322 (част.) від 07.06. 19 р., ДОГ 357-СМТП від 05.06.19р....» (т.2, а.с.92).

Крім того, в довіреності від 07.06.2019 №51 зазначено, що отримання товарів відбувається за договором №357-СМТП від 05.06.2019 згідно рахунків №4322, №4325 від 07.06.2019. Також, в довіреності від 16.08.2019 №77 зазначено, що отримання товару відбувається на підставі рахунку №6978 від 16.08.2019.

За приписами ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Таким чином, отримання рахунків на оплату відповідачем підтверджується наданими позивачем вірогідними доказами.

При цьому слід зазначити, що рахунок або рахунок-фактура за своїми функціями є тотожними документами, за своїм призначенням не відповідають ознакам первинного документа, оскільки ними не фіксується будь-яка господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції, а вони мають лише інформаційний характер. Рахунок є розрахунковим документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти.

Хоча в договорі й зазначено, що оплата здійснюється "на підставі виставленого постачальником рахунку", однак за змістом статті 692 ЦК України та пункту 3.1 договору така умова договору не змінює строк виконання грошового зобов`язання, який обраховується з моменту поставки товару.

Стосовно тверджень апелянта про те, що ТОВ "ЄВРОСТАНДАРТ" поставило ПрАТ "УДП" інший товар, ніж передбачено договором постачання, тому у останнього не виникло обов`язку оплачувати отриманий товар відповідно до договору постачання, а також не надало підтвердження якості пального, яке поставлялось за договором постачання, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі ст. 666 ЦК України, якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.678 ЦК України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором:

1) пропорційного зменшення ціни;

2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк;

3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором:

1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми;

2) вимагати заміни товару.

Якщо продавець товару неналежної якості не є його виготовлювачем, вимоги щодо заміни, безоплатного усунення недоліків товару і відшкодування збитків можуть бути пред`явлені до продавця або виготовлювача товару.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідачем при прийнятті товару від ТОВ "ЄВРОСТАНДАРТ" не були складені документи, що підтверджують неякісність та/або невідповідність поставленого товару наданим заявкам, не надано будь-яких доказів вчинення дій, передбачених ст.ст. 666, 678 ЦК України, натомість видаткові накладні на поставлений товар були підписані сторонами без зауважень, з огляду на що вищевикладені посилання апелянта є недоведеними та можуть свідчити про спробу ПрАТ "УДП" таким чином ухилитися від оплати отриманого від ТОВ "ЄВРОСТАНДАРТ" товару.

Також ПрАТ «УДП» в апеляційній скарзі стверджує, що в довіреностях №77 від 16.08.2019 та №51 від 07.06.2019 не вказано ПІП осіб, які їх видали від імені ПрАТ «УДП», що, на думку скаржника, свідчить про відсутність у Гнеська В.М. права підписувати видаткові накладні та приймати товар.

З цього приводу судова колегія зауважує, що вказані довіреності підписані керівником підприємства та головним бухгалтером, із скріпленням печаткою відповідача, що дає можливість ідентифікувати посадову особу та підприємство, яке уповноважило Гнеська В.М. отримати цінності, зазначені в довіреностях.

Відповідно до абз.9 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Таким чином, довіреності №77 від 16.08.2019 та №51 від 07.06.2019 були видані та підписані саме посадовими особами ПрАТ «УДП».

Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують вищенаведених висновків господарського суду першої інстанції, а тому скарга ПрАТ «УДП» не підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції об`єктивно розглянув у судовому процесі обставини справи в їх сукупності; дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; правильно застосував матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини, врахував положення статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із чим дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Таким чином, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.

Згідно із ст.129 ГПК України витрати скаржника зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 276, 281-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українське Дунайське пароплавство" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 21.09.2020 у справі №916/1252/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст.287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 11.02.2021.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя Л.О. Будішевська

Суддя С.В. Таран