ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про повернення позовної заяви

17 лютого 2021 року м.Харків Справа № 913/80/21

Провадження №7/913/80/21

Господарський суд Луганської області у складі:

судді Тацій О.В.,

розглянувши матеріали позовної заяви керівника Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області (93100, Луганська область, м. Лисичанськ, вул. ім. Д.І. Менделєєва, 65) в інтересах держави в особі

позивача-1 - Комишувахської селищної ради Попаснянського району Луганської області (93340, Луганська область, Попаснянський район, смт Комишуваха, вул. Космічна, 1, ідентифікаційний код 04335335),

позивача-2 Попаснянської районної державної адміністрації Луганської області (93300, Луганська область, м. Попасна, пл. Миру, 2, ідентифікаційний код 21823467)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Промстройуголь» (94213, Луганська область, м. Алчевськ, вул. Липовенко, 2 «В», ідентифікаційний код 32545240)

про повернення земельної ділянки,

Без повідомлення та виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Керівник Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області звернувся до Господарського суду Луганської області в інтересах держави в особі Комишувахської селищної ради Попаснянського району Луганської області та Попаснянської районної державної адміністрації Луганської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промстройуголь» про повернення земельної ділянки, в якому просить:

- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Промстройуголь» повернути Комишувахській селищній раді земельну ділянку, кадастровий номер :14:002:0054, загальною площею 7,39 га, яка передана в оренду за договором оренди земельної ділянки від 07.08.2008 року, зареєстрованим у Попаснянському районному відділі Луганської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 07.08.2008 року за №56.

В обгрунтування заявлених позовних вимог прокурор зазначив, що 07.08.2008 року між Попаснянською районною державною адміністрацією Луганської області та ТОВ «Промстройуголь» укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 7,39 га, кадастровий номер :14:002:0054. На виконання умов договору між сторонами підписано акт приймання-передачі вказаної земельної ділянки. На теперішній час строк договору сплинув, однак, відповідач земельну ділянку не повернув, акт приймання-передачі між сторонами не підписано.

А тому прокурор звертається до суду з відповідними позовними вимогами.

Разом з тим, прокурор на виконання вимог ч. 4 ст. 53 ГПК України обґрунтовуючи факт порушення інтересів держави та необхідність їх захисту вказує, що порушення інтересів держави виявилося у протиправному неповерненні відповідачем після припинення дії договору оренди землі об`єкта оренди державі в особі Комишувахської селищної ради та Попаснянській районній державній адміністрації, внаслідок чого уповноважений державний орган позбавлений можливості розпоряджатися спірною земельною ділянкою та використовувати її або надавати в оренду іншим особам.

Крім цього, вказує, що уповноваженими державою органами здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах є Попаснянська районна державна адміністрація Луганської області, яка є орендодавцем за договором, та Комишувахська селищна рада Попаснянського району Луганської області, яка на цей час є розпорядником земельної ділянки.

Однак, уповноважені державою органи, усвідомлюючи порушення інтересів держави, заходів, спрямованих на захист інтересів держави не здійснюють, претензійно-позовної роботи, спрямованої на витребування та повернення земельної ділянки, не проводять.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для представництва заступником керівника Старобільської місцевої прокуратури інтересів держави в особі позивача в суді, суд відзначає наступне.

У Рішенні від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави", висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Оскільки "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.04.1999 року № 3-рп/99 також встановлено, що прокурори подають до господарського суду позови саме в інтересах держави, а не в інтересах підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності.

Так, доводи прокурора зводяться до того, що має місце порушення інтересів держави, яке полягає у протиправному неповерненні відповідачем після припинення дії договору оренди землі об`єкта оренди державі в особі Комишувахської селищної ради та Попаснянській районній державній адміністрації, внаслідок чого уповноважений державний орган позбавлений можливості розпоряджатися спірною земельною ділянкою та використовувати її або надавати в оренду іншим особам.

Тобто, має місце факт незаконного використання спірної земельної ділянки на праві оренди, що у свою чергу призводить до триваючого порушення права власності на землю, як на основне національне багатство, яке перебуває під особливою охороною держави.

Відповідно до ст. 13 Конституції України, земля, є об`єктами права власності Українського народу. Згідно ст. 14 Конституції України, з якими узгоджуються приписи ч. 1 ст. 1 ЗК України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Таким чином, виходячи з аналізу вищевикладених законодавчих положень, зважаючи на те, що земля є об`єктом права власності Українського народу, основним національним багатством та перебуває під особливою охороною держави, можна дійти висновку, що порушення прав на землю, у тому числі у сфері незаконного користування нею, призводить як до порушення інтересів народу, суспільного інтересу, так і інтересів держави, яка в особі органів державної влади та органів місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією, здійснює права власника від імені Українського народу.

А тому, враховуючи, що правовідносини з незаконного використання земельної ділянки сільськогосподарського призначення становлять суспільний інтерес, а володіння і користування відповідачем спірною земельною ділянкою може здійснюватися без відповідних правових підстав, то може мати місце порушення інтересів держави у сфері земельних правовідносин.

Щодо питання наявності у Комишувахської селищної ради Попаснянського району Луганської області та Попаснянської районної державної адміністрації Луганської області повноважень на звернення до суду за захистом інтересів у спірних земельних правовідносинах слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 327 ЦК України, ч. 5 ст. 16 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», матеріальною основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах.

За приписами ст. 140 Конституції України та ч, 1 ст. 10 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

В силу п.п. а) і в) ч. 1 ст. 12 ЗК України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст, зокрема, належить розпорядження землями територіальних громад та надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

У відповідності до ст. 60 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Як вбачається з доданої до позовної заяви інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку спірна земельна ділянка належить до комунальної форми власності.

Отже, Комишувахська селищна рада Попаснянського району Луганської області є законним розпорядником спірної земельної ділянки.

Згідно ст. 4 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», місцеве самоврядування в Україні здійснюється, зокрема на принципі судового захисту прав місцевого самоврядування.

За ст. 189 ЗК України, самоврядний контроль за використанням та охороною земель здійснюється сільськими, селищними, міськими, районними та обласними радами.

Статтею 18-1 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.

Комишувахська селищна рада Попаснянського району Луганської області зареєстрована як юридична особа з організаційно-правовою формою - орган місцевого самоврядування, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, не перебуває в процесі припинення, кінцеве рішення про державну реєстрацію припинення юридичної особи в реєстрі відсутнє.

Таким чином, слід констатувати, що саме Комишувахська селищна рада Попаснянського району Луганської області є органом уповноваженим на звернення до суду за захистом інтересів у спірних земельних правовідносинах.

При цьому, суд вважає безпідставними посилання прокурора на те, що Попаснянська районна державна адміністрація Луганської області є уповноваженим державним органом на звернення до суду за захистом інтересів держави у спірних правовідносинах.

Так, як вже було встановлено вище, належним розпорядником земельної ділянки та органом уповноваженим на звернення до суду є Комишувахська селищна рада Попаснянського району Луганської області.

При цьому, Попаснянська районна державна адміністрація Луганської області в силу ч. 3 ст. 122 ЗК України має тільки повноваження на своїй території передавати земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) ведення водного господарства; б) будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; в) індивідуального дачного будівництва.

Спірна земельна ділянка згідно інформації з Державного земельного кадастру від 19.01.2021 року належить до комунальної форми власності та розташована в Луганській області, Попаснянському районі, смт Комишуваха.

Тобто, Попаснянська районна державна адміністрація з огляду на розташування вказаної земельної ділянки в межах населеного пункту на території смт Комишуваха та належність до комунальної форми власності, а не до державної, не наділена повноваженнями щодо неї.

Відповідно до ч.ч. 4 та 5 ст. 53 ГПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача.

Однак, у даному випадку, враховуючи відсутність наразі у Попаснянської районної державної адміністрації повноважень щодо розпорядження спірною земельною ділянкою, то вона не є уповноваженим державою органом на звернення до суду за захистом інтересів держави у спірних правовідносинах та не набуває статусу позивача у справі.

До того ж сам прокурор у змісті позовної заяви стверджує, що на час подання позовної заяви до суду уповноваженим державним органом на захист інтересів держави є саме Комишувахська селищна рада, а не Попаснянська районна державна адміністрації Луганської області.

А тому, зважаючи на те, що прокурором невірно визначено орган, уповноважений державою здійснювати функції у спірних правовідносинах, то в силу ч. 4 ст. 53 ГПК України наявні підстави для застосування наслідків, передбачених ст. 174 ГПК України.

Так, згідно з п. 4 ч. 5 ст. 174 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

У даному випадку у прокурора дійсно відсутні підстави для звернення до суду в інтересах держави в особі Попаснянської районної державної адміністрації Луганської області, а тому, беручи до уваги невиконання заявником вимог ст. 53 ГПК України щодо визначення конкретного уповноваженого органу на звернення до суду за захистом інтересів держави, позовна заява підлягає поверненню прокурору з означеної підстави.

При цьому, суд наголошує, що положеннями ч. 5 ст. 174 ГПК України не передбачено можливості повернення позовної заяви тільки в частині звернення прокурора до суду в інтересах держави в особі Попаснянської районної державної адміністрації Луганської області.

Встановивши вищевикладене, суд вважає необхідним перейти до з`ясування факту бездіяльності органу уповноваженого на звернення до суду з відповідним позовом та, як наслідок, наявності на момент подання позовної заяви підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави в особі Комишувахської селищної ради у спірних правовідносинах.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу.

Як підкреслив Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 01.04.2008 року №4-рп/2008, неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.

Законом України від 02.06.2016 року №1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», який набрав чинності 30.09.2016 року, до Конституції України внесені зміни, а саме Конституцію доповнено статтею 131-1, пункт 3 частини першої якої передбачає, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Стаття 53 ГПК України встановлює, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у ст.23 ЗУ «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII, який набрав чинності 15.07.2015 року.

Ця стаття визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина перша). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (частина третя). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци перший - третій частини четвертої). У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження (частина сьома).

Системне тлумаченняст. 53 ГПК України й абз. 1 ч. 3 ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках:

1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах;

2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 року у справі №912/2385/18 наведено такі правові висновки.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.

Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Отже, на виконання ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор зобов`язаний був попередньо, до звернення до суду, повідомити про це орган уповноважений здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Комишувахську селищну раду, яка мала розглянути таке звернення та вжити заходів щодо захисту інтересів держави. Та лише не вжиття таких заходів у розумний строк з боку вказаного органу або немотивована відмова вжити такі заходи - є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності, і дають підстави прокурору для звернення з позовом до суду в інтересах держави.

На підтвердження обставин бездіяльності Комишувахської селищної ради прокурором до позову надано лист Лисичанської місцевої прокуратури від 29.01.2021 року №31-428вих-21 до голови Комишувахської селищної ради, в якому повідомлено про припинення дії договору оренди земельної ділянки та перебування всупереч вимогам договору об`єкта оренди у володінні ТОВ «Промстройуголь», і прокурор просить, зокрема, надати інформацію: чи має намір Комишувахська селищна рада звернутись до суду з позовною заявою до ТОВ «Промстройуголь» щодо повернення земельної ділянки загальною площею 7,39 га.

Однак, надіслання Лисичанською місцевою прокуратурою вказаного листа до Комишувахської селищної ради від 29.01.2021 року №31-428вих-21 за своїм змістом не є зверненням прокурора у розумінні положень ст. 23 ЗУ "Про прокуратуру", а є повідомленням про можливі порушення чинного законодавства та запитом на отримання від позивача певної інформації.

До того ж звертаючись до Комишувахської селищної ради з проханням про отримання інформації прокурор керується тільки положеннями ч. 3 та абз. 4 ч. 4 ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру», якими визначено право прокурора виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді отримувати інформацію і витребовувати матеріали від уповноважених державних органів, та взагалі не посилається на приписи абз. 3 ч. 4 ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру», якими передбачено обов`язок прокурора попередньо, до звернення до суду, повідомити уповноважений орган про відповідний намір.

А тому, суд констатує, що вказаним листом не висловлено дійсного та реального наміру прокурора на звернення до суду за захистом інтересів держави у спірних правовідносинах. Даний лист має виключно характер попереднього листування з метою встановлення наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді, підтвердження яких не позбавляє його зобов`язання повідомити про намір звернення до суду уповноважений державний орган.

Отже, лист Лисичанської місцевої прокуратури від 29.01.2021 року №31-428вих-21 не є безумовною підставою для звернення до суду прокурора в інтересах цього органу, оскільки цей доказ не свідчить про те, що уповноважений орган не може здійснювати захист інтересів держави та звертатися до суду з відповідним позовом, а сама по собі обставина не звернення з позовом протягом певного часового періоду не свідчить про неможливість виконання позивачем функцій із захисту інтересів держави.

При цьому, наявний в матеріалах справи документ у виді листа-відповіді Комишувахської селищної ради від 03.02.2021 року на вказаний лист прокурора не може бути взятий у якості належного доказу на підтвердження підстав представництва прокурора, оскільки не засвідчений належним чином у визначеному ч. 5 ст. 91 ГПК України порядку.

Так, вказаний документ не є оригіналом, однак, він не може вважатися і копією, так як заявником не підтверджена його відповідність оригіналу, а саме, він не містить підпису особи та дати його засвідчення.

Разом з тим, суд не бере уваги у якості доказу на підтвердження підстав представництва лист Комишувахської селищної ради від 18.01.2021 року, оскільки він стосується підтвердження бездіяльності селищної ради щодо стягнення плати за користування земельною ділянкою, а не відсутності бажання та наміру у селищної ради звернутися до суду з позовом про зобов`язання повернути спірну земельну ділянку з метою захисту інтересів держави саме у спірних правовідносинах.

Крім того, з висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у підпунктах 76-81 вказаної постанови від 26.05.2020 року, слідує, що для підтвердження підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді у випадку, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган, достатнім є дотримання прокурором порядку повідомлення, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", та відсутність самостійного звернення компетентного органу до суду з позовом в інтересах держави протягом розумного строку після отримання такого повідомлення.

Таке повідомлення за своїм характером має спонукати уповноважений орган до вчинення відповідних дій по вжиттю заходів щодо захисту інтересів держави. І лише явне немотивоване «ігнорування» цього повідомлення (попередження) вказаним органом або неналежне (не відповідно до закону) реагування на нього, дає підстави прокурору для самостійного (субсидіарного) вжиття заходів, зокрема, шляхом звернення до суду з позовом.

Однак, до позовної заяви не додано листа, який за своїм змістом та суттю у розумінні приписів ч. 4 ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» був би повідомленням прокурора Комишувахської селищної ради про намір звернутися до суду за захистом інтересів держави, свідчив би про дійсну і реальну можливість звернення прокурора до суду замість уповноваженого державного органу та спонукав би останню до виконання своїх повноважень. У зв`язку з цим Комишувахська селищна рада не була повідомлена про реальний намір прокурора замінити її та звернутися до суду за захистом інтересів держави, і, як наслідок, була позбавлена можливості протягом розумного строку відреагувати на таке повідомлення та самостійно вжити належних заходів, спрямованих на захист інтересів держави у спірних правовідносинах.

При цьому, суд наголошує на тому, що прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Наразі у матеріалах справи відсутні будь-які належні докази, які б підтверджували факт нездійснення Комишувахської селищною радою захисту інтересів держави у спірних правовідносинах.

Крім того, здійснюючи обґрунтування нездійснення Комишувахською селищною радою захисту інтересів держави, її бездіяльність, прокурор у змісті позовної заяви взагалі не посилається на лист Комишувахської селищної ради від 03.02.2021 року, який, як вже було зазначено вище, наразі, без надання його оригіналу або засвідчення у встановленому законом порядку, не може бути взятий судом до уваги у якості належного доказу на підтвердження підстав представництва.

Обґрунтовуючи факт бездіяльності Комишувахської селищної ради у спірних правовідносинах прокурор лише формально посилається на відсутність відповідних заходів та претензійно-позовної роботи з боку останньої та не зазначає жодних доказів, якими це підтверджується.

У зв`язку з цим суд зазначає, що відповідно до змісту норм чинного законодавства, якими врегульовано порядок звернення прокурора до суду з позовом в інтересах держави, саме лише посилання у позовній заяві прокурора на те, що орган, уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження із захисту державних інтересів, без доведення цього відповідними доказами, не є достатнім для прийняття судом рішення в такому спорі по суті, оскільки за змістом абз. 2 частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом правових підстав для представництва (наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.08.2019 у справі №910/6144/18, від 06.08.2019 у справі № 912/2529/18, від 10.11.2020 у справі № 903/504/16 тощо).

Позаяк, у даній справі прокурором не обґрунтовано в чому саме полягає така бездіяльність, зокрема, прокурором у позовній заяві не наведено доказів, які б свідчили про це або підтверджували, що з`ясувати дійсні причини не звернення уповноваженого державного органу до суду є неможливим.

Разом з тим, прокурором також не доведено наявності інших чинників, що, відповідно до вищенаведених висновків Верховного Суду, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 року у справі № 912/2385/18 (п. 80 постанови), мають враховуватися при визначенні розумності строку подання прокурором позову - чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Окрім того, згідно з наведеними вище висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 року у справі №912/2385/18 (п. 79 постанови), розумний строк для реагування позивачем на стверджуване порушення інтересів держави має пройти саме між зверненням прокурора до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", та поданням відповідного позову (у випадку бездіяльності компетентного органу).

Аналогічні висновки викладено Верховним Судом також у постановах від 03.08.2020 у справі № 910/10890/19, від 23.11.2020 у справі № 908/1578/19 тощо).

Однак, як було встановлено вище, лист Лисичанської місцевої прокуратури від 29.01.2021 року №31-428вих-21 не є повідомленням у розумінні ст. 23 ЗУ "Про прокуратуру", а повідомленням про можливі порушення чинного законодавства та запитом на отримання від позивача певної інформації, яку можливо і було надано Комишувахською селищною радою у листі від 03.02.2021 року, підстави для дослідження якого з огляду на неналежність даного доказу наразі відсутні. Натомість звернення з повідомленням про намір звернутися до суду до компетентного органу в порядку ст. 23 ЗУ "Про прокуратуру" взагалі не було здійснено.

Таким чином, матеріали даної справи не містять доказів дотримання прокурором визначеного абз. 3 ч. 4 ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» порядку звернення до суду та повідомлення уповноваженого державного органу про такий намір, у зв`язку з чим наразі суд позбавлений можливості стверджувати про дійсний факт бездіяльності Комишувахської селищної ради та неможливість звернення останньої з відповідним позовом до суду, тобто підтвердження триваючого у часі невиконання органом, уповноваженим на захист інтересів держави у спірних правовідносинах, своїх функцій.

За таких обставин, суд вважає, що фактично прокурор, передчасно звернувшись до суду, перебрав на себе функції органу, уповноваженого державою захищати відповідні інтереси, підмінивши при цьому його.

До того ж поважні причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом Комишувахською селищною радою прокурором не наведено.

При цьому, тільки невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Позаяк, визначаючи розумність строку на звернення до суду, суд відзначає, що лише після звернення прокурора з листом від 29.01.2021 року №31-428вих-21 до Комишувахської селищної ради та повідомлення про можливе порушення інтересів держави селищній раді могло стати відомо про це.

Держава в особі уповноважених органів могла довідатися про порушення свого права на спірну земельну ділянку щонайменше з моменту встановлення відповідного факту.

Разом з тим, зазначене свідчить і про незначний сплив строку позовної давності на звернення з відповідним позовом до суду, - а тому Комишувахська селищна рада не позбавлена можливості звернутися до суду з відповідним позовом як протягом розумного строку, так і взагалі в межах встановленого законом строку позовної давності.

Встановлені обставини у своїй сукупності спростовують висновки прокурора про бездіяльність компетентного органу (позивача), неналежне здійснення ним захисту державних інтересів та наявність виключних підстав для представництва органом прокуратури інтересів держави.

Суд також звертає увагу на те, що необхідність дотримання визначено ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» порядку підтвердження підстав представництва підтримав і Східний апеляційний господарський суд у своїх постановах від 03.12.2020 року у справі 905/88/20, від 01.12.2020 року у справі №922/2069/20, від 17.12.2020 року у справі №913/124/20, від 27.10.2020 року у справі №905/1961/18.

Також, відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 174 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

У зв`язку з цим суд звертає увагу, що згідно з ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про прокуратуру» право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам обласних та окружних прокуратур, їх першим заступникам та заступникам, прокурорам Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.

Тобто, правом звернення з позовом до суду в порядку господарського судочинства наділені конкретні посадові особи органу прокуратури, зокрема, керівник окружної прокуратури та його заступник.

Більш того, аналіз положень ч. 3 ст. 53 ГПК України дозволяє дійти висновку, що правом на звернення до суду наділено саме конкретного прокурора.

Однак, у даному випадку у змісті позовної заяви вказано, що вона подається керівником Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави. При цьому, підписана дана позовна заява заступником керівника Лисичанської місцевої прокуратури.

Тобто, наразі суд позбавлений можливості встановити дійсну особу прокурора, яка звертається до суду з позовною заявою про повернення земельної ділянки, та пересвідчитися в тому, що позовну заяву підписано саме тим прокурором, який виявив намір на захист інтересів держави, обіймає відповідну посаду та реалізує своє право на звернення до суду.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про необхідність повернення прокурору позовної заяви про повернення земельної ділянки.

В той же час, суд вважає необхідним і доцільним довести до відома заявника, що, відповідно до ч. 8 ст. 174 ГПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 174, 232, 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву прокурора в інтересах держави в особі Комишувахської селищної ради Попаснянського району Луганської області та Попаснянської районної державної адміністрації Луганської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промстройуголь» про повернення земельної ділянки, і додані до неї документи - вважати неподаною та повернути заявникові.

Додаток: (тільки заявнику) позовна заява від 08.02.2021 року № 31-616вих-21 (від 16.02.2021 року за вх. № заяви 913/80/21) на « 13» аркушах з додатками на « 63» аркушах, у тому числі: платіжне доручення від 04.02.2021 року про сплату судового збору у розмірі 2 270,00 грн., всього на « 76» аркушах.

2. Роз`яснити заявнику, що згідно ч. 8 ст. 174 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Ухвала набрала законної сили з моменту її підписання 17.02.2021 року та може бути оскаржена в порядку та строк встановлені ст.ст. 254-256 ГПК України.

Ухвалу суду складено та підписано 17.02.2021 року.

Суддя О.В. Тацій