ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"15" лютого 2021 р. м. Ужгород Справа № 907/68/21

Суддя господарського суду Закарпатської області Ушак І.Г.,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "АВЕ УЖГОРОД", м. Ужгород (ТОВ АВЕ УЖГОРОД)

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з боржника - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с. Тийглаш Закарпатської області

грошової заборгованості на суму 1830,58 грн., за договором надання послуг із вивезення твердих побутових відходів за № 3063 від 22.05.2017р.

ВСТАНОВИВ:

ТОВ АВЕ УЖГОРОД звернулося до суду із заявою про стягнення з ФОП ОСОБА_1 грошової заборгованості на підставі судового наказу у порядку наказного провадження, що врегульовано приписами розділу ІІ Господарського процесуального кодексу України (ст.ст. 147-160).

Приписами ст. 152 ГПК України передбачено підстави для відмови судом у видачі судового наказу, зокрема, за наявності обставин зазначених у ч. 1 ст. 175 цього кодексу (п. 4 ч. 1 ст. 152).

Пунктом 6 частини 1 ст. 175 ГПК України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено суб`єкта господарювання, які звернулися із позовною заявою або до яких пред`явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

З поданої заяви вбачається, що така заявлена до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1. Разом з тим, оскільки згідно з відомостями, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 19.02.2020 внесено запис № 5022459 про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, заявник вимагає стягнути заборгованість у даній справі з фізичної особи ОСОБА_1 .

Визначення заявником підсудності даної справи господарському суду Закарпатської області з посиланням на те, що спірні відносини сторін виникли з господарських відносин відповідно до договору на надання послуг з вивезення побутових відходів на території м. Ужгород укладеного 23.05.17 заявником з ОСОБА_1 як фізичною особою-підприємцем, судом не приймається до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа - підприємець (п. 16).

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

Зазначеними приписами ст.ст. 20, 147ГПК України визначено суб`єктний склад учасників наказного провадження та унормовано, що боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи-підприємці. Ці приписи законодавства є спеціальними, відтак підлягають безумовному врахуванню як учасниками справи, так і судом для цілей визначення порядку правового регулювання при здійсненні стягнення на підставі судового наказу.

Звертаючись з заявою про видачу судового наказу в порядку наказного провадження про стягнення заборгованості з фізичної особи за її зобов`язаннями, що виникли із здійснення нею господарської діяльності як суб`єктом підприємницької діяльності після втрати статусу фізичної особи-підприємця, заявник не врахував, що процедура наказного провадження застосовується виключно щодо суб`єктів господарювання, а наказне провадження не дозволяє враховувати наведені вище обставини з огляду на чіткі, формальні межі такого провадження.

За наведеного припинення статусу підприємця ОСОБА_1 унеможливлює застосування до спірних правовідносин процедури наказного провадження.

З огляду на викладене та на приписи п. 4 ч.1 ст. 152 ГПК України, належить відмовити заявнику у видачі судового наказу про стягнення заборгованості у порядку наказного провадження із фізичної особи ОСОБА_1, який втратив статус підприємця.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

За приписами ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пп. 3-6 ч. 1 ст. 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Статтею 151 ГПК України (ч.2) встановлено, що у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається; у разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 20, 147, 148, 151, п. 4 ч. 1 ст. 152, ст.ст. 153, 175, 234-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю "АВЕ Ужгород" у видачі судового наказу про стягнення з боржника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Ужгород грошової заборгованості за надані послуги з вивезення твердих побутових відходів на суму 1830,58 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду на підставі ст. 255 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Ушак І.Г.