ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2021 Справа № 917/1742/20

м. Полтава

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Каіс Агро", вул. Іванівська 1, к. 403, м. Харків, 61058

до Державного підприємства "Полтавський комбінат хлібопродуктів", вул. Небесної Сотні, 69, м. Полтава, 36022

про стягнення грошових коштів

Суддя Господарського суду Полтавської області Семчук О.С.

Секретар судового засідання Лепій О.В.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Каіс Агро" (далі - позивач/ ТОВ "Каіс Агро") звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовом до Державного підприємства "Полтавський комбінат хлібопродуктів" (далі - відповідач/ ДП "Полтавський КХП") про стягнення 244719,62 грн. передоплати за договором складського зберігання зерна № 8/19-хб від 24.09.2019.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 04.11.2020 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче засідання призначено на 01.12.2020.

Ухвалою від 01.12.2020 суд продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів та відклав підготовче засідання на 22.12.2020.

Ухвалою від 22.12.2020 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 10.02.2021.

В судове засідання 10.02.21 сторони чи їх представники не з`явилися.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Сторони належним чином повідомлені про час, дату та місце проведення судового розгляду справи по суті, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями про вручення рекомендованого відправлення. Таким чином, неявка в судове засідання сторін не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідач відзиву на позов не надав, про наявність поважних причин неподання відзиву на позов суду не повідомив, в зв`язку з цим, відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України спір вирішується за наявними матеріалами справи.

Рішення приймається в порядку ч. 4, 5 ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

24.09.2019 між Філією «Хлібна база № 88» ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» (Зерновий склад за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «КАІС АГРО» (Поклажодавець за договором) було укладено договір складського зберігання зерна № 8/19-хб (далі - Договір, копія Договору - в матеріалах справи).

Відповідно до п. 1.1 Договору Поклажодавець за власний рахунок поставляє на Зерновий склад зерно культур, що вказані у даному договорі, а Зерновий склад зобов`язується надати послугу, пов`язану з його діяльністю, а саме: прийняти, розташувати по сховищам у відповідності з якістю, при необхідності доводити до потрібних кондицій, зберігати і відвантажувати сільськогосподарську продукцію (надалі - зерно) на протязі терміну дії цього договору.

Згідно п. 2.1.1 Договору Зерновий склад зобов`язався здійснити на підставі накладних приймання зерна фактичної якості з видачею Поклажодавцю реєстру за кожну добу надходження із зазначенням фізичної ваги та фактичної якості, але не вище обмежувальних кондицій. Приймання зерна здійснюється з участю повноважного представника Поклажодавця з подальшим оформленням відповідних документів (накладних, актів приймання зерна), складська квитанція видається не пізніше наступного робочого дня з моменту приймання зерна.

На виконання умов Договору відповідачем було передано, а позивачем прийнято зерно кукурудзи 3 класу врожаю 2019 року загальною заліковою вагою 2854984 кг, що підтверджується виданими складськими квитанціями: БА № 220710 (поточний № 13) від 03.10.19, БА № 220904 (поточний № 36) від 04.10.19, БА № 220870 (поточний № 50) від 08.10.19, БА № 220724 (поточний № 51) від 08.10.19, БА № 220887 (поточний № 91) від 23.10.19, БА № 220748 (поточний № 53) від 24.10.19, БА № 220749 (поточний № 69) від 24.10.19, БА № 220750 (поточний № 41) від 24.10.19, БА № 220751 (поточний № 3) від 24.10.19, БА № 220888 (поточний № 6) від 24.10.19, БА № 220889 (поточний № 5) від 24.10.19, БА № 220890 (поточний № 4) від 24.10.19, БА № 220891 (поточний № 43) від 24.10.19, БА № 220892 (поточний № 42) від 24.10.19, БА № 220894 (поточний № 94) від 31.10.19, БА № 220896 (поточний № 96) від 12.11.19, БА № 220898 (поточний № 99) від 13.11.19, БА № 220899 (поточний № 100) від 14.11.19, БА № 220755 (поточний № 101) від 18.11.19.

Копії вказаних складських квитанцій наявні в матеріалах справи.

Пунктом 6.1 цього Договору визначено, що термін зберігання зерна становить до 30 травня 2020 р., крім ріпаку.

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що розмір плати (тариф) за надання послуг Зерновим складом по прийомці зерна, очистці, сушці, зберіганню, відвантаженню зерна, доведенню зерна до відповідних кондицій, згідно ДСТУ, ГОСТ, параметрів, державних стандартів встановлюється за домовленістю сторін і відображається в додатку до даного договору, який є його невід`ємною частиною. Оплата за надані послуги здійснюється на підставі виставлених рахунків у грошовій формі (в гривнях) з урахуванням податку на додану вартість, безготівково, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Зернового складу, а в окремих випадках, за домовленістю сторін, - готівкою в касу Зернового складу. Поклажодавець, протягом 3-х робочих днів з часу отримання акту виконаних робіт, зобов`язаний підписати його (оформити належним чином) та повернути Зерновому складу. У разі наявності вмотивованих зауважень до Акту виконаних робіт, Поклажодавець зобов`язаний повідомити про це в письмовій формі Зерновий склад протягом 3-х робочих з моменту отримання Акту виконаних робіт. У разі неотримання оформленого (підписаного) Акту виконаних робіт, або письмових зауважень до нього - Акт виконаних робіт вважається прийнятим (погодженим) Поклажодавцем і підлягає оплаті.

Оплата послуг Зернового складу по прийманню, сушінню та очищенню зерна здійснюється Поклажодавцем протягом 5-ти календарних днів після виписки Зерновим складом відповідного рахунку (п. 4.3 Договору).

09 жовтня 2019 між позивачем та відповідачем була укладена додаткова угода № 3 до Договору, відповідно до якої, пункт 4.4 Договору викладено в наступній редакції: Оплата послуг по збереженню зерна в розмірі 80 % здійснюється Поклажодавцем щомісячно в 5-денний термін з моменту одержання виписаного Зерновим складом рахунку, оплата послуг в розмірі 20 % здійснюється Поклажодавцем протягом 3-х банківських днів, після оформлення та реєстрації Зерновим складом податкової накладної, за умови такої реєстрації протягом року з моменту виникнення податкового зобов`язання. У разі не реєстрації протягом року такої податкової накладної Поклажодавець звільняється від оплати 20 % вартості наданих послуг. Розрахунок вартості послуги за зберігання проводиться з першого дня завезення зерна.

На виконання умов договору, згідно актів наданих послуг № 2 від 30.09.3019 на суму 16646,68 грн., № 15 від 31.10.2019 на суму 120384,18 грн., № 20 від 30.11.2019 на суму 291246,96 грн., № 21 від 31.12.2019 на суму 488512,02 грн. та № 1 від 13.01.2020 на суму 1355,54 грн. зерновим складом були надані послуги зі зберігання, очищення, відвантаження та маневрові роботи на загальну суму 918145,38 грн. Копії вказаних актів наданих послуг наявні в матеріалах справи.

Поклажодавцем вказані послуги були сплачені в повному обсязі, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень № 1467 від 09.10.2019 на суму 650865,00 грн., № 1478 від 15.10.2019 на суму 300000,00 грн., № 1630 від 20.11.2019 на суму 212000,00 грн. Всього сплачено 1162865,00 грн.

Пунктом 2.4.7 Договору передбачено, що Поклажодавець має право в будь-який час, у передбаченому договором порядку, до закінчення строку зберігання, переоформити здане зерно на інше підприємство або одержати його (за винятком періоду зупинки елеватора для проведення ремонтних робіт з 20 травня по 01 липня), попередньо розрахувавшись із Зерновим складом за зберігання і надані послуги (всі послуги надаються в робочі дні).

На вимогу Поклажодавця зерно кукурудзи 3 класу врожаю 2019 року було повернуто Зерновим складом зі зберігання, що підтверджується актом-розрахунком № ХБ-00000009 від 13.12.2019 та актом-розрахунком № ХБ-00000001 від 13.01.2020 (копії актів-розрахунків наявні в матеріалах справи).

Позивач зазначає, що залишок передоплати за Договором складає 244719,62 грн., що підтверджується актом звіряння взаєморозрахунків. На сьогоднішній день строк зберігання зерна за умовами договору закінчився, зерно, яке було передано Поклажодавцем на зберігання Зерновому складу, відвантажено (повернуто).

Позивач направив на адресу відповідача вимогу № 479 від 25.06.2020 про повернення надмірно сплачених коштів за договором складського зберігання зерна № 8/19-хб від 24.09.2019 (копії вимоги та доказів її направлення відповідачу - в матеріалах справи). С

Листом № 06/07/20 від 06.07.2020 відповідач погодився з розміром заборгованості по Договору, однак вказав, що враховуючи скрутний фінансовий стан філії на теперішній час, виконати претензію шляхом перерахування грошових коштів на вказаний розрахунковий рахунок ТОВ «Каіс Агро», у відповідача немає фінансової можливості.

Вважаючи свої права порушеними позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача надмірно сплачені кошти за договором складського зберігання зерна № 8/19-хб від 24.09.2019 в розмірі 244719,62 грн.

Відповідач жодних заперечень на позов не надав.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання згідно із ст. ст. 11, 509 ЦК України, ст. 174 ГК України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання згідно із ст. ст. 11, 509 ЦК України, ст. 174 ГК України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Судом встановлено, що між сторонами були укладено договір складського зберігання зерна.

Відповідно до ст. 936 ЦК України, за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Договором зберігання, в якому зберігачем є особа, що здійснює зберігання на засадах підприємницької діяльності (професійний зберігач), може бути встановлений обов`язок зберігача зберігати річ, яка буде передана зберігачеві в майбутньому.

У відповідності до ч. 1 ст. 957 ЦК України, за договором складського зберігання товарний склад зобов`язується за плату зберігати товар, переданий йому поклажодавцем, і повернути цей товар у схоронності.

За змістом ч. 1 ст. 961 ЦК України, товарний склад на підтвердження прийняття товару видає один із таких складських документів: складську квитанцію; просте складське свідоцтво; подвійне складське свідоцтво.

Пунктами 10, 24 ст. 1 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» передбачено, що зберігання зерна це комплекс заходів, що включають приймання, доробку, зберігання і відвантаження зерна; складські документи на зерно це товаророзпорядчі документи, що видаються зерновим складом власнику зерна як підтвердження прийняття зерна на зберігання та посвідчення наявності зерна і зобов`язання зернового складу повернути його володільцеві такого документа.

Статтею 37 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" передбачено, що зерновий склад на підтвердження прийняття зерна видає один із таких документів: подвійне складське свідоцтво; просте складське свідоцтво; складську квитанцію. Складський документ на зерно виписується після передачі зерна на зберігання не пізніше наступного робочого дня. На вимогу особи, яка здала зерно на зберігання, зерновий склад зобов`язаний виписувати окремі складські документи на зерно на будь-які частини зданого на зберігання зерна. Нові складські документи на зерно видаються в обмін на раніше виписані.

Згідно ст. 43 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" якщо зерновий склад приймає зерно на зберігання без видачі простого або подвійного складського свідоцтва, то для підтвердження прийняття зерна на зберігання він повинен видати складську квитанцію. Істотні дані складської квитанції встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Отже, положеннями Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" визначено чіткий перелік документів, якими підтверджується факт прийняття зерна зерновим складом. До них належать: подвійне складське свідоцтво, просте складське свідоцтво та складська квитанція.

Позивачем на підтвердження передачі на зберігання відповідачу зерна кукурудзи надано копії складських квитанцій про передачу зерна загальною заліковою вагою 2854984 кг.

Разом з тим, позивач зазначає, що на день звернення ним до суду з позовом визначений Договором строк зберігання зерна закінчився, зерно, яке передано поклажодавцем на зберігання зерновому складу, відвантажено (повернуто) повністю. На підтвердження цього позивачем надано копії актів-розрахунків № ХБ-00000009 від 13.12.2019 та № ХБ-00000001 від 13.01.2020. Відповідач не заперечує факт відвантаження (повернення) ним переданого позивачем на зберігання зерна. Зокрема, він підтверджує цей факт у листі вих. № 06/07/20 від 06.07.2020, копія якого наявна в матеріалах справи.

Згідно п. 6.1 Договору термін зберігання становить до 30.05.2020.

Наявними в матеріалах справи копіями актів наданих послуг підтверджується факт надання відповідачем послуг зі зберігання, очищення, відвантаження та маневрових робіт згідно умов Договору на загальну суму 918145,38 грн.

Судом встановлено, що позивачем на виконання умов Договору було перераховано відповідачу в рахунок передоплати за послуги зберігання 1162865,00 грн.

Таким чином, залишок передоплати за Договором складає 244719,62 грн., що підтверджується листом відповідача вих. № 06/07/20 від 06.07.2020 та підписаним обома сторонами актом звіряння взаєморозрахунків.

Позивач направив на адресу відповідача вимогу № 479 від 25.06.2020 про повернення надмірно сплачених коштів за договором складського зберігання зерна № 8/19-хб від 24.09.2019, у якій надав відповідачу строк на повернення суми передоплати 244719,62 грн. - 7 днів з моменту отримання вказаної вимоги. Згідно наявної в матеріалах справи копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вказана вимога позивача була вручена відповідачу 02.07.2020.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Таким чином, відповідач повинен був повернути позивачу надлишкову суму передоплати у строк по 09.07.2020.

Проте, листом № 06/07/20 від 06.07.2020 відповідач, визнавши вимоги позивача, повідомив про неможливість повернення позивачу коштів через його скрутний фінансовий стан.

В матеріалах справи відсутні докази повернення відповідачем надлишкової суми передоплати по Договору в сумі 244719,62 грн.

Таким чином, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача суми переплати в розмірі 244719,62 грн. є обґрунтованими, підтверджені належними доказами та не заперечуються відповідачем, а отже підлягають задоволенню у повному обсязі.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач своїми процесуальними правами не скористався та належними та допустимими доказами не спростував позовні вимоги позивача.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача у повному обсязі.

Керуючись статтями 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства "Полтавський комбінат хлібопродуктів" (вул. Небесної Сотні, 69, м. Полтава, 36022; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Каіс Агро" (вул. Іванівська 1, к. 403, м. Харків, 61058; ) 244719 грн. 62 коп. суми передоплати та 3670 грн. 79 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. ст. 256, 257 ГПК України). Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення складено 15.02.21.

Суддя О.С. Семчук