ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021 року м. ОдесаСправа № 916/2241/20
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Принцевської Н.М.;

суддів: Діброви Г.І., Ярош А.І.;

(Південно-західний апеляційний господарський суд, м. Одеса, проспект Шевченка,29)

Секретар судового засідання Соловйова Д.В.;

Представники сторін:

Від Товариства з обмеженою відповідальністю „Одесагаз-Постачання" - Олейнічук Т.В., довіреність № 21/р8-21-004, дата видачі : 02.01.21;

Від Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області - Яценко І.А., відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань .

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Одесагаз-Постачання"

на рішення Господарського суду Одеської області від 13.10.2020

по справі №916/2241/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Одесагаз-Постачання"

до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області

про стягнення 669 000,11 грн.,

(суддя місцевого господарського суду: Цісельський О.В.; місце прийняття рішення: Господарський суд Одеської області, м.Одеса, просп.Шевченка, 29)

У липні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю „Одесагаз-Постачання" (далі - ТОВ «Одесагаз-Постачання) звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до відповідача - Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області про стягнення 239 674,04 грн. заборгованості та зарахування коштів у сумі 429 326,07 грн., сплачені відповідачем, в рахунок оплати за спожитий природний газ у січні-лютому 2020 року.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ «Одесагаз-Постачання» посилається на неналежне виконання Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Одеській області умов укладеного між сторонами договору постачання природного газу №008213(2019)-Т від 18.02.2019.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 13.10.2020 по даній справі у позові відмовлено.

Місцевий господарський суд в оскаржуваному рішенні зазначив, що Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Одеській області належним чином виконано умови укладеного між сторонами договору постачання природного газу № 008213(2019)-Т від 18.02.2019 в частині оплати послуг в повному обсязі до 31.12.2019, у зв`язку з чим відмовив у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Одесагаз-Постачання» звернулось до Південно-західного апеляцйіного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 13.10.2020 по даній справі скасувати та прийняти нове - про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Апелянт не погоджується з рішенням суду першої інстанції, оскільки, на його думку, при прийнятті рішення судом порушені норми процесуального та матеріального права, а також не з`ясовано обставини, що мають значення для справи та недоведено обставини, що мають значення для справи.

Заявник апеляцйіної скарги зазначає, ним не заявлялось клопотання про розгляд справи у спрощеному провадженні, а сума позову в даному випадку складає 669000,11 грн., що набагато перевищує суму ста прожиткових мінімуму для працездатних осіб, у зв`язку з чим судом безпідставно вирішено розглядати справу в порядку спрощеного провадження.

ТОВ «Одесагаз-Постачання» зазначило, що ним поставлено в пункти споживання ТУ ДСАУ в Одеській області: у лютому-травні, листопаді-грудні 2019 року природний газ на загальну суму 1134054,08 грн., а споживачем сплачено 1563380,15 грн., то за Договором №008213 (2019)-Т від 18.02.2019 рахується переплата у загальній сумі 429326,07 грн.

Крім природного газу за Договором, ТУ ДСАУ в Одеській області у січні, лютому і квітні 2020 року спожило 97,687 тим. куб.м. природного газу на загальну суму 669000,11 грн. поза межами дії Договору. Даний факт підтверджується актами приймання-передачі природного газу.

Апелянт зазначає, що оскільки ТУ ДСАУ в Одеській області не зверталося до ТОВ «Одесагаз-Постачання» з листом про зарахування переплати за договором в рахунок спожитого природного газу в січні, лютому 2020 року, у ТОВ «Одесагаз-Постачання» відсутні підстави для зарахування суми переплати за Договором №008213 (2019)-Т від 18.02.2019 в рахунок поставленого природного газу поза межами дії даного договору.

Апелянт вказує, що висновок суду, що відповідачем отриманий природний газ у лютому-травні, листопаді-грудні 2019 року на загальну суму 1134054,08 грн., у січні, лютому і квітні 2020 на загальну суму 669000,11 грн. оплачено в повному обсязі - є помилковим та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.11.2020 відкрито апеляційне провадження по справі №916/2241/20 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю „Одесагаз-Постачання" на рішення Господарського суду Одеської області від 13.10.2020, витребувано у Господарського суду Одеської області матеріали справи №916/2241/20.

20.11.2020 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №916/2241/20.

03.12.2020 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області надійшов відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Одесагаз-Постачання" на рішення Господарського суду Одеської області від 13.10.2020 по справі №916/2241/20, в якому відповідач не погоджується з доводами апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Крім того, 16.11.2020 та 08.12.2020 до Південно-західного апеляційного господарського суду від позивача надійшли клопотання про долучення додаткових документів на підтвердження витрат на правничу допомогу.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.12.2020 розгляд справи №916/2241/20 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю „Одесагаз-Постачання" на рішення Господарського суду Одеської області від 13.10.2020 призначено у судовому засіданні на: 25.01.2021 року о 14-00 год. у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду.

22.01.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області надійшло клопотання про відкладення розгляду справи №916/2241/20.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.01.2021 по даній справі задоволено клопотання Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області про відкладення розгляду апеляційної скарги ТОВ „Одесагаз-Постачання" на рішення Господарського суду Одеської області від 13.10.2020 по справі №916/2241/20, відкладено розгляд справи, судове засідання по справі призначити на 08.02.2021 року о 15-30 год

В судове засыдання 08.02.2021 з`явилися представники сторін, які підтримали доводи та вимоги, викладені ними письмово.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та дотримання норм процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.02.2019 між ТОВ «Одесагаз-Постачання» (Постачальник) та Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Одеській області (Споживач) було укладений договір на постачання природного газу для споживачів, що не є побутовими (для бюджетних установ та організацій) №008213(2019)-Т.

Згідно з умовами вказаного договору Постачальник постачає Споживачеві наступний предмет закупівлі: за кодом ДК 021:2015, код CPV - 09120000-6) Газове паливо (далі - газ) в обсягах і порядку, передбаченому Договором для забезпечення потреб Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість газу у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених Договором.

Між сторонами по справі було укладено низку додаткових угод, а саме № 1 від 18.02.2019 та № 2 від 20.02.2019.

Відповідно до п. 2.4. визначено місце поставки газу споживачу за адресами об`єктів постачання.

Відповідно до п. п. 3.2, 3.6 договору місячний обсяг постачання природного газу до пунктів призначення не повинен перевищувати підтверджений обсяг природного газу. Обсяг спожитого природного газу підтверджується підписаним сторонами актом прийому-передачі природного газу, що оформлюється на підставі даних кожного комерційного вузла обліку, вказаного в п.2.4. даного договору.

Згідно з п. 3.10 договору, Постачальник здійснює постачання природного газу на протязі року, у тому числі по місяцях, загалом 263 000, м.куб.

Сума Договору складається з місячних сум вартості договірних обсягів постачання газу Споживачу і орієнтовно складає 2 52 582,16 грн., у т.ч. ПДВ (п.5.4 Договору).

Положеннями п. 5.5.1 договору передбачено, що у разі оплати протягом місяця поставки газу та/або після закінчення місяця поставки газу, Споживач здійснює розрахунок шляхом поточного перерахування на розрахунковий рахунок Постачальника 100% вартості запланованих обсягів газу на підставі рахунку/рахунку-фактури. У випадку недоплати вартості спожитого у розрахунковому періоді природного газу, Споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим, на підставі рахунку-фактури та акту приймання передачі природного газу.

Згідно з п. 6.3 договору Споживач зобов`язується виконувати умови договору а саме оплачувати Постачальнику вартість послуг згідно з умовами договору; дотримуватись дисципліни споживання природного газу в пунктах призначення, в обсягах та на умовах визначених договором.

Відповідно до п. 12.1 договору договір набирає чинності з дня його підписання та укладається у частині постачання природного газу на термін до 31.12.2019, а у частині оплати за надані послуги - до їх повного здійснення.

На виконання умов договору №008213(2019)-Т від 18.02.2019 позивач поставив природний газ у лютому-травні, листопаді-грудні 2019 року на загальну суму 1 134 054,08 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем сплачено ТОВ «Одесагаз-Постачання» за Договором кошти у сумі 1563380,15 грн., у зв`язку з чим за Договором №008213(2019)-Т від 18.02.2019 виникла переплата у розмірі 429326,07 грн. Вказане підтверджується Актом звірки взємних розрахунків за період: лютий 2019-грудень 2019. (а.с.47)

У січні, лютому та у квітні 2020 року позивач поставив 97,687 тис.м.куб природного газу на загальну суму 669 000,11 грн., про що свідчать наявні у справі акти прийому-передачі природного газу.

Вказана сума відповідачем не сплачена, що стало підставою для звернення ТОВ «Одесагаз-Постачання» до Господарського суду Одеської області з позовними вимогами про зарахування 429326,07 грн. в рахунок оплати за спожитий природний газ у січні-лютому 2020 року, а також стягнення заборгованості у розмірі 239674,04 грн.

Оцінюючи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального права, перевіривши дотримання судом норм процесуального законодавства, в контексті встановлених обставин, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Стосовно вимоги ТОВ «Одесагаз-Постачання» про зараухвання коштів у сумі 429326,07 грн, сплачених Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Одеській області за договором №008213(2019)-Т від 18.02.2019, в рахунок оплати за спожитий природний газ у січні-лютому 2020 року, судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України підставою для захисту права є порушення, невизнання або оспорювання цивільного права. Порушення цивільних прав може проявлятися, зокрема, у недодержанні сторонами при вчиненні правочину вимог закону; поширенні про особу недостовірної інформації; протиправному позбавленні права власності чи його обмеженні; безпідставному заволодінні особою майном іншої особи-власника; вчиненні власнику перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїх майном; неправомірному використанні товару без згоди автора; невиконанні чи неналежному виконанні умов зобов`язання; безпідставній односторонній відмові від договору тощо.

Положеннями ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановленим договором або законом. Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Особа, яка звертається до господарського суду з позовом, самостійно обирає спосіб захисту, визначає відповідача, предмет та підстави позову та зазначає у позовній заяві яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов.

Підстава позову - це фактичні обставини на яких ґрунтується вимога позивача.

Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, яка кореспондується зі способами захисту права, визначеними законом чи договором.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 зазначеної Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правовідношення.

Водночас засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04. 2005, заява № 38722/02).

Статтею 5 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який має відповідати тим фактичним обставинам, які склалися, виходячи із тих відносин, які відповідають відповідним нормам права.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд зазначає, що при зверненні до суду із вимогою про зарахування коштів у сумі 429326,07 грн, сплачених Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Одеській області за договором №008213(2019)-Т від 18.02.2019, в рахунок оплати за спожитий природний газ у січні-лютому 2020 року, обрано невірний спосіб захисту права. Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що задоволення вказаної вимоги не призведе до виконання відподачем відповідного зарахування коштів, оскільки вказані кошти сплачені відповідачем відповідно до умов договору №008213(2019)-Т від 18.02.2019. Суд звертає увагу, що в даному випадку невірно обраний спосіб захисту є окремою підставою для відмови у задоволенні позову.

Відтак, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позову в цій частині.

Стосовно позовних вимог ТОВ «Одесагаз-Постачання» про стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 239674,04 грн., судова колегія зазначає наступне.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частина 1 ст. 202 Цивільного кодексу України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому за правилами ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 ст. 174 Господарського кодексу України встановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Стаття 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін в силу положень ч.2 ст.598 цього Кодексу допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Як вже зазначалося, 18.02.2019 між ТОВ «Одесагаз-Постачання» (Постачальник) та Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Одеській області (Споживач) було укладений договір на постачання природного газу для споживачів, що не є побутовими (для бюджетних установ та організацій) №008213(2019)-Т.

Згідно з умовами вказаного договору Постачальник постачає Споживачеві наступний предмет закупівлі: за кодом ДК 021:2015, код CPV - 09120000-6) Газове паливо (далі - газ) в обсягах і порядку, передбаченому Договором для забезпечення потреб Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість газу у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених Договором.

На виконання умов договору №008213(2019)-Т від 18.02.2019 позивач поставив природний газ у лютому-травні, листопаді-грудні 2019 року на загальну суму 1 134 054,08 грн.

Враховуючи здійснені відповідачем оплати за спожитий у січні, лютому та квітні 2020 року природний газ, судова колегія зазначає, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження оплати заборгованості за поставлений газ у розмірі 239674,04 грн., у зв`язку з чим вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 239674,04 грн. є обгрунтованою.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає висновок місцевого господарського суду про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 239674,04 грн. помилковим, а відтак рішення в цій частині підлягає скасуванню, а позовні вимоги ТОВ «Одесагаз-Постачання» в цій частині - такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно доводів апелянта щодо порушення місцевим господарським судом норм процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

За приписами ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.(ч.1 ст. 2 ГПК України).

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. (ч.2 ст. 2 ГПК України ).

Основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. (ч.3 ст. 2 ГПК України ).

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Таким чином, з урахуванням наведених норм процесуального права слід дійти висновку, що в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, критерієм визначення яких є або сума позову (до 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб), або незначна складність справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.08.2020 відкрито провадження у даній справі, судом визнано справу малозначною на підставі ст. 247 Господарського процесуального кодексу України. За таких обставин, з огляду на приписи чинного процесуального законодавства України, судова колегія не приймає до уваги доводи апелянта щодо необгрунтованого призначення справи до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження за відсутності клопотання будь-якої із сторін.

За приписами ст. 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Таким чином, розглянувши справу по суті заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги в частині стягнення 239674,04 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню з підстав, викладених у мотивувальній частині постанови.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 239674,04 грн., в іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Крім того, з огляду на те, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Одесагаз-Постачання» з метою дотримання принципів пропорційності та співмірності, колегія суддів вважає, що витрати на професійну правничу допомогу, понесені позивачем в суді першої та апеляційної інстанції підлягають задоволенню частково пропорційно задоволеним вимогам.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 255, 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Одесагаз-Постачання" на рішення Господарського суду Одеської області від 13.10.2020 по справі №916/2241/20 задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Одеської області від 13.10.2020 по справі №916/2241/20 скасувати частково.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області (65005, м.Одеса, вул.Бабеля, 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Одегаз-Постачання» (65003, м.Одеса, вул.Одарія, 1, , р/р: НОМЕР_1 ) суму заборгованості в розмірі 239674,04 грн.

Відмовити в задоволенні позовних вимог Товариства з рбмеженою відповідальністю «Одегаз-Постачання» про зараухвання коштів у сумі 429326,07 грн, сплачені Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Одеській області за договором №008213(2019)-Т від 18.02.2019, в рахунок оплати за спожитий природний газ у січні-лютому 2020 року.

Стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області (65005, м.Одеса, вул.Бабеля, 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Одегаз-Постачання» (65003, м.Одеса, вул.Одарія, 1, , р/р: НОМЕР_1 ) 3612,6 грн. судового збору за подання позовної заяви та 5418,9 грн. за подання апеляційної скарги.

Стягнути Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області (65005, м.Одеса, вул.Бабеля, 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Одегаз-Постачання» (65003, м.Одеса, вул.Одарія, 1, , р/р: НОМЕР_1 ) 2160 грн. витрат на правничу допомогу.

Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідні накази.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 286 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 10.02.2021 року.

Головуючий суддя Н.М. Принцевська

Судді: Г.І. Діброва

А.І. Ярош