РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.02.2021Справа № 910/18883/20

Суддя Господарського суду міста Києва Демидов В.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (проспект Перемоги, 65 м. Київ, 03062) до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» (пр-т Героїв Сталінграда, буд. 4, корп. 6А, м.Київ, 04210) про стягнення коштів у розмірі 8090,38 грн,

Без виклику сторін

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія Ю.ЕС.АЙ», в якому просить суд стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» 7670,04 грн основного боргу, пеню у розмірі 243,93 грн, суму інфляційного збільшення боргу у розмірі 115,04 грн та 3% річних від простроченої суми у розмірі 60,98 грн та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102,00 грн.

Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що 28.03.2020 за участю застрахованого позивачем автомобіля «Peugeot 308», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля «Ford Transit», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 трапилася дорожньо-транспортна пригода. Цивільно-правова відповідальність водія «Ford Transit», д.н.з. НОМЕР_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована відповідачем. Вина водія автомобіля «Ford Transit», д.н.з. НОМЕР_2 встановлена європротоколом. Позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 7670,04 грн. Вважає, що відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України, ст. 27 Закону України «Про страхування» до позивача у межах фактичних витрат перейшло право вимоги до відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.12.2020 позовна заява прийнята до розгляду, у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та запропоновано відповідачу у строк не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати до суду відзив на позовну заяву, а також всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, позивачу запропоновано у строк не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, відповідачу надано строк протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив (якщо така буде подана) подати заперечення на відповідь на відзив.

Копію ухвали суду про відкриття провадження у справі отримано позивачем та відповідачем 14.12.2020, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення.

29.12.2020 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач не визнав вимог позивача в частині розміру штрафних санкцій. Зокрема, відповідачем зазначено, що позивач, з урахуванням п. 35.1. ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» мав подати заяву про виплату страхового відшкодування до 03.05.2020, при цьому заява про виплату страхового відшкодування отримана відповідачем 22.05.2020, тобто на 19 днів пізніше терміну передбаченого нормами закону. Граничний строк для прийняття рішення та виплати страхового відшкодування згідно полісу, п. 36.5. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» становить 08.09.2020. На підставі вказаних доводів строк нарахування 3% річних, пені та інфляційних нарахувань зазначено відповідачем як 09.09.2020 у зв`язку з чим розмір пені складає 198,67 грн, 3% річних - 49,67 грн, інфляційних нарахувань - 216,29 грн, а всього 464,63 грн.

Частиною 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

28.03.2020 за участю автомобіля «Peugeot 308», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля «Ford Transit», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль «Peugeot 308», д.н.з. НОМЕР_3 отримав механічні пошкодження.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль «Peugeot 308», д.н.з. НОМЕР_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що автомобіль «Peugeot 308», д.н.з. НОМЕР_1 станом на день дорожньо-транспортної пригоди був застрахований позивачем Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» на підставі договору добровільного комплексного страхування № AZ12-1023701 від 11.04.2019. Цивільно-правова відповідальність власника вказаного автомобіля також була застрахована позивачем на підставі полісу № АО/5463361 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 11.04.2019.

За результатами дорожньо-транспортної пригоди учасниками пригоди складено та підписано спільне повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, відповідно до якого дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія «Ford Transit», д.н.з. НОМЕР_2 .

28.03.2020 ОСОБА_1 звернувся до позивача із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку.

Відповідно до акту огляду транспортного засобу (дефектна відомість) автомобіль «Peugeot 308», д.н.з. НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження задньої фари з правого боку, правого заднього крила, бамперу позаду (крім того зазори бамперу).

Згідно ремонтної калькуляції № 06738_40 від 02.04.2020 вартість ремонтних робіт автомобіля «Peugeot 308», д.н.з. НОМЕР_1 складає 7670,04 грн.

На підставі розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № 07962/40/920 від 09.04.2020 позивачем нараховано та виплачено страхове відшкодування у розмірі 7670,04 грн, про що свідчить платіжне доручення № 92733 від 10.04.2020.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Ford Transit», д.н.з. НОМЕР_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована відповідачем на підставі полісу № 133851304 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з лімітом відповідальності за шкоду, завдану майну 100000,00 грн та франшизою на рівні 0 грн.

15.05.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, яку відповідач отримав 22.05.2020, про що свідчить відмітка отримання вхідної кореспонденції відповідачем на вказаній заяві та повідомлення про вручення поштового відправлення.

Згідно розрахунку страхового відшкодування (відшкодування в порядку регресу), здійсненого відповідачем та долученого до матеріалів відзиву, сума страхового відшкодування, належна до сплати за спірним страховим випадком, складає 7670,04 грн.

Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач у позовній заяві зазначає про несплату відповідачем суми страхового відшкодування у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов таких обґрунтованих висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частинами 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із ст. 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Як вбачається з матеріалів справи 28.03.2020 за участю застрахованого позивачем автомобіля «Peugeot 308», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля «Ford Transit», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 сталася дорожньо-транспортна пригода.

Водіями автомобілів «Peugeot 308», д.н.з. НОМЕР_1 та «Ford Transit», д.н.з. НОМЕР_2 , за наслідком вказаної ДТП, складено спільне повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, згідно якого водієм автомобіля «Ford Transit», д.н.з. НОМЕР_2 визнано власну вину у вказаній дорожньо-транспортній пригоді.

З набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» від 17.02.2011 № 3045-VI, внесено зміни та доповнення до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що дозволило учасникам дорожнього руху при скоєнні ДТП за наявності встановлених п. 33.2 ст. 33 наведеного Закону обставин спільно складати повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду («європротокол») без інформування відповідного підрозділу МВС України про її настання.

Так, відповідно до абз. 3 п. 2.11 Правил дорожнього руху України, що кореспондуються із п. 33.2 ст. 33 зазначеного вище Закону України, у разі настання ДТП за участю транспортних засобів, зазначених у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови експлуатації таких транспортних засобів особами, відповідальність яких застрахована, відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за умови досягнення згоди водіїв таких транспортних засобів щодо обставин скоєння дорожньо-транспортної пригоди, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та у разі складення такими водіями спільного повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду відповідно до встановленого Моторним (транспортним) страховим бюро зразка. У такому випадку водії згаданих транспортних засобів після складення ними зазначеного в цьому пункті повідомлення звільняються від обов`язків, передбачених підпунктами «д» - «є» пункту 2.10 цих Правил.

На виконання Закону України від 17.02.2011, Моторним (транспортним) страховим бюро України встановлено відповідний зразок повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та за погодженням з Державною автомобільною інспекцією Міністерства внутрішніх справ України затверджено протоколом Президії МТСБУ від 11.08.2011 №274/2011 інструкцію щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (далі - Інструкція).

Відповідно до вказаної вище Інструкції, у європротоколі зазначаються, зокрема, фактична дата, час та місце настання ДТП, інформація про страхувальника згідно з даними полісу та інше. Виправлення у повідомленні категорично забороняються, та замість зіпсованого бланку заповнюється інший.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`я та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У зв`язку з тим, що між учасниками ДТП спільно складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, отже, водій, винний у вчиненні ДТП, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. При цьому повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, складене учасниками ДТП відповідно до норм чинного законодавства, є належним доказом вини особи, що скоїла ДТП, у зв`язку з чим завдана шкода підлягає відшкодуванню. Дослідивши пункти європротоколу, які заповнені учасниками ДТП та містять інформацію про вказану подію, суд доходить висновку про наявність страхового випадку, передбаченого умовами договору добровільного комплексного страхування № AZ12-1023701 від 11.04.2019.

За приписами ст. 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У відповідності до ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Частиною 2 статті 1192 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» передбачено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

За страховим актом позивачем здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 7670,04 грн та перераховано дану суму в рахунок проведення відповідних ремонтних робіт, що підтверджується платіжним дорученням № 92733 від 10.04.2020.

Відповідно до статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Аналогічні положення містить стаття 993 ЦК України.

Виходячи з наведеного, страховик внаслідок виконання обов`язку по виплаті страхового відшкодування перед потерпілим (кредитором), набуває прав кредитора в частині фактично сплаченого страхового відшкодування. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик.

На підтвердження наведеної правової позиції свідчить те, що стаття 27 Закону України "Про страхування" та стаття 993 ЦК України передбачає перехід права вимоги до страховика, де перехід фактично означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика. Перехід права вимоги потерпілого (страхувальника) у деліктному зобов`язанні до страховика в порядку статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування" є суброгацією.

Таким чином, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування", які визначають спеціальний порядок переходу прав вимоги до винної особи від страхувальника (потерпілого) до страховика, що відшкодував шкоду потерпілому.

З урахуванням викладеного позовна вимога позивача про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування у розмірі 7670,04 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідачем у власному розрахунку страхового відшкодування (відшкодування в порядку регресу) визначено суму страхового відшкодування за спірним страховим випадком також у розмірі 7670,04 грн, заперечень щодо розміру страхового відшкодування та не проведення його сплати не надано.

Позивачем до сплати відповідачу також нараховано 243,93 грн пені, 3% річних у розмірі 60,98 грн та інфляційних нарахувань у розмірі 115,04 грн.

Згідно пункту 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пунктом 36.5 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки, правовідносини, в яких страховик у разі настання страхового випадку зобов`язаний здійснити страхову виплату, є грошовим зобов`язанням, а правовідносини з відшкодування шкоди в порядку суброгації, які склалися між сторонами у справі, також є грошовим зобов`язанням, то відповідач отримавши вимогу позивача 22.05.2020 та не виплативши суму страхового відшкодування у визначений строк, допустив прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічна правова позиція щодо застосування правової норми зазначена у постанові Верховного Суду по справі № 910/18319/16 від 07.02.2018 р.

З огляду на встановлене, суд вважає правомірними вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 243,93 грн, 3% річних у розмірі 60,98 грн та інфляційних нарахувань у розмірі 115,04 грн, нарахованих за період прострочення виконання грошового зобов`язання. Наданий позивачем розрахунок даних нарахувань є арифметично вірним та приймається судом.

Щодо заперечень відповідача в частині початку перебігу строку нарахування пені, 3% річних та інфляційних нарахувань, суд вважає за необхідне зазначити.

Визначаючи обов`язок страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ виплатити страхове відшкодування законодавцем у положеннях статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було передбачено випадки, з настанням яких страховик набуває правових підстав для відмови у здійсненні такої виплати, зокрема, у випадку, коли потерпілим чи особою, яка має право на отримання відшкодування, не було протягом року з моменту скоєння ДТП подано заяви про виплату страхового відшкодування.

Тобто право кредитора (потерпілого) на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП.

Аналогічна правова позиція визначена у постанові Великої палати Верховного Суду у справі № 910/7449/17 від 05.06.2018.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування у межах строку для подання такої заяви, при цьому відповідачем у межах 90 днів з дня отримання такої заяви не було проведено виплату страхового відшкодування, що не заперечується відповідачем.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76, 123, 126, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» (пр-т Героїв Сталінграда, буд. 4, корп. 6А, м.Київ, 04210, ідентифікаційний код 32404600) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (проспект Перемоги, 65 м. Київ, 03062, ідентифікаційний код 30115243) 7670 грн 04 коп страхового відшкодування, 243 грн 93 коп пені, 115 грн 04 коп інфляційних нарахувань, 60 грн 98 коп 3% річних та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102 грн 00 коп, а всього 10 191 (десять тисяч сто дев`яносто одна) грн 99 (дев`яносто дев`ять) коп.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п.п.17.5 п.17 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.

Дата складення та підписання рішення 09.02.2021.

Суддя В.О.Демидов