УХВАЛА

12 лютого 2021 року

м. Київ

Справа № 920/198/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Жукова С.В. - головуючого, Огородніка К.М., Ткаченко Н.Г.

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорпостач"

на рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2020

та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2020

у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорпостач"

до: 1. Шосткинської місцевої прокуратури Сумської області;

2. Шосткинського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Сумській області;

3. Шосткинського управління Державної казначейської служби України у Сумській області;

4. Головного управління Державної казначейської служби України в Сумській області;

5. Державної казначейської служби України;

6. Сумської обласної прокуратури;

7. Головного управління Національної поліції у Сумській області

про стягнення 267 521,75 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.10.2019, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2020 у справі №920/198/19 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Верховного Суду від 04.05.2020 рішення Господарського суду міста Києва від 23.10.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2020 скасовано, справу № 920/198/19 передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.09.2020 у справі № 920/198/19, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2020, у задоволенні позову про стягнення збитків у розмірі 267 521,75 грн - відмовлено повністю.

21.01.2021, поштовим відправленням, Товариством з обмеженою відповідальністю "Дорпостач" (далі - ТОВ "Дорпостач") подано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2020 у справі № 920/198/19, в якій скаржник просить суд поновити строк на касаційне оскарження, скасувати вищевказані судові рішення та прийняти нове рішення яким задовольнити позовні вимоги позивача, вирішити питання про розподіл судових витрат.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи

№ 920/198/19 визначено колегію суддів у складі: Жукова С.В. - головуючого,

Огородніка К.М., Ткаченко Н.Г., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 28.01.2021.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у справі № 920/198/19 за касаційною скаргою ТОВ "Дорпостач" № 8 від 21.01.2021 на рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2020, виходячи з наступного.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 293 ГПК України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Частиною 5 статті 12 ГПК України визначено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом частини 7 статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

У пункті 1 частини 1 статті 163 ГПК України зазначено, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2021 установлено у розмірі 2 270,00 грн.

Предметом позову у справі № 920/198/19 є стягнення коштів в розмірі 267 521,75 грн, що становить менше п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 135 000,00 грн - станом на 2021 рік), а тому у розумінні ГПК України ця справа є малозначною.

Колегія суддів звертає увагу скаржника, що в силу зазначеної вище вимоги пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України випадки відкриття касаційного провадження у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, залежать виключно від обставин конкретної справи та значення кожної з них для формування єдиної правозастосовчої практики.

В той же час, необхідність відкриття касаційного провадження у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, скаржник - ТОВ "Дорпостач" обґрунтовує тим, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики (щодо застосування ст. ст. 1166, 1173 ЦК України в частині відшкодування збитків органами державної влади та правоохоронними органами України); справа має виняткове значення для заявника (оскільки рішення суду першої та апеляційної інстанцій суперечать постанові Верховного Суду від 04.05.2020 у справі № 920/198/19). Крім того, на думку скаржника судами попередніх інстанцій при розгляді справи

№ 920/198/19 залишено поза увагою та не застосовано висновку щодо застосування норм права, висвітлених у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.05.2020 у даній справі.

Вищевказані доводи касаційної скарги щодо наявності підстав для відкриття касаційного провадження у справі № 920/198/19 за касаційною скаргою

ТОВ "Дорпостач" № 8 від 21.01.2021 колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду оцінює критично та вважає, що доводи касаційної скарги ТОВ "Дорпостач" про винятковість цієї справи для скаржника та її фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики не є належним чином обґрунтованими, а отже, відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у цій справі, з огляду на таке.

Як визначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" (заява № 24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (пункт 27). Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, спрямовані на недопущення безладного перебігу судового процесу. Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" [рішення від 28 травня 1985 року у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (пункт 57)].

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 "Справа "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" (Levages Prestations Services v. France, заява № 21920/93, пункт 48) вказано, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Використання оціночних чинників, зокрема, таких понять, як: "суспільний інтерес", "значення для формування єдиної правозастосовчої практики", "малозначні справи" тощо, не повинні викликати думку про наявність певних ризиків, адже, виходячи з високого статусу Верховного Суду, у деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень, оскільки розгляд скарг касаційним судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".

Касаційний господарський суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України випадки є виключенням із загального правила, й необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, оскільки в іншому випадку буде порушено принцип "правової визначеності".

Сама лише вказівка на те, що справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, та становить значний суспільний інтерес, а також, що справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, без належного та фундаментального такого обґрунтування, та за відсутності належних та допустимих доказів, не може бути визнана судом підставою, що підпадає під дію підпунктів "а" та "в" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України.

Вказана касаційна скарга ТОВ "Дорпостач" № 8 від 21.01.2021 не містить належних обґрунтувань, які могли б підпадати під дію підпунктів "а"-"г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України, а суд з власної ініціативи таких умов також не вбачає. До того ж зазначені у касаційній скарзі доводи зводяться до заперечення встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи з одночасним тлумаченням стороною власного їх викладення, до спроби переконати суд у необхідності втрутитися у зміст рішень, ухвалених судами попередніх інстанцій, і в цілому до заперечення результату розгляду справи судом. Однак Верховний Суд не може ставити під сумнів законність рішень судів попередніх інстанцій тільки через те, що такі рішення оскаржено і скаржник вважає їх незаконними, а тому підстав для відкриття касаційного провадження у даній справі за касаційною скаргою ТОВ "Дорпостач" № 8 від 21.01.2021 немає.

З урахуванням наведеного, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у справі № 920/198/19 за касаційною скаргою ТОВ "Дорпостач" № 8 від 21.01.2021 на рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2020, оскільки касаційна скарга подана на судові акти, що не підлягають касаційному оскарженню.

В зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ "Дорпостач", клопотання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2020 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2020, яке міститься у прохальній частині касаційної скарги, колегією суддів не розглядається.

На підставі викладеного та керуючись статтями 12, 163, 234, 235, пунктом 2 частини 3 статті 287, пунктом 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорпостач" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2020 у справі № 920/198/19.

2. Касаційну скаргу та додані до неї документи (у тому числі платіжне доручення

№ 880 від 21.01.2021 на суму 8 026,00 грн) повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Жуков

Судді К.М. Огороднік

Н.Г. Ткаченко