ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"04" лютого 2021 р. Cправа № 902/1058/20

Господарський суд Вінницької області у складу судді Маслія І.В., при секретарі судового засідання Шушковій А.П.

За участю представників сторін:

позивача не з`явився;

відповідача Мілованов А.В., довіреність б/н від 29.05.2020.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "СБ ЗАХИСТ" (вул. Київська, буд. 4, оф. 221, м. Вінниця, 21000; вул. Визволення, буд. 8, оф. 39, м. Вінниця, 21050)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Літинський м`ясокомбінат" (вул. Сосонське шосе, буд. 8, смт. Літин, Вінницька обл., 22300)

про стягнення 26 880,41 грн

В С Т А Н О В И В :

До Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява № б/н від 28.10.2020 (вх. № 1013/20 від 29.10.2020) Товариства з обмеженою відповідальністю "СБ ЗАХИСТ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Літинський м`ясокомбінат" про стягнення 26 880,41 грн заборгованості за Договором № 5 від 14.04.2019 про надання охоронних послуг, з яких: 22 000 грн - основного боргу, 398,20 грн - інфляційних втрат, 629,58 грн - 3% річних, 3 852,63 грн - пені за несвоєчасне погашення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов Договору № 5 від 14.04.2019 про надання охоронних послуг в частині оплати послуг.

Ухвалою суду від 02.11.2020 відкрито провадження у справі № 902/1058/20 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами (без проведення судового засідання) та встановлено відповідачу 15-ти денний строк для подання відзиву та клопотання про розгляд справи у порядку загального позовного провадження, з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

16.11.2020 на адресу суду від відповідача надійшло клопотання (вх. № 01-34/10362/20 від 16.11.2021), в якому відповідач ставить під сумнів докази якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, а саме Акт надання послуг № 107 від 31.10.2019 та Акт звірки взаєморозрахунків за період січень-жовтень 2019 р. та просить розгляд справи здійснювати з повідомленням сторін у судовому засіданні.

17.11.2021 від відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому останній позовні вимоги не визнає посилаючись на те, що протягом дії договору відповідачем повністю оплачено всі послуги охорони. Відповідно до Єдиного реєстру податкових накладних було відмовлено в реєстрації податкової накладної ТОВ "СБ Захист" на суму 22000,00 грн. Внаслідок порушення договірних зобов"язань, щодо здійснення охорони території бази та скоєних в зв"язку з чим крадіжок, фактичні матеріальні збитки відповідача були в розмірі майже в тому самому, скільки вартість послуг з охорони за місяць. Було досягнуто згоди про врегулювання правовідносин ще у 2019 році. Окрім того, відповідач зазначає, що позивач в порушення ч.6 ст.232 ГК України нарахував штрафні санкції у вигляді пені в понад 6 місячний термін.

В судовому засіданні - 18.11.2021 суд, розглянувши подане відповідачем клопотання (вх. № 01-34/10362/20 від 16.11.2021), дослідивши докази у справі, здійснивши аналіз предмета та підстав позову, категорії та складності справи, дійшов висновку про складність даного спору. Відтак, з метою повного та всестороннього з`ясування обставин справи, зібрання та оцінки відповідних доказів, суд ухвалив перейти до розгляду справи №902/1058/20 за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання у справі на 09.12.2020, про що винесено ухвалу 18.11.2020.

08.12.2020 до суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату в зв`язку з хворобою представника.

В судовому засіданні - 09.12.2021 представник відповідача підтримав клопотання про виклик свідків у судове засідання. Суд вважає клопотання представника відповідача про виклик свідків передчасним та таким, що не підлягає задоволенню.

Ухвалою від 09.12.2020 продовжено строк підготовчого провадження по справі №902/1058/20 на 30 днів; задоволено частково клопотання відповідача про витребування доказів; витребувано у позивача - ТОВ "СБ ЗАХИСТ" оригінал Акту надання послуг за №107 від 31.10.2019 та Акт звірки взаєморозрахунків за період: січень-жовтень 2019 р. Також вказаною ухвалою відкладено підготовче засідання на 14.01.2021.

11.01.2021 від представника відповідача до суду надійшло клопотання (вх. № 01-34/149/21 від 11.01.2021) про залучення до матеріалів справи заяви свідків ОСОБА_1 та ОСОБА_2

12.01.2021 від представника позивача до суду надійшло клопотання про надання доказів, в якому останній на виконання вимог ухвали суду надав оригінал акту звірки взаєморозрахунків за період квітень - жовтень 2020 та оригінал акту надання послуг № 107 від 31.10.2020.

Протокольною ухвалою від 14.01.2021 суд постановив закрити підготовче провадження у справі з 26.01.2021 та призначити розгляд справи по суті на 04.02.2021.

21.01.2021 від представника відповідача до суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів.

26.01.2021 на електронну адресу суду від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що аргументи відповідача щодо існування будь - яких усних домовленостей, відмінних від договору № 5 від 14.04.2019 та Додаткової угоди № 1 від 01.11.2019 не підтверджені належними і допустимими доказами та спростовуються підписаними відповідачем первинними документами.

На визначену судом дату - 04.02.2021 в судове засідання з"явився представник відповідача. Представник позивача в судове засідання не з"явився. При неявці в судове засідання представника позивача суд враховує, що 03.02.2021 на електронну адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про проведення засідання у справі за відсутності позивача та його представника.

Представник відповідача в судовому засіданні просив суд в позові відмовити.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 04.02.2021 судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

14.04.2019 між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "СБ ЗАХИСТ" (в Договорі - "Охорона") та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Літинський м"ясокомбінат" (в Договорі - Замовник) було укладено Договір № 5 про надання охоронних послуг.

В п. 1.1. Договору сторони домовилися, що Замовник передає, а Охорона приймає під охорону всі об`єкти, які вказані в дислокації /додатку №1/, який є невід`ємною частиною даного Договору. Вид охорони, визначається за угодою Сторін, як інспекторська-сторожова служба охорони.

Охорона здійснюється 2 (двома) цілодобовим постам (п. 1.2. Договору).

Відповідно до п. 1.3. Договору вартість охоронних послуг за місяць становить 22 000 (двадцять дві тисячі) гривень 00 копійок в т.ч. ПДВ - 3 666 гривень 66 копійок.

Охорона об`єкту здійснюється у дні і години, вказані у дислокації, /Додатку №1/, до даного договору. Система охорони об`єкту та дислокація постів визначається Охороною та узгоджується Замовником (п. 1.4. Договору).

Відповідно до п. 7.1., п. 7.2. Договору за надані послуги Замовник сплачує Охороні щомісячно суму оплати Договору, обумовлену сторонами (п.1.3.). Оплата щомісячної суми Договору здійснюється до 15 числа місяця, наступного за звітним, за безготівковим розрахунком.

В п. 7.3. Договору сторони домовилися, що акт приймання - передачі наданих послуг складається щомісяця та затверджується Замовником та Охороною або представником Замовника. Замовник або його представник зобов`язаний підписати Акт надання послуг відповідно до даного Договору не пізніше 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання Акту від Охорони. При наявності претензій до Охорони Замовник зобов`язаний в 5-денний термін в письмовій формі заявити про них Охороні. При відсутності обґрунтованих і належним чином підтверджених претензій не підписання Акту приймання-передачі наданих послуг Замовником, послуги охорони вважаються такими, що надані відповідно до умов даного Договору.

Відповідно до п. 7.4. Договору у випадку несвоєчасної сплати суми Договору, нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

Дія Договору може бути припинена достроково, причому, сторона - ініціатор припинення Договору, інформує про це іншу сторону у письмовій формі не менш, як за 10 діб (п. 8.1. Договору).

В п.п. 7.1., 7.2. Договору сторони домовилися, що Договір набирає чинність з 14 квітня 2019 року та діє до 31 грудня 2019 року. Після закінчення терміну дії договору, якщо сторони продовжують виконувати його умови, договір вважається пролонгованим на невизначений термін, але кожна із сторін має право припинити його дію, попередивши про це другу сторону, у відповідальності з п.п. 8.1. 8.3. цього договору.

До Договору № 5 від 14.04.2019 сторони підписали: Додаток № 1 "Дислокація постів": Додаток № 3 "Інструкція про порядок приймання (здавання) окремих приміщень під охорону об"єкту ТОВ "Літинський м"ясокомбінат"; Додаток № 2 "Інструкція по охороні об"єктів ТОВ "Літинський м"ясокомбінат".

Так, 14.04.2019 позивач прийняв під охорону о"єкти згідно Додатку № 1 до Договору - Дислокації постів, які передаються під охорону ТОВ "СБ Захист".

На виконання взятого в Договорі зобов"язання, позивач надав відповідачу охоронних послуг на суму 144467, 00 грн., що підтверджується підписаними сторонами актами надання послуг № 56 від 30.04.2019, № 63 від 31.05.2019, № 75 від 30.06.2019, № 80 від 31.07.2019, № 85 від 31.08.2019, № 95 від 30.09.2019, № 107 від 31.10.2019.

Позивач виставив відповідачу на оплату рахунки - фактури № 56 від 30.04.2019, № 63 від 31.05.2019, № 75 від 30.06.2019, № 80 від 31.07.2019, № 95 від 30.09.2019. № 107 від 31.10.2019.

Відповідач на виконання умов Договору розрахувався з позивачем за отриманні охоронні послуги частково на суму 122467,00 грн., що підтверджується заключною випискою за період з 14.04.2019 по 14.09.2020.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 22 000,00 грн. за охоронні послуги отримані в жовтні 2019, непогашена.

Сторони підписали акт звірки взаємних розрахунків станом на 31.10.2019, згідно якого за період січень 2019 - жовтень 2019 заборгованість відповідача перед позивачем становить 44000,00 грн.

01.11.2019 сторони підписали Додаткову угоду № 1 до Договору про надання охоронних послуг № 5 від 14.04.2019, в якій сторони домовилися з 01.11.2019 припинити дію договору про надання охоронних послуг № 5 від 14.04.2019.

Також 01.11.2019 сторони підписали акт зняття постів, відповідно до якого Охорона знімає всі пости охорони з об"єкту Замовника о 08 год. 00 хв. 01.11.2019. У вказаному акті зазначено також, що Замовник до Охорони претензій немає.

Несплата відповідачем позивачу заборгованості в сумі 22000,00 грн за отриманні послуги і стала причиною звернення позивача із позовом до суду.

З врахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно зі ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України)

Відповідно до ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем, в порушення прийнятих на себе зобов`язань за договором у визначений строк, не було здійснено оплати отриманих послуг в жовтні 2019 на суму 22000,00 грн.

Відповідачем не спростовано вимоги позивача та не надано доказів на їх відхилення.

В результаті викладеного, господарський суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача основної заборгованості у розмірі 22 000, 00 грн, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Окрім того, судом розглянуто вимогу про стягнення з відповідача 398,20 грн - інфляційних втрат, 629,58 грн - 3% річних, 3 852,63 грн - пені за період прострочення 15.11.2019 - 28.10.2020.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов`язання, згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до п.3 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст. 546 Цивільного кодексу України та ст. 230 Господарського кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

Згідно ч.1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Стаття 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Одним із видів господарських санкцій, які відповідно до статті 217 ГК України можуть застосовуватися у сфері господарювання, є штрафні санкції, що можуть застосовуватися у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня) відповідно до умов договору між сторонами.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 7.4. Договору у випадку несвоєчасної сплати суми Договору, нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

Суд здійснивши перерахунок заявлених до стягнення 398,20 грн - інфляційних втрат, 629,58 грн - 3% річних помилки не виявив, а тому заявлені позивачем вимоги, є такими що передбачені законом та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Тоді як позивач заявив до стягнення 3 852,63 грн - пені за період прострочення 15.11.2019 - 28.10.2020. Тобто позивачем при обрахунку пені не враховано приписи ч. 6 ст. 232 ГК України, здійснивши нарахування пені за межами визначеного вказаною нормою 6-ти місячного строку.

Разом з тим перебіг строку починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Тоді як, позивач включив в початок перебігу строку нарахування пені останній день оплати - 15.11.2019.

Отже, термін нарахування пені становить період з 16.11.2019 по 15.05.2020.

Судом було здійснено перерахунок заявленої до стягнення пені за вірно визначений період прострочення 16.11.2019 - 15.05.2020 та встановлено, що її розмір складає 2571, 65 грн.

Відповідно до здійсненого судом перерахунку, до стягнення підлягає сума пені в розмірі 2571, 65 грн. В решті пені - 1280, 98 грн слід відмовити.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

При цьому ч. 1 ст. 14 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Як визначає ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За таких обставин, позов підлягає задоволенню судом частково.

Щодо інших доводів сторін, суд зважає на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Судові витрати в розмірі 2102,00 грн, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються судом на відповідача.

Крім того, суд зазначає, що позивачем заявлено судові витрати на професійну правничу допомогув розмірі 2000,00 грн.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Так позивачем заявлено до стягнення з відповідача 2000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката, дані витрати підтверджуються ордером серії ВН № 152365 від 28.10.2020, копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 20.08.2014, копією платіжного доручення № 348 від 28.09.2020 на суму 2000,00 грн.

Згідно ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Таким чином, понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу є обґрунтованими та підтверджені належними доказами.

З огляду на викладене, беручи до уваги факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, а також те, що сума зазначених витрат підтверджується матеріалами справи та враховуючи, що відповідачем в порядку, визначеному п. 5 ст. 126 ГПК України не подано суду клопотання про їх зменшення, суд дійшов висновку про необхідність покладення зазначених витрат на відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 231, 232, 233, 236 - 238, 240 - 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Літинський м`ясокомбінат" (вул. Сосонське шосе, буд. 8, смт. Літин, Вінницька обл., 22300, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СБ ЗАХИСТ" (вул. Київська, буд. 4, оф. 221, м. Вінниця, 21000; вул. Визволення, буд. 8, оф. 39, м. Вінниця, 21050, ) 22 000,00 грн основного боргу; 398,20 грн - інфляційних втрат, 629,58 грн - 3% річних, 2571,65 грн - пені; 2000,00 грн витрат на правничу допомогу та 2102,00 грн витрат на сплату судового збору.

3. У частині стягнення 1280, 98 грн пені відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Копію рішення надіслати сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).

Апеляційна скарга подається у порядку, визначеному ст.ст. 256, 257 та п.17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено 15 лютого 2021 р.

Суддя Маслій І.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2, 3 - позивачу (вул. Київська, буд. 4, оф. 221, м. Вінниця, 21000; вул. Визволення, буд. 8, оф. 39, м. Вінниця, 21050)

4 - відповідачу (вул. Сосонське шосе, буд. 8, смт. Літин, Вінницька обл., 22300)