ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2021 р.м. ХарківСправа № 922/3959/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ємельянової О.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Аркс", 04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8
до Харківського національного університету повітряних сил імені Івана Кожедуба, 61023, м. Харків, вул. Сумська, буд. 77/79
простягнення 21 378, 31 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Аркс" звернулось до Господарського суду Харківської області із позовом до Харківського національного університету повітряних сил імені Івана Кожедуба про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 21 378, 31 грн. та 2 102, 00 грн. судового здору.

Ухвалою суду від 14.12.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/3959/20. Розгляд справи № 922/3959/20 призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачу 15 (п`ятнадцятиденний) строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом 3 днів з дня отримання відзиву на позов.

06.01.2021 року від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву (№ 350/176/11-882/928 від 04.01.2021 року) вх. № 264 у якому останній, просить суд, відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 02.02.2021 року відзив Харківського національного університету повітряних сил імені Івана Кожедуба (№ 350/176/11-882/928 від 04.01.2021 року) вх. № 264 від 06.01.2021 року на 3-х аркушах повернуто без розгляду.

08.02.2021 року від відповідача через канцелярію суду, надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 2998) у якому останній зазначає, що враховуючи недоліки, які були вказані в ухвалі суду, відповідач повторно надсилає відзив, у зв`язку із чим, просить суд, визнати причини пропуску подачі відзиву поважними та поновити відповідачеві строк на подання відзиву.

В обґрунтування наданого до суду відзиву на позовну заяву посилається на статтю 51 Бюджетного кодексу України, та зазначає, що в університету відсутні видатки на страхування техніки Збройних сил України та непередбачені призначення для відшкодування шкоди заподіяної третім особам. У зв`язку із чим, просить суд, відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою суду від 09.02.2021 року задоволено клопотання відповідача викладене в першому абзаці прохальної частини відзиву на позовну заяву (вх. № 2998 від 08.02.2021 року) про поновлення строку на подання відзиву. Поновлено відповідачу строк на подання відзиву (вх. № 2998 від 08.02.2021 року). Відзив (вх. № 2998 від 08.02.2021 року) та додані до нього документи долучено до матеріалів справи.

Згідно вимог статті 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

При цьому, будь-яких клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до вимог статті 252 Господарського процесуального кодексу України від учасників справи не надходило.

Разом з тим, за висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали та надані сторонами докази, суд встановив наступне.

Як зазначає позивач, 06.09.2018 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Аркс" (страховик) та товариством з обмеженою відповідальністю "ЮПЕКО" (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту "Все включено" 264854а8кла (а.с. 23-29).

Пунктом 17 договору, сторони погодили, що строк дії договору до 14.09.2019 року (а.с. 23 зворот).

Предметом договору є майнові інтереси страхувальника (вигодонабувача), що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземними транспортними засобами та іншим майном, які вказані в розділі 5 договору (пункт 4. договору).

Відповідно до пункту 5 договору, інформація про застраховані транспортні засоби та додаткове обладнання розміщена в додатку № 2 до договору (а.с. 29-30).

Згідно до додатку № 2 до договору № 264854а8кла від 06.09.2018 року добровільного страхування наземного транспорту визначено перелік транспортних засобів, які приймаються на страхування, зокрема: Renault Logan, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 29-30).

10.10.2018 року о (б) 07:30 в а/д М-03 Київ-Харків-Довжанський 418 км. 0м. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю: автомобіля Renault Logan, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 (власник автомобіля товариство з обмеженою відповідальністю "ЮПЕКО") та автомобіля камаз 53212, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , буксував транспортний засіб УАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_3 , від якого відкрутилося заднє колесо (власник транспортних засобів Харківський національний університет повітряних сил імені Івана Кожедуба.

Згідно відповіді від Національної поліції України № 483893 про дорожньо - транспортну пригоду та постанови Валківського районного суду Харківської області від 04.12.2018 року, порожньо - транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_2 пункту 2.3.а ПДР України (а.с. 11-12).

В подальшому страхувальник звернувся до позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою про сплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу (а.с. 13, 18).

23.10.2018 року був складений акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість) (а.с. 19-22).

Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № АХА2421443 та умов договору страхування № 264854а8кла від 06.09.2018 року, розмір страхового відшкодування склав 21 378, 31 грн. (із урахуванням франшизи 22 778, 31 грн. - 1 400, 00 грн. = 21 378, 31 грн.) (а.с. 13-15).

Платіжним дорученням від 29.10.2018 року за № 509 483 позивачем сплачено суму страхового відшкодування у розмірі 21 378, 31 грн. (а.с. 10).

За твердженнями позивача, останнім 06.02.2019 року на адресу відповідача було направлено претензію вих. № СУ/006011/4-1 про регресні вимоги, у якій просив, протягом семи днів з моменту отримання цієї вимоги в добровільному порядку сплатити на рахунок позивача суму у розмірі 21 378, 31 грн. (а.с. 8).

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів, та стали підставою звернення із відповідним позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Згідно з частиною 1 статті 352 Господарського кодексу України, страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб`єктів господарювання (страховиків), пов`язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом сплати страхувальниками страхових платежів. Страхування може здійснюватися на основі договору між страхувальником і страховиком (добровільне страхування) або на основі закону (обов`язкове страхування) - частина 2 статті 352 Господарського кодексу України.

Відповідно до вимог частини 1 статті 355 Господарського кодексу України встановлено, що об`єкти страхування, види обов`язкового страхування, а також загальні умови здійснення страхування, вимоги до договорів страхування та порядок здійснення державного нагляду за страховою діяльністю визначаються Цивільним кодексом України, цим кодексом, законом про страхування, іншими законодавчими актами.

За приписами статті 979 Цивільного кодексу України та статті 16 Закону України «Про страхування», за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

В силу положень частини 1 та пункту 1 частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з абзацу 3 частини 1 статті 988 Цивільного кодексу України, страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до статті 990 Цивільного кодексу України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Згідно приписів статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Пунктом 35.1 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику (або якщо страховик невідомий - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Матеріали справи свідчать, що в результаті настання події, що має ознаки страхового випадку позивачем складено страховий акт № АХА2421443 від 26.10.2018 року до договору страхування наземного транспортного засобу "Все включено" № 264854а8кла від 06.09.2018 року та сплачено страхове відшкодування у розмірі 21 378, 31 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 509 483 від 29.10.2018 року на суму 21 378, 31 грн. Сума з урахуванням коефіцієнту зносу становить 22 778, 31 грн. (франшиза 1400 грн.) (а.с. 10, 13, 16-17, 23-29).

Згідно приписів статті 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

У цьому випадку існує основне зобов`язання між страхувальником або вигодонабувачем, з одного боку, і особою, відповідальною за збитки, - з іншого. Однак, в даному разі відбувається заміна осіб у зобов`язанні шляхом переходу прав кредитора до іншої особи на підставі закону: страховик заміняє собою страхувальника в його вимогах до особи, відповідальної за збитки. Отже, позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Перехід прав страхувальника до страховика після виплати страхового відшкодування здійснюється на підставі договору, за яким страхувальник передає свої права страховику і приймає на себе зобов`язання сприяти останньому в здійсненні його суброгаційних прав. Страхувальник передає свої права на добровільній основі. При цьому, права вимоги передаються в тому ж обсязі, в якому вони могли б бути здійснені самим страхувальником. Право вимоги переходить до страховика в межах виплаченої суми страхового відшкодування. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

Як вбачається з матеріалів справи, власником транспортних засобів автомобіля камаз 53212, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та транспортного засобу УАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_3 , від якого відкрутилося заднє колесо, є Харківський національний університет повітряних сил імені Івана Кожедуба (відповідач) (а.с. 12).

Таким чином, на підставі вищезазначеного, до позивача перейшло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача, як до особи, відповідальної за відшкодування заподіяних внаслідок ДТП збитків.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Як зазначено в пункті 1.8. статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору. А тому при визначенні розміру страхового відшкодування слід використовувати дані, які узгоджені сторонами в страховому полісі.

Згідно статті 12.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Відповідно до абзацу 2 пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при розрахунку суми страхово відшкодування, було включено розмір франшизи, який становить 1 400, 00 грн. (а.с. 14).

Згідно зі статтею 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, враховуючи вищевикладене, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов`язання з виплати позивачеві страхового відшкодування у розмірі 21 378, 31 грн. (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та суми франшизи).

Відповідач доказів оплати страхового відшкодування позивачу не надав наявності заборгованості перед позивачем не спростував.

Щодо заперечень відповідача викладених у відзиві на позовну заяву (вх. № 2998 від 08.02.2021 року), а саме посилання на статтю 51 Бюджетного кодексу України, у зв`язку із чим, в університету відсутні видатки на страхування техніки Збройних сил України та непередбачені призначення для відшкодування шкоди заподіяної третім особам, що за твердженням останнього, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, не приймаються судом, оскільки відповідно до частини 2 статті 218 Господарського кодексу України та статті 617 Цивільного кодексу України відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення від відповідальності.

При цьому відсутність бюджетних коштів, передбачених у відповідних видатках відповідача, не є підставою для звільнення від відповідальності за завдану шкоду.

Частинами 1, 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (стаття 74 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням вищевикладеного, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення страхового відшкодування у розмірі 21 378, 31 грн. підлягають до задоволення у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на відповідача. У зв`язку із чим з відповідача підлягає до стягнення сума у розмірі 2102, 00 грн.

Керуючись статтями 526, 530, 629 Цивільного кодексу України, статтями 73, 74, 86, 123, 126, 129,183, 236-238, 240-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Харківського національного університету повітряних сил імені Івана Кожедуба (61023, м. Харків, вул. Сумська, буд. 77/79, 24980799) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Аркс" (04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8, ) шкоду, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 21 378, 31 грн. та 2 102, 00 грн. судового здору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду, у межах апеляційного округу, протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Інформація у справі може бути одержана зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Реквізити сторін:

позивач: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Аркс" (04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8, );

відповідача: Харківський національний університет повітряних сил імені Івана Кожедуба (61023, м. Харків, вул. Сумська, буд. 77/79, 24980799).

Повне рішення складено "15" лютого 2021 р.

Суддя О.О. Ємельянова