РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.02.2021Справа № 910/18398/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Сівакової В.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

За позовом Харківського міського центру зайнятості

до Приватного підприємства «Сонцеграй»

про стягнення 13.705,27 грн

Представники сторін: не викликались

Суть спору :

24.11.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Харківського міського центру зайнятості до Приватного підприємства «Сонцеграй» про стягнення 13.705,27 грн виплачених як компенсація витрат роботодавцю у розмірі єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачу було компенсовано витрати у розмірі єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за працевлаштування з числа безробітних громадян ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яких було направлено на працевлаштування до ПП «Українська продуктова компанія», що змінило найменування на ПП «Сонцеграй» за направленням Харківського міського центру зайнятості. Однак, вказані особи до закінчення дворічного строку з дня працевлаштування були звільнені з роботи, що є підставою для повернення отриманої компенсації.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.12.2020 відкрито провадження у справі № 910/18398/20 та прийнято позовну заяву до розгляду, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Даною ухвалою суду зобов`язано відповідача протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати суду відзив на позов в порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 01.12.2020 було направлено відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за № 774 за адресою, що зазначена в позовній заяві, а саме: 03038, м. Київ, вул. Миколи Грінченка, 4, яка згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 01.122020 є місцезнаходженням відповідача.

Проте, конверт разом з ухвалою від 01.12.2020 (номер відправлення 774) було повернуто до суду поштовим відділенням зв`язку без вручення адресату з довідкою форми Ф-20 від 09.12.2020 з позначкою «неправильно зазначена (відсутня) адреса».

Згідно з ч. 3 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідач вимог ухвали про відкриття провадження у справі від 01.12.2020 не виконав, письмовий відзив на позовну заяву не подав.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань від 28.10.2020 Приватне підприємство «Українська продуктова компанія» змінило назву на Приватне підприємство «Сонцеграй», залишений без змін.

Приватне підприємство «Українська продуктова компанія» створило два робочих місця за посадою охоронника - 13.03.2018 та розфасовувач м`ясопродуктів - 07.05.2018.

За направленням Харківського міського центру зайнятості ОСОБА_1 був працевлаштований з 13.03.2018 на нове робоче місце в ПП «Українська продуктова компанія» на посаду охоронника, з компенсацією роботодавцю витрат у розмірі єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 347 від 15.04.2013 (зі змінами), та заяви і довідки ПП «Українська продуктова компанія» від 13.04.2018.

Харківським міським центром зайнятості видано наказ № 380 від 18.04.2018, яким призначено компенсацію фактичних витрат у розмірі єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ПП «Українська продуктова компанія». яке працевлаштувало ОСОБА_1

Наказом Харківського міського центру зайнятості № НТ180612 від 12.06.2018 припинено компенсацію фактичних витрат у розмірі єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку зі звільненням працівника ОСОБА_1 .

Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про зайнятість населення» у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 за п. 1 ст. 36 КЗпП України (наказ ПП «Українська продуктова компанія» № 040202-вк/з від 02.04.2018), на новостворене робоче місце охоронником до ПП «Українська продуктова компанія» було працевлаштовано з 21.06.2018 безробітного ОСОБА_4 на підставі заяви та довідки ПП «Українська продуктова компанія» від 03.07.2020.

Наказом Харківського міського центру зайнятості № НТ180823 від 23.08.2018 поновлено компенсацію фактичних витрат у розмірі єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з працевлаштуванням безробітного ОСОБА_4 .

У зв`язку зі звільненням ОСОБА_4 (наказ ПП «Українська продуктова компанія» № 110401-вк/з від 04.11.2018) згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України, за заявою та довідкою ПП «Українська продуктова компанія» від 29.03.2019, на підставі п. 2 ст. 26 Закону України «Про зайнятість населення», працевлаштовано безробітного ОСОБА_5

Наказом Харківського міського центру зайнятості № НТ181123 від 23.11.2018 припинено компенсацію фактичних витрат у розмірі єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку зі звільненням працівника ОСОБА_4 .

Наказом Харківського міського центру зайнятості № НТ190528 від 28.05.2019 поновлено компенсацію фактичних витрат у розмірі єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з працевлаштуванням безробітного ОСОБА_5 .

Наказом Харківського міського центру зайнятості № НТ190626 від 26.06.2019 припинено компенсацію фактичних витрат у розмірі єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ПП «Українська продуктова компанія» у зв`язку з закінченням строку виплати.

У зв`язку зі звільненням ОСОБА_5 (наказ ПП «Українська продуктова компанія» № 053103-вк/з від 31.05.2019) згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України на підставі заяви та довідки ПП «Українська продуктова компанія» від 23.07.2019 на новостворене робоче місце охоронника працевлаштовано ОСОБА_6 з 23.07.2019, який згідно інформації ПФУ звільнений 06.11.2019 згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України.

Термін закінчення дворічного періоду з дня працевлаштування на робоче місце охоронника сумарно настав 12.03.2020, до теперішнього часу на новостворене робоче місце охоронника із числа безробітних за направленням Харківського міського центру зайнятості не працевлаштовано.

На нове робоче місце у ПП «Українська продуктова компанія» на вакансію розфасовувач м`ясопродуктів, з компенсацією роботодавцю витрат у розмірі єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 347 від 15.04.2013 (зі змінами), заяви та довідки ПП «Українська продуктова компанія» від 15.06.2018 за направленням Харківського міського центру зайнятості була працевлаштована ОСОБА_3 з 07.05.2018.

Харківським міським центром зайнятості видано наказ № НТ180711 від 11.07.2018, яким прийнято рішення про компенсацію фактичних витрат у розмірі єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ПП «Українська продуктова компанія».

Наказом Харківського міського центру зайнятості № НТ190722 від 22.07.2019 припинено компенсацію фактичних витрат у розмірі єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ПП «Українська продуктова компанія» у зв`язку з закінченням строку виплат.

Наказом ПП «Українська продуктова компанія» № 111501-вк/з від 15.11.2019 ОСОБА_3 звільнена з посади розфасовувач м`ясопродуктів з 15.11.2019 за угодою сторін (згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України).

Термін закінчення дворічного періоду з дня працевлаштування на новостворене робоче місце розфасовувач м`ясопродуктів сумарно настав 06.05.2020.

Як свідчать матеріали справи, платіжними дорученнями № 2134 від 15.05.2018, № 2673 від 25.06.2018, № 3636 від 05.09.2018, № 3840 від 14.09.2018, № 4351 від 24.10.2018, № 4719 від 14.11.2018, № 5318 від 20.12.2018 та № 403 від 24.01.2019 Харківським міським центром зайнятості було перераховано Приватному підприємству «Українська продуктова компанія» грошові кошти в якості компенсації єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. З яких: за ОСОБА_1 в розмірі 320,02 грн (за березень, квітень 2018 року); за ОСОБА_4 в розмірі 3.441,83 грн. (за червень - листопад 2018 року); за ОСОБА_3 в розмірі 9.943,42 грн (з період з травня 2018 року по травень 2019 року).

Матеріали справи свідчать, що Харківський міський центр занятості звертався до відповідача з листом № ХМЦЗ-12-4671 від 21.05.2020 щодо необхідності повернення отриманих фактичних витрат на компенсацію єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, який залишено без відповіді.

В подальшому наказами Харківського міського центру зайнятості № 264 та № 265 від 09.06.2020 «Про повернення коштів, виплачених як компенсація фактичних витрат роботодавця на сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ПП «Українська продуктова компанія» у сумі 3.761,85 грн та у сумі 9.943,42 грн, а саме:

- у розмірі 320,02 грн за березень-квітень 2018 року, виплачених як компенсація фактичних витрат роботодавця на сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за працевлаштованого безробітного ОСОБА_1 з 13.03.2018, у зв`язку зі звільненням останнього 02.04.2018 за угодою сторін у відповідності до п. 1 ст. 36 КЗпП України до закінчення дворічного строку з дня працевлаштування;

- у розмірі 3.441,83 грн за червень-листопад 2018 року, виплачених як компенсація фактичних витрат роботодавця на сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування після поновлення за працевлаштованого безробітного ОСОБА_2 з 21.06.2018, у зв`язку зі звільненням останнього 04.11.2018 за угодою сторін у відповідності до п. 1 ст. 36 КЗпП України до закінчення дворічного строку з дня працевлаштування;

- у розмірі 9.943,42 грн за травень 2018 року - листопад 2019 року, виплачених як компенсація фактичних витрат роботодавця на сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за працевлаштовану безробітну ОСОБА_3 з 07.05.2018, у зв`язку зі звільненням останньої 15.11.2019 за угодою сторін у відповідності до п. 1 ст. 36 КЗпП України до закінчення дворічного строку з дня працевлаштування.

Позивач звертався до ПП «Українська продуктова компанія» з листами-претензіями № ХМЦЗ-02-5556 та № ХМЦЗ-02-5557 від 11.06.2020 з вимогою повернення коштів, які залишено без відповіді.

Після зміни найменування та місцезнаходження позивач також звертався до ПП «Сонцеграй» з листами-претензіями № ХМЦЗ-02-8509 та № ХМЦЗ-02-8510 від 17.08.2020 з вимогою повернення коштів.

Спір виник в зв`язку з тим, що відповідачем не повернуто сплачену позивачем компенсацію фактичних витрат роботодавця на сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в загальному розмірі 13.705,27 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Частиною 2 ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття зобов`язаний, серед іншого, виплачувати забезпечення та надавати соціальні послуги, передбачені цим Законом; вживати заходів до раціонального використання коштів і забезпечення фінансової стабільності Фонду; контролювати правильність витрат за страхуванням на випадок безробіття, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань страхування на випадок безробіття, правильність призначення роботодавцем та виплати застрахованим особам допомоги по частковому безробіттю.

Харківський міський центр зайнятості є державною установою у централізованій системі державних установ державної служби зайнятості. Він виконує завдання та функції у сфері зайнятості населення, трудової міграції та соціального захисту населення від безробіття, а також функції виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, визначені Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та Законом України «Про зайнятість населення».

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України «Про зайнятість населення» суб`єктам малого підприємництва, які працевлаштовують безробітних строком не менше ніж на два роки за направленням територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, на нові робочі місця в пріоритетних видах економічної діяльності, щомісяця компенсуються фактичні витрати у розмірі єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за відповідну особу за місяць, за який він сплачений.

Компенсація виплачується за рахунок коштів, передбачених на такі цілі у бюджеті Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та Фонду соціального захисту інвалідів (у разі працевлаштування особи з інвалідністю з числа зареєстрованих безробітних, але якій відповідно до законодавства допомога по безробіттю не призначається), протягом одного року з дня працевлаштування безробітного у порядку та за переліком пріоритетних видів економічної діяльності, визначених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 347 від 15.04.2013 затверджено Порядок компенсації роботодавцям витрат у розмірі єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Згідно положень зазначеного Порядку роботодавець, який є суб`єктом малого підприємництва та працевлаштовує зареєстрованих безробітних на нові робочі місця в пріоритетних видах економічної діяльності строком не менше ніж на два роки за направленням центру зайнятості, має право на компенсацію, тобто на відшкодування роботодавцю фактичних витрат нарахованого відповідно до статті 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» єдиного внеску, сплаченого за працевлаштованого за направленням центру зайнятості державної служби зайнятості на нове робоче місце зареєстрованого безробітного за місяць, за який такий внесок сплачений.

Компенсація у відповідності до п. 5 Порядку виплачується протягом одного року з дня працевлаштування зареєстрованого безробітного.

Згідно з п. 8 Порядку роботодавець, який працевлаштував зареєстрованого безробітного на нове робоче місце, для отримання компенсації подає протягом двох місяців з дня працевлаштування центру зайнятості заяву довільної форми, до якої додає довідку за формою згідно з додатком.

На підставі поданої роботодавцем заяви та довідки, персональних даних про особу, якими володіє центр зайнятості, даних органів доходів і зборів щодо відсутності у роботодавця заборгованості із сплати єдиного внеску, інформації органів Пенсійного фонду України про працевлаштування особи на нове робоче місце та відсутність у роботодавця заборгованості із сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а також даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців щодо порушеної справи про банкрутство або визнання роботодавця банкрутом центр зайнятості приймає протягом п`яти робочих днів рішення про виплату компенсації роботодавцю. Обмін зазначеними даними здійснюється в порядку взаємного обміну інформацією.

Центр зайнятості перераховує кошти на рахунок роботодавця до 30 числа місяця, наступного за місяцем подання звітності до органів доходів і зборів, передбаченої статтею 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - звіт), за умови підтвердження даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо суми нарахованого єдиного внеску. Розмір компенсації визначається на підставі даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про суму єдиного внеску, сплаченого роботодавцем за працівника (п. 9 Порядку).

В частині третій статті 27 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що у разі звільнення працівника, за якого виплачувалася компенсація відповідно до частини другої цієї статті, з ініціативи роботодавця до закінчення дворічного строку з дня працевлаштування сума наданих коштів повертається в повному обсязі до бюджету Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття або Фонду соціального захисту інвалідів залежно від джерела компенсації або на його робоче місце за направленням територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, у межах дворічного строку працевлаштовується інший безробітний.

У разі звільнення працівника, за якого виплачувалася компенсація відповідно до частини другої цієї статті, за угодою сторін на його робоче місце за направленням територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, у межах дворічного строку працевлаштовується інший безробітний.

Аналогічне визначення міститься в пункті 7 Порядку, згідно якого у разі звільнення працівника, за якого виплачувалася компенсація, з ініціативи роботодавця або за згодою сторін до закінчення дворічного строку з дня працевлаштування сума виплачених коштів повертається в повному обсязі до бюджету Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (далі - Фонд) та Фонду соціального захисту інвалідів залежно від джерела компенсації або на його робоче місце за направленням центру зайнятості працевлаштовується інший зареєстрований безробітний з числа громадян, визначених пунктом 3 цього Порядку залежно від джерела компенсації. Тривалість виплати компенсації та строк працевлаштування обчислюються сумарно.

Роботодавець інформує протягом п`яти робочих днів центр зайнятості про звільнення працівника.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Зважаючи на вищевказане, позовні вимоги Харківського міського центру зайнятості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Стосовно розподілу витрат позивача, пов`язаних з отриманням витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на відповідача в сумі 85,00 грн слід зазначити, що вказані витрати не входять до переліку витрат пов`язаних з розглядом справи, наведених у ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, а тому відсутні підстави для покладення їх на відповідача.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Сонцеграй» (03038, м. Київ, вул. Миколи Грінченка, 4, ) на користь Харківського міського центру зайнятості (61013, м. Харків, вул. Шевченка, 137А, ) 13.705 (тринадцять тисяч сімсот п`ять) грн 27 коп. компенсації, 2.102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

СуддяВ.В. Сівакова