РІШЕННЯ

Іменем України

09 лютого 2021 року м. Чернігівсправа № 927/1142/20

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Федоренко Ю.В., секретаря судового засідання Сиворакша Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Монофіламент»

до відповідача: Приватного торгівельно-виробничого підприємства «Вікнолюкс»

про стягнення 195158,46 грн.

За участю представників:

Від позивача: не прибув.

Від відповідача: не прибув.

Позивачем подано позовну заяву в якій просить суд розірвати договір №4/11-В від 13.11.2019, укладений між ТОВ "Монофіламент" та ПТВП "Вікнолюкс" (далі - Договір) та стягнути з відповідача на його користь 195158,46 грн, а саме 188505,69 грн безпідставно набутих коштів, пені в сумі 1195,57 грн, 3% річних в сумі 3198,42 грн, інфляційне збільшення в сумі 2258,78 грн за вищевказаним договором.

Дії суду щодо розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 04.12.2020 вказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Після усунення позивачем недоліків позовної заяви у встановлений судом строк, ухвалою суду від 18.12.2020 вказана позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та відкрито провадження у справі № 927/1142/20, розгляд справи по суті призначено на 19.01.2021.

Також вказаною ухвалою зобов`язано відповідача на підставі ст. 165 Господарського процесуального кодексу України надати відзив на позовну заяву та докази на підтвердження своєї позиції не пізніше 15 календарних днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, надіславши одночасно копію відзиву з доказами позивачу, а докази направлення надати суду.

У судове засідання 19.01.2021 прибув представник позивача, представник відповідача в судове засідання не прибув, заяв і клопотань від нього не надходило. Судом встановлено, що ухвала про відкриття провадження у справі, направлена ним на адресу відповідача, повернута до суду без вручення з поштовою відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Судом перевірено відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в якому зазначено адресу відповідача, яка співпадає з адресою зазначеною в позовній заяві, отже відповідно до норм ГПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у суді. У судовому засіданні 19.01.2021 суд постановив протокольну ухвалу про оголошення перерви в судовому засіданні на 09.02.2021.

У судове засідання 09.02.2021 представники сторін не прибули.

Судом встановлено, що ухвала-повідомлення від 19.01.2021 про оголошення перерви в судовому засіданні на 09.02.2021, яка направлена судом на адресу відповідача, повернулась до суду без вручення адресату з поштовою відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою", отже відповідно до норм ГПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у суді.

Судом встановлено, що 08.02.2021 на електронну адресу суду надійшло клопотання позивача №29 від 08.02.2021 про розгляд справи без участі представника позивача. Вказане клопотання залишено судом без розгляду на підставі ч. 4 ст. 170 ГПК України, оскільки воно не підписане ЕЦП, а тому не належить до офіційних документів.

У зв`язку з неявкою усіх учасників справи у судове засідання для проголошення рішення, на підставі ч. 6 ст. 233 та ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України вступна та резолютивна частини рішення була підписана судом 09.02.2021 у нарадчій кімнаті без його проголошення.

Позиції учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що за умовами укладеного між сторонами Договору ним було перераховано на рахунок відповідача грошові кошти в розмірі 330000,00 грн в якості 100% передоплати за весь обсяг робіт на 258,18 кв.м., проте останнім в порушення взятих на себе зобов`язань, у погоджені сторонами строки не виконано другий етап робіт (установка віконних блоків на 3-му поверсі) на 147,48 кв.м. до 30.04.2020, тобто фактично з 01.05.2020 він неправомірно володіє грошовими коштами позивача, які є безпідставно набутими в сумі 188505,69 грн на підставі ст. 1212 ЦК України, а тому мають бути повернуті ТОВ «Монофіламент».

Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині розірвання Договору позивач посилається на порушення відповідачем умов спірного Договору, а саме термінів установки та не виконання ним вимоги про повернення отриманої суми попередньої оплати, що на думку позивача є підставою для розірвання Договору на підставі ч. 2 ст. 849 Цивільного кодексу України.

Відзиву на позов, заяв і клопотань від відповідача не надходило.

Як встановлено судом, копія ухвали про відкриття провадження у справі від 18.12.2020, яка була направлена відповідачу рекомендованим листом, на адресу вказану у позовній заяві позивачем (вул. Першої Гвардійської Армії, буд. 39, кв. 50) і яка зазначена у безкоштовному запиті з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 19.01.2021, а.с. 41), повернулась без вручення адресату з відміткою відділу поштового зв`язку "адресат відсутній за вказаною адресою".

В силу статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" відомості, внесені до Єдиного державного реєстру, вважаються достовірними.

Відповідно до ч. 5 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Частиною 5 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Оскільки копія ухвали суду про відкриття провадження у справі від 18.12.2020 направлялась відповідачу на адресу, вказану в позовній заяві та ЄДР, і повернулась на адресу суду з відміткою відділення поштового зв`язку "адресат відсутній за вказаною адресою", суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі та встановлення йому строку для подання відзиву.

У даному випадку судом також враховано, що інформація стосовно слухання судом справ є публічною і розміщується на офіційному сайті Господарського суду Чернігівської області в мережі Інтернет, що також свідчить про наявність в учасників справи можливості дізнатись про слухання справи за їх участю.

За приписами ч.1 ст.9 Господарського процесуального кодексу України, ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень", усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Таким чином, судом було вжито всіх заходів щодо належного повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі та відповідач не був позбавлений права та можливості також ознайомитись з ухвалою суду від 18.12.2020 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Враховуючи положення ст. 13, 74 Господарського процесуального кодексу України, якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами в силу приписів ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України, оскільки відповідачем не подано відзив на позов у встановлений судом строк без поважних причин.

Фактичні обставини справи.

13.11.2019 між Приватним торгівельно-виробничим підприємством «Вікнолюкс» (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Монофіламент» (замовник) укладено договір №4/11-В ( а.с. 7).

У відповідності до п. 1.1-3.1 Договору замовник доручає, в виконавець зобов`язується на свій ризик, відповідно до проектної документації та умов договору виконати роботи з постачання (виготовлення) та монтажу металопластикових віконних блоків і вітражів в адмінбудівлі № 3 по вул. Івана Мазепи, 78 в м. Чернігові (далі також - «Будівельний об`єкт»).

За даним договором виконавець проводять наступні роботи:

а) поставка всіх виробів і матеріалів, необхідних для виконання робіт, зазначених з договорі (в тому числі металопрофіль марки RЕНАU та фурнітура WINKHAUS) - проводиться;

б) доставка продукції (виробів / матеріалів) - проводяться;

в) демонтажні та монтажні роботи - проводяться;

г) оздоблювальні (монтажні) роботи на віконних укісах - не проводяться.

Договірна ціна тверда, розрахована на підставі умов, викладених в п. 2.1 і становить 330000,00 грн в тому числі ПДВ 55000,00 грн.

Обсяг робіт за договором складає 258,18 кв. м.

Матеріально-технічне забезпечення ремонтно-будівельних робіт, вузлів примикання покладається виконавця.

Замовник протягом одного робочого дня з моменту укладення договору надає виконавцю необхідну документацію, а також надає доступ до Будівельного об`єкту.

Оплата робіт за Договором здійснюється у формі передоплати 100% на розрахунковий рахунок виконавця.

Згідно пунктів 5.4, 5.8 Договору виконавець зобов`язаний провести і встановити вищезазначену продукцію у встановлені цим Договором терміни.

Після встановлення продукції замовник зобов`язаний підписати акт здачі-приймання робіт або надати для цього повноважного представника.

У відповідності до пунктів 6.1-6.3 Договору виконавець зобов`язується виготовити і встановити вищезазначену продукцію в такі строки:

- Перший етап робіт (установка віконних блоків на 2-му поверсі) 110,7 кв.м.- до 31.12.2019;

- Другий етап робіт (установка віконних блоків на 3-му поверсі) 147,48 кв.м. - до 30.04.2020, за умови повної передоплати не пізніше ніж за 30 календарних днів до дати закінчення першого етапу робіт.

Термін дії договору встановлюється з дня його підписання і триває до остаточного виконання сторонами зобов`язань за цим Договором.

З моменту підписання замовником акту здачі-приймання зобов`язання за Договором вважаються виконаними.

На виконання Договору відповідачем виставлено позивачу рахунок-фактура № СФ-040 від 13.11.2019 на суму 330000,00 грн (а.с. 8).

Позивачем вказаний рахунок-фактура оплачено 14.11.2019 в сумі 330000,00 грн, що підтверджується випискою банку, оборотно-сальдовою відомістю ТОВ «Монофіламент» по рахунку 631 за 01.11.2019-20.11.2020 (а.с.9-11).

Копією Акту здачі-приймання робіт згідно Договору від 30.04.2020, яка додана до клопотання позивача від 26.01.2021, підтверджується, що відповідач здав перший етап робіт з постачання (виговлення) та монтажу металопластикових віконних блоків і вітражів в адмінбудівлі № 3 по вул. І. Мазепи, 78 в м. Чернігові (установка віконних блоків на 2-му поверсі площею 110,7 кв.м.), а замовник прийняв перший етап робіт, визначений в п. 6.1 Договору; загальна вартість виконаних робіт та матеріалів становить з ПДВ 141494,28 грн; позивач не має претензій щодо обсягу та якості першого етапу робіт. Акт підписано представниками позивача і не підписано представником відповідача.

Як зазначає позивач у позовній заяві, в порушення умов Договору, відповідач взагалі не приступив до виконання другого етапу робіт, а тому він звернувся до нього з листом № 229 від 04.09.2020 в якому просив терміново окреслити точні і розумні строки виконання договору або повернути ТОВ «Монофіламент» сплачені кошти в сумі 330000,00 грн (а.с. 12).

Позивачем вказаний лист направлений відповідачу рекомендованим листом, який повернувся відправнику без вручення адресату з відміткою відділу поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання», що підтверджується копією конверту з повідомленням та довідки про причини повернення, які додані до клопотання позивача від 26.01.2021.

Оцінка аргументів та нормативно-правове обґрунтування.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (далі- ЦК України).

Відповідно до статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. За ч.1 ст.193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених цим Кодексом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За своєю юридичною природою укладений між сторонами договір є змішаним договором який містить елементи договорів підряду та поставки, що відповідає приписам ч.2 ст.628 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до ч. 1 ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання п. 3.1 Договору позивачем 14.11.2019, відповідно до банківської виписки (а.с. 9), були оплачені роботи за Договором у формі передоплати 100% на розрахунковий рахунок відповідача в розмірі 330000,00 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку, що за спірним Договором позивач виконав взяті на себе зобов`язання зі сплати авансу у повному обсязі.

Відповідно до ч.4 ст.882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Позивачем надано суду акт здачі-приймання робіт від 30.04.2020 на суму 141494,28 грн який підписано представниками позивача. Акт не підписано відповідачем, однак суду не надано доказів на підтвердження обгрунтувань відмови відповідача від підписання вказаного акта.

Відповідно до ч.1 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ч.1, 3-4 ст.74 ГПК України).

Відповідно до частин 1 -2 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За відсутності інших доказів суд приймає даний акт в якості належного доказу на підтвердження фактичної вартості виконаних робіт відповідачем.

Оцінивши надані суду позивачем докази суд приходить до висновку, що позивачем належними, допустимими та достатніми доказами підтверджено виконання робіт відповідачем на загальну суму 141494,28 грн. Доказів про виконання робіт на суму 188505,69 грн у встановлений договором строк суду не надано.

Листом від 04.09.2020 позивач запропонував відповідачу виконати умови договору або повернути отримані кошти.

Відповіді на вказаний лист відповідач не надав та не виконав умови договору щодо виконання другого етапу робіт у строк до 30.04.2020.

Відповідно до ч.2 ст.849 ЦК України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Дослідивши лист позивача від 04.09.2020 суд приходить до висновку, що він не містить вимоги про відшкодування збитків та про відмову від договору, а тому не підтверджує розірвання договору між сторонами.

Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем істотно порушені умови договору, а саме: не виконано другий етап робіт по установці віконних блоків на другому поверсі до 30.04.2020, а тому наявні підстави для задоволення позовних вимог в частині розірвання договору №4/11-В від 13.11.2019, укладеного між сторонами.

Відповідно до ч.3 ст.653 ЦК України у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Відповідно до частини 2 статті 570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона є авансом. Однак, з припиненням дії договору підряду така грошова сума втрачає ознаки авансу та стає майном (грошовими коштами), набутими підрядником без достатньої правової підстави. Відповідно до частини 1 статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відтак, зазначена норма застосовується за наявності сукупності таких умов: набуття (збереження) майна (майном також є грошові кошти) однією особою за рахунок іншої; відсутність для цього підстав; або коли така підстава згодом відпала. Випадок, коли зобов`язання було припинено на вимогу однієї із сторін відповідно до закону чи умов договору належить до таких підстав.

Про можливість виникнення позадоговірного грошового зобов`язання на підставі статті 1212 ЦК України зазначала також Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 10.04.2018 у справі №910/10156/17.

За таких обставин вимоги щодо стягнення з відповідача 188505,69 грн безпідставно набутих коштів є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Штрафними санкціями у розумінні ст.230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно зі статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до п.п. с. п. 7.1 Договору у разі порушення умов договору сторони несуть наступну відповідальність: за порушення термінів виконання робіт, передбачених п. 6.1 даного Договору виконавець сплачує замовнику пеню в розмірі 0,1 облікової ставки НБУ від суми договору за кожен день такої затримки.

Позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача у відповідності до п.п. с. п. 7.1 Договору 1195,57 грн. пені за період з 01.05.2020 по 24.11.2020.

Відповідно до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Отже, правомірним є нарахування пені за період з 01.05.2020 по 01.11.2020 і за перерахунком суду за вказаний період розмір пені відповідно до пп. с. пункту 7 договору становить 21386,89 грн.

Суд розглядає справу в межах заявлених позивачем вимог у відповідності до ст.14 ГПК України в зв`язку з чим вимоги про стягненню пені задовольняються судом у межах заявленої позивачем суми - 1195,57 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем розраховано 3% річних в сумі 3198,42 грн, інфляційне збільшення в сумі 2258,78 грн за період з 01.05.2020 по 23.11.2020 згідно ст. 625 ЦКУ згідно розрахунків а.с. 5,6.

Судом встановлено, що у період з 01.05.2020 по 23.11.2020 відповідачем було прострочено зобов`язання щодо виконання підрядних робіт, а не грошове зобов`язання, оскільки лист від 04.09.2020 не свідчить про безумовну відмову позивача від договору підряду та безумовну вимогу повернути сплачені кошти.

За таких обставин у позові про стягнення з відповідача 3198,42 грн 3% відсотків річних та 2258,78 грн інфляційних втрат за період з 01.05.2020 по 23.11.2020 суд відмовляє за необгрунтованістю.

Враховуючи встановлені вище обставини справи та приписи законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо судових витрат.

Враховуючи, що спір у справі виник внаслідок неправильних дій відповідача судові витрати у справі покладаються на нього у відповідності до ч.9 ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. 129, 232-233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Розірвати договір №4/11-В від 13.11.2019, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Монофіламент» та Приватним торгівельно-виробничим підприємством «Вікнолюкс»

Стягнути з Приватного торгівельно-виробничого підприємства «Вікнолюкс», вул. Першої Гвардійської армії, 39, кв.50, м. Чернігів, , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Монофіламент», вул. Івана Мазепи, 78, м. Чернігів, , 188 505,69 грн безпідставно набутих коштів, 1 195,57 грн пені, 5 029,39 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили в строк і в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строки визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено 15.02.2021.

Суддя Ю.В. Федоренко