ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

додаткова

03 лютого 2021 року м. ХарківСправа № 922/2017/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

при секретарі судового засідання Васильєві А.В.

розглянувши

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Хладопром" (другий відповідач за зустрічним позовом) про розподіл та стягнення з позивача за зустрічним позовом понесених судових витрат (вх. № 2169 від 28.01.2021) у справі

за первіснимпозовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фабрика морозива Хладопром", м. Харків
до Приватного акціонерного товариства "Львівський холодокомбінат", м. Львів
про та за зустрічним позовом до про заборону використання знаку для товарів і послуг. Приватного акціонерного товариства "Львівський холодокомбінат", м. Львів, 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Фабрика морозива Хладопром», м. Харків, 2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Хладопром», м. Харків, визнання права попереднього користувача.
за участю представників:

позивача за зустрічним позовом - не з`явився;

першого відповідача за зустрічним позовом - Лузан О.С., адвокат;

другого відповідача за зустрічним позовом (заявник) - Радченко О.В., адвокат.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.01.2021 провадження у справі № 922/2017/17 закрито, у зв`язку з відмовою позивача за первісним позовом від позову та відмовою позивача за зустрічним позовом від зустрічного позову.

28.01.2021 представником другого відповідача за зустрічним позовом подано до суду заяву про розподіл та стягнення судових витрат (вх. № 2169), в якій просить суд, згідно ст. ст. 123, 126, 129 ГПК України, здійснити розподіл понесених відповідачем за зустрічним позовом витрат на правничу допомогу та стягнути на свою користь з позивача за зустрічним позовом судові витрати в розмірі 40000,00 грн.

Ухвалою господарського суду від 01.02.2021 прийнято заяву представника ТОВ "Хладопром", м. Харків, про розподіл та стягнення з позивача за зустрічним позовом - Приватного акціонерного товариства "Львівський холодокомбінат", м. Львів, судових витрат (вх. № 2169) - до розгляду. Розгляд заяви призначено в судовому засіданні на 03.02.2021 о 12:15 год.

З метою належного повідомлення учасників справи про розгляд поданої Товариством з обмеженою відповідальністю "Хладопром" заяви про розподіл судових витрат, сторони додатково повідомлені за допомогою направлення телефонограм.

У судове засідання 03.02.2021 представник позивача за зустрічним позовом не з`явився, на адресу суду надав заперечення на заяву ТОВ "Хладопром" про розподіл судових витрат (вх. № 561).

Представник заявника у судовому засіданні 03.02.2021 підтримав подану заяву та просив суд її задовольнити.

Розглянувши заяву ТОВ "Хладопром" про розподіл судових витрат (другого відповідача за зустрічним позовом) про розподіл та стягнення з позивача понесених судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 130 ГПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Ч. 3 ст. 130 ГПК України визначено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Положеннями ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з ч. 5 ст. 126 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Ч. 2 ст. 901 ЦК України встановлено, що положення цієї глави (глави 63 "Послуги. Загальні положення" підрозділу 1 розділу III Книги п`ятої цього Кодексу) можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Гонорар - є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

На підтвердження понесених другим відповідачем за зустрічним позовом судових витрат на правову допомогу в розмірі 40000,00 грн., в матеріалах справи наявні наступні докази:

- Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія КС №1389 від 08.12.2017;

- Договір від 04.09.2018 про надання правової (правничої) допомоги;

- Додаткова угода від 25.01.2021 до договору від 04.09.2018 про надання правової (правничої) допомоги;

- Акт від 25.01.2021 прийняття-передачі наданих послуг до договору про надання правової (правничої) допомоги від 04.09.2018.

Згідно з ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19).

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям (Постанова Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №903/390/18, від 21.01.2020 у справі № 916/2982/16, від 07.07.2020 у справі № 914/1002/19).

Крім цього, як вказано у ч. 5 ст. 126 ГПК України, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З цього приводу Касаційний господарський суд зазначив у Постанова від 24.11.2020 у справі № 911/4242/15, що критерії, визначені ч. 4 ст. 126 ГПК України суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Також варто зазначити, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (Постанова КГС від 2401.2019 у справі № 910/15944/17).

Заперечуючи проти заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу, понесених ТОВ Хладопром, представником Приватного акціонерного товариства "Львівський холодокомбінат", м. Львів, надані до суду заперечення (вх. № 561 від 03.02.2021), в яких, позивач за зустрічним позовом, наголошує на наступному.

- ТОВ Хладопром протягом майже 4 років жодного разу не заявляло орієнтовного розрахунку судових витрат;

- ТОВ Фабрика морозива Хладопром першим відмовилося від первісного позову, подавши 30.12.2020 письмову заяву що і стало підставою для відмови від зустрічного позову ПрАТ Львівський холодокомбінат;

- ТОВ Хладопром не надало підтверджуючі документи сипати витрат на правову допомогу та детального опису виконаних робіт;

- Договір про надання правової (правничої) допомоги від 04.09.2018 є недійсними у силу закону, оскільки всупереч приписам Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність підписаний особисто адвокатом Радченко О.В. а не адвокатським бюро "Оксани Радченко", у якому цей адвокат здійснює адвокатську діяльність;

- Додаткова угоди до договору про надання правової (правничої) допомоги та акти приймання-передачі наданих послуг підписані особисто Радченко О.В., а не адвокатським бюро, у якому цей адвокат здійснює адвокатську діяльність;

- Акти приймання-передачі наданих послуг не містять усіх необхідних реквізитів первинних документів;

- Усі перелічені у додатковій угоді до договору, акті приймання-передачі процесуальні документи, дублюють документи, які подавало ТОВ "ФМ Хладопром".

Всі ці обставини, на думку представника ПрАТ "Львівський холодокомбінат", є підставою для відмови в задоволенні заяви ТОВ "Хладопром" про стягнення судових витрат у справі № 922/2017/17.

З приводу викладених ПрАТ "Львівський холодокомбінат" заперечень на заяву ТОВ Хладопром про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Так, позовну заяву ТОВ Фабрика морозива Хладопром було подано за ГПК України, в редакції 2017 року, тобто до набрання чинності нових вимог про обов`язкове зазначення орієнтовного розрахунку судових витрат, відповідно до приписів ст. 162 ГПК України.

З приводу тверджень позивача за зустрічним позовом, що ТОВ Фабрика морозива Хладопром першим відмовилося від первісного позову, подавши 30.12.2020 письмову заяву що і стало підставою для відмови від зустрічного позову ПрАТ Львівський холодокомбінат, суд зауважує, що зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам ст. ст. 162, 164, 172, 173 цього Кодексу.

А, отже варто зазначити, що повернення зустрічного позову в межах цієї справи не є перешкодою у доступі до правосуддя, адже учасник справи не позбавляється можливості подання такого позову як окремого на загальних підставах.

Тобто, законодавство (вимоги однакові до позовної заяви і до зустрічної позовної заяви) і практика ВСУ приводять до висновку, що зустрічна позовна заява окрема (індивідуальна) позовна вимога і розглядається в одному провадженні разом з первісним позовом тільки тому, що є з ним взаємопов`язаною.

Окрім цього, суд зауважує, що законодавством не забороняється підтримувати зустрічні позовні вимоги у справі, в якій позивач за первісним позовом відмовився від позовних вимог.

Щодо відсутності підтверджуючих документів сплати витрат на правову допомогу і детального опису виконаних робіт, суд зазначає наступне.

За змістом п.1 ч.2 ст.126, ч.8 ст.129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п.1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу).

Натомість, положеннями п.2 ч.2 ст.126 ГПК України регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат. Витрати, що підпадають під вимоги п.2 ч.2 ст. 126 ГПК України відповідачем заявлені не були.

Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду в постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Стосовно тверджень позивача за зустрічним позовом, що додаткова угода до договору про надання правової (правничої) допомоги та акт прийняття-передачі наданих послуг не містять визначеної одиниці виміру за конкретну послугу та обсягу проведених господарських операцій, що унеможливлює здійснити підрахунок суми витрат, суд вказує, що відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв діловою обороту, вимог розумності та справедливості. А, отже, укладаючи додаткову угоду від 25.01.2021 до договору про надання правової (правничої) допомоги від 04.09.2018, сторони домовились, що гонорар адвоката складає фіксовану суму 40000,00 грн. та включає в себе увесь спектр правничої допомоги з представництва клієнта у суді.

ТОВ «Хладопром» зазначило детальний опис виконаних робіт в акті та додатковій угоді до договору розписаний кожний документ, який був підготовлений адвокатом. В самому договору передбачено, що сплата гонорару адвокату здійснюється через певний час після складення додаткової угоди до договору про обсяг наданих послуг. Відповідно до змісту додаткової угоди, сторонами було визначено строк оплати послуг адвоката в 3 календарні місяці. Дата додаткової угоди та актів 25.01.2021, а тому ТОВ «Хладопром» не могло надати підтверджуючих документів сплати витрат правової допомоги, оскільки сплата послуг ще не відбулась, а термін визначений в додаткових угодах для такої сплати ще не закінчився.

Щодо підписання договору про надання правової допомоги, додаткової угоди та акту адвокатом Радченко О.В., а не адвокатським бюро "Оксани Радченко", в якому здійснює адвокатську діяльність адвокат Радченко О.В., суд зазначає, що адвокатське бюро не є стороною договору, а тому не може підписувати зазначені документи.

Суд вважає за необхідне наголосити, що адвокатська діяльність у кількох визначених Законом організаційно-правових формах, як така, що не суперечить одна одній, може здійснюватися адвокатом одночасно. У зв`язку із цим, у разі здійснення адвокатом своєї адвокатської діяльності одночасно у кількох організаційно-правових формах, на нього покладається обов`язок уникнення самої можливості виникнення конфлікту інтересів між його особистими інтересами та професійними правами і обов`язками, наявність яких може вплинути на об`єктивність або неупередженість під час виконання ним професійних обов`язків, а також на вчинення чи невчинення ним дій. (Рішення № 71 Національної асоціації адвокатів України (абз. 2, 3 ст. 2) (https://unba.org.ua/assets/uploads/legislations/rishennya/2014.07.04-05-rishennya-71.pdf).

А, отже, вищезазначене рішення підтверджує можливість здійснення господарської діяльності адвокатом, як особисто, так і у адвокатському об`єднанні одночасно.

Це спростовує доводи ПрАТ "Львівський холодокомбінат" щодо неможливості укладення (підписання) договору про надання правової допомоги особисто адвокатом, який також здійснює свою діяльність в формі адвокатського об`єднання.

Заперечення позивача за зустрічним позовом, що усі перелічені у додатковій угоді до договору, акті приймання-передачі процесуальні документи, в обгрунтування поданої заяви про розподіл судових витрат, дублюють документи, які подавало ТОВ "ФМ Хладопром", не є підставою вважати, що послуги за договором про надання правової (правничої) допомоги від 04.09.2018, адвокатом Радченко О.В. надані не були.

Щодо заперечень представника ПрАТ "Львівський холодокомбінат", що акти приймання-передачі наданих послуг не містять усіх необхідних реквізитів первинних документів, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 14 ПК України адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність. У свою чергу, Закон України від 5 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI) не наводить форму та вимоги до документів, що підтверджують надання адвокатом послуг з правової (правничої) допомоги. Тобто, аналіз спеціального законодавства, щодо діяльності адвоката, дає право зробити висновок, про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до даного документа, а також не встановлено форму такого документа.

Таким чином, заперечення, щодо заявлених другим відповідачем за зустрічним позовом витрат на правничу допомогу, викладені Приватним акціонерним товариством "Львівський холодокомбінат", м. Львів, спростовуються матеріалами справи та нормами чинного законодавства.

Згідно ст. 73 ГПК України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Викладені вище обставини та надані ТОВ Хладопром докази в обґрунтування понесених витрат на правову допомогу, свідчать про доведеність заявлених до відшкодування та реально понесених судових витрат.

Таким чином, враховуючи наведені положення процесуального законодавства та надані заявником докази в обгрунтування понесених витрат на правничу допомогу, суд виходить з того, що адвокатом Радченко О.В. доведено належними доказами (підтверджено обсяг наданих послуг і виконаних робіт) факт надання правничої допомоги (п.1. ч.1 ст. 126 ГПК України) на суму 40000,00 грн., яка підлягає стягненню з позивача за зустрічним позовом на користь другого відповідача за зустрічним позовом.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 73, 76, 86, 126, 127, 129, 236-239, 244 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Хладопром" (другий відповідач за зустрічним позовом) про розподіл та стягнення з позивача за зустрічним позовом понесених судових витрат (вх. № 2169 від 28.01.2021) - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Львівський холодокомбінат" (79025, м. Львів, вул. Повітряна, 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хладопром" (61046, м. Харків, вул. Хабарова, 1, ) - 40000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Видати відповідний наказ.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до апеляційного суду протягом 10 днів з дня складання повного тексту ухвали, відповідно до ст. 256 ГПК України.

Ухвалу підписано 08.02.2021.

Суддя Р.М. Аюпова
справа № 922/2017/17