ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2021 р. Справа№ 910/9477/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Хрипуна О.О.

суддів: Дикунської С.Я.

Агрикової О.В.

при секретарі судового засідання Король Я.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Босенка Романа Миколайовича

на рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2020

у справі № 910/9477/20 (суддя Пінчук В.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Собі"

до Фізичної особи - підприємця Босенка Романа Миколайовича

про стягнення 113 462,89 грн

за участю представників:

від позивача: не з`явились,

від відповідача: Мельничук В.В.

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Собі" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до ФОП Босенка Р.М. про стягнення 113 462,89 грн, з яких: 73 150,00 грн основний борг, 19 379,67 грн пеня, 6 273,96 грн 3% річних та 14 659,26 грн збитки від інфляції.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем не здійснено поставку товару за договором поставки № 6-0617 від 30.06.2017 та не повернуто на вимогу покупця суму попередньої оплати.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.09.2020 позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 73 150,00 грн попередньої оплати та 1 355,17 грн судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Частково задовольняючи позов, місцевий господарський суд послався на відсутність доказів документального оформлення здійснення господарської операції, як то видаткових накладних на постачання товару, актів виконаних робіт. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення пені, місцевий господарський суд вказав на пропуск строку позовної давності. Відмову в частині стягнення з відповідача 6 273,96 грн 3% річних та 14 659,26 грн збитків від інфляції місцевий господарський суд мотивував тим, що відповідач не мав перед позивачем грошових зобов`язань в розумінні ст. 625 ЦК України.

Не погодившись з рішенням, Босенко Р.М. звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги залишити без задоволення в повному обсязі, стягнути в позивача на користь відповідача 3 153,00 грн судового збору.

Скаржник зазначає, що строк виконання зобов`язання за договором не міг закінчитись 16.08.2017, як стверджує позивач, оскільки мав розпочатись на наступний день після узгодження зразків, а саме 15.12.2017 та закінчитись 24.01.2018.

Скаржник стверджує, що виконав свої зобов`язання щодо доставки (поставки) та встановлення декоративних панелей. Так, фактично декоративні панелі були доставлені на адресу, зазначену позивачем у п. 2.1 договору, в кінці грудня 2017 року, а в період з 09.02.2018 по 10.02.2018 були проведені монтажні роботи по їх встановленню на першому поверсі у холі в зоні рецепції, що підтверджується відповіддю особи, яка безпосередньо встановлювала панелі, на адвокатський запит та відповідною фіксацією результатів виконаної роботи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.11.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Босенка Р.М. на рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2020 у справі № 910/9477/20

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.12.2020 справу призначено до розгляду на 18.01.2021. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.01.2021 розгляд справи було відкладено на 09.02.2021.

В судовому засіданні представник скаржника вимоги та доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Позивач не скористався правом надати відзив на апеляційну скаргу, явку представників в судове засідання не забезпечив, хоч був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

Беручи до уваги, що ухвалами Північного апеляційного господарського суду доведено до відома учасників апеляційного провадження, що нез`явлення їх представників у судове засідання не є перешкодою розгляду апеляційної скарги по суті і від позивача не надходило клопотання про розгляд апеляційної скарги в присутності його представника, а також те, що згідно із ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за відсутні представників позивача за наявними у справі доказами.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 30.06.2017 між ФОП Босенком Р.М. (постачальником) та ТОВ "Собі" (покупцем) був укладений договір поставки № 6-0617, за яким відповідач зобов`язався поставити, встановити та передати у власність позивача товар згідно специфікації (декоративні панелі з мідною поверхнею згідно із взірцем № 1), а останній зобов`язався прийняти та оплатити вказаний товар на умовах, визначених цим договором.

Поставка товару та його встановлення здійснюється постачальником на адресу зазначену у п. 2.1 договору.

Згідно із п. 2.2 договору від 30.06.2017 № 6-0617 поставка товару здійснюється постачальником протягом 40 ( сорока ) календарних днів, після зарахування передоплати на рахунок постачальника та узгодження взірця продукції (зг. п. 3.2 цього договору), за специфікацією, в який зазначається найменування, асортимент та кількість товару, ціна за одиницю товару, загальна ціна партії товару та інші необхідні дані.

Право власності на поставлений товар, а також ризик випадкової загибелі товару, переходить до покупця в місці передачі товару, в момент отримання товару від постачальника про що робиться відповідна відмітка (підпис) уповноваженими представниками сторін у видатковій накладній (п. 2.3 договору).

Згідно із п. 3.2 договору від 30.06.2017 № 6-0617 розрахунок за товар здійснюється на умовах попередньої оплати в розмірі 70% вартості товару, згідно специфікації, яка є невід`ємною частиною цього договору. Доплата 30% здійснюється після доставки та встановлення виробів за адресою вказаною в п. 2.1 та після спільної перевірки якості товару.

Умовами п. 4.4 договору сторони передбачили, що перевірка комплектності і якості товару здійснюється покупцем безпосередньо при прийомі товару. Після підписання видаткової накладної представниками обох сторін претензії покупця щодо кількості, асортименту, якості (крім прихованих недоліків) та зовнішнього (товарного) вигляду товарів розглядаються згідно із чинного законодавства України.

Претензія має бути прийнята постачальником і розглянута. Має бути складений акт про виявлені недоліки та інші необхідні документи відповідно до вимог чинного законодавства. У випадку необхідності, претензія повинна бути підтверджена висновком відповідного державного акредитованого закладу. У разі непред`явлення претензії по якості у встановлений термін сторони будуть вважати, що претензії щодо якості товару відсутні (п. 4.6 договору). У разі наявності претензій по якості (прихованих недоліків), товар не підлягає використанню до взаємного врегулювання спірного питання (п. 4.8 договору).

За порушення строків поставки, продавець сплачує за вимогою покупця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, за кожен день прострочення, до моменту повного виконання зобов`язань ( п. 6.2 договору ).

Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).

Стаття 626 ЦК України передбачає свободу договору. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Укладений між сторонами договір № 6-0617 від 29.06.2017 містить елементи як договору поставки так і договору підряду, оскільки передбачає виготовлення за погодженим з замовником взірцем, доставку та монтаж оздоблення.

За договором поставки, відповідно до ст. 712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Предметом договору поставки, враховуючи положення ст. 656 ЦК, може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Встановлений статтею 662 ЦК України обов`язок продавця передати визначений договором товар покупцеві, кореспондується з обов`язком покупця прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

В розуміння ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним не лише у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар, а й момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це.

Тобто цивільне законодавство не пов`язує момент фактичної передачі товару з документальним оформленням такої передачі. Сама по собі відсутність підписаної сторонами накладної або акту не спростовує виконання зобов`язання, хоч і ускладнює підтвердження даного факту.

Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Обов`язок підрядника передати визначену договором роботу замовнику кореспондується з обов`язком замовника прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Так, згідно зі ст. 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що на підставі рахунку - фактури від 30.06.2017 № 1-0617 на суму 104 500,00 грн частково оплатив товар в сумі 73 150,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 06.07.2017 № 3493, проте частково оплачений товар не отримав.

З доданої до позовної заяви копії додатку № 1 до договору № 6-0617 від 29.06.2017 вбачається, що зразок узгоджено 28.08.2017.

Отже, відповідно до умов п. 2.2 договору від 30.06.2017 № 6-0617 поставка мала бути здійснена до 07.10.2017 (включно).

12.04.2019 ТОВ "Собі" звернувся до ФОП Босенка Р.М. з претензією щодо повернення сплачених коштів у сумі 73 150,00 грн протягом 15 календарних днів з дати отримання даної претензії, де повідомив про відмову в односторонньому порядку від договору у зв`язку з невиконанням постачальником зобов`язання поставити товар.

Долучені до матеріалів позовної заяви та відзиву листи свідчать про наявність між сторонами електронного листування з приводу виконання договору № 6-0617 від 29.06.2017. Зокрема позивачем надано суду копії листа з електронної адреси ОСОБА_4 < ІНФОРМАЦІЯ_1 > на адресу відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 від 29.06.2017 та листа-відповіді від 29.06.2017. Відповідачем долучено листи від 25.04.2017, 13.09.2017, 30.10.2017, 13.11.2017 та лист-претензію ТОВ "Собі" від 16.04.2018 щодо невідповідності встановленого товару зазначеному в додатку № 1 (взірець) якості, про що було заявлено представнику постачальника.

Також в матеріалах справи наявна відповідь ОСОБА_2 на адвокатський запит ОСОБА_3 з підтвердженням виконання монтажних робіт у холі готелю "Sobi Hotel" по встановленню декоративних панелей у період з 09.02.2018 по 10.02.2018 за домовленістю з Босенком Р.М. , фотофіксація виконання монтажних робіт та отриманого результату монтажу.

Підтверджений фотофіксацією факт наявності замовлених у відповідача за договором № 6-0617 від 29.06.2017 змонтованих декоративних панелей в приміщенні, обумовленому у п. 2.1 договору, позивачем не спростовано. Доказів їх придбання у особи, відмінної від відповідача, позивач суду не надав.

У даному випадку колегія суддів вважає за можливе звернутися до принципу більшої вірогідності, до якого вже звертався Верховний суд, зокрема, у постанові Верховного Суду у справі № 921/319/17-г/11(11/Б-1042(337/7-10) від 12.04.2018 у справі за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області до ВАТ "Бучацький цукровий завод" про визнання права власності на нежитлову будівлю хлораторної. Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання".

В практиці Європейського суду з прав людини також трапляються рішення, в яких суд посилається на баланс вірогідностей задля оцінки обставин у справі. Так, зокрема, у рішенні від 23.08.2016 р. (заява № 59166/12) Дж. К. та Інші проти Швеції (J.K. AND OTHERS v. SWEDEN) Європейський суд з прав людини наголошує, що "У країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

В рішенні Європейського суду з прав людини від 15.11.2007 р. (заява № 22750/02) у справі Бендерський проти України (BENDERSKIY v. Ukraine) суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у медичному експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.

У даному випадку принцип більшої вірогідності у сукупності з принципом розумності надає можливість колегії суддів зробити висновок, ґрунтуючись на встановлених обставинах, що наявність обумовлених договором панелей в обумовленому договором місці в сукупності з відсутністю доказів того, що товар придбаний позивачем у іншої особи, є більш вірогідним доказом виконання відповідачем свого зобов`язання за договором № 6-0617 від 29.06.2017 щодо поставки товару в обумовлений договором строк, навіть без підписаної сторонами накладної чи акту.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Позивачем не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження позовних вимог та доведення факту невиконання відповідачем зобов`язання по поставці частково оплаченого за договором № 6-0617 від 29.06.2017 товару. Встановлена судом наявність товару у позивача спростовує викладені у позові доводи.

За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог не відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи апеляційної скарги його повністю спростовують.

Недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, відповідність висновків місцевого суду встановленим обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, згідно із ч. 1 ст. 277 ГПК України є підставою для скасування судового рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2020 та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог з мотивів, викладених у постанові.

Понесені відповідачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 3 153,00 грн, відповідно до ст. 129 ГПК України, підлягають відшкодуванню позивачем.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Босенка Романа Миколайовича на рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2020 у справі № 910/9477/20 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2020 у справі № 910/9477/20 скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Собі" (04071, м. Київ, вул. Електриків, 4, код 16476986) на користь Босенка Романа Миколайовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 3 153,00 грн судових витрат.

Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

5. Матеріали справи № 910/9477/20 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.О. Хрипун

Судді С.Я. Дикунська

О.В. Агрикова