ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року м. Черкаси справа № 925/1669/20

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Чевгуза О.В., з секретарем судового засідання Брус Л.П., за участю представників сторін:

від прокуратури: Іванюта О.А.- за посвідченням;

від позивача: Гурбанова Г.Н. - за довіреністю;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Черкаської області у місті Черкаси справу:

за позовом Першого заступника керівника Звенигородської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, м. Київ

до Мокрокалигірської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області, с. Мокра Калигірка, Катеринопільський район, Черкаська область

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник керівника Звенигородської місцевої прокуратури (вул. Софії Терещенко, 40а, м. Звенигородка, Черкаська область, код 02911119) в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (просп. Голосіївський, 50, м. Київ, код 41373325) звернувся до Господарського суду Черкаської області з позовом до Мокрокалигірської сільської ради, Катеринопільського району, Черкаської області (вул. Богдана Хмельницького, 21, с. Мокра Калигірка, Катеринопільський район, Черкаська область, код 26425027), у якому просить:

визнати протиправною бездіяльність Мокрокалигірської сільської ради, Катеринопільського району, Черкаської області з неприйняття до комунальної власності територіальної громади с. Ярошівка, Катеринопільського району, Черкаської області з державної власності об`єкту нерухомості, який перебував на балансі Відкритого акціонерного товариства Надвисся, а саме: 6-ти кв. житлового будинку з сараєм, 1959 року, що знаходиться в с. Ярошівка, Катеринопільський район, Черкаська область;

зобов`язати Мокрокалигірську сільську раду надати згоду на прийняття з державної власності у комунальну власність територіальної громади с. Ярошівка, Катеринопільського району, Черкаської області об`єкт нерухомості - 6-ти кв. житловий будинок з сараєм, 1959 року, що знаходиться в с. Ярошівка, Катеринопільський район, Черкаська область.

В обґрунтування позовних вимог Прокурор зазначив, що Мокрокалигірська сільська рада на даний час, не вжила заходів щодо прийняття до комунальної власності територіальної громади с. Ярошівка, Катеринопільського району, Черкаської області з державної власності об`єкту нерухомості, який перебував на балансі Відкритого акціонерного товариства Надвисся, а саме: 6-ти кв. житлового будинку з сараєм, 1959 року, що знаходиться в с. Ярошівка, Катеринопільський район, Черкаська область, бездіяльність сільської ради призводить до руйнування державного майна та суперечити чинному законодавству.

З метою захисту інтересів держави Прокурор звернувся до суду з позовом.

Згідно п.6 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно. яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Велика Палата Верховного Суду в п.7.50. постанови від 26.06.2018 у справі № 914/582/17 щодо правовідносин з передачі нерухомого майна із державної у комунальну власність зазначила, що справи у спорах за участю державних органів та органів місцевого самоврядування, що виникають з правовідносин, у яких державні органи та органи місцевого самоврядування реалізують повноваження власника майна, а також інших спорах, які виникають з майнових відносин приватно-правового характеру, за відповідного складу сторін підвідомчі господарським судам.

Отже враховуючи, що предметом оскарження є правомірність дій відповідача щодо неприйняття до комунальної власності територіальної громади с. Ярошівка, Катеринопільського району, Черкаської області об`єкт нерухомості - 6-ти кв. житловий будинок з сараєм, 1959 року, що знаходиться в с. Ярошівка, Катеринопільський район, Черкаська область даний спір підлягає вирішенню за правилами ГПК України.

З огляду на викладене, суд погоджується з твердженнями прокурора про те, що цей спір є підвідомчим господарським судам.

Ухвалою від 30.12.2020 Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; справу вирішив розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначив на 28.01.2021; сторонам надав можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

30 грудня 2020 року від відповідача до суду надійшов відзив від 30.12.2020 № 683 на позовну заяву, в якому він визнав позовні вимоги повністю, просив розглянути справу без його участі за наявними матеріалами.

У відповідності до ч. 3 ст. 13, ст. 74 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних пав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 191 цього Кодексу.

Згідно з ст. 191 Господарського процесуального кодексу України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 240 ГПК України в судовому засіданні 28.01.2021 підписано вступну та резолютивну частини рішення без його проголошення.

Заслухавши прокурора та представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що визнання позову не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, а тому приймається судом.

Під час дослідження матеріалів справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до наказу від 20.12.1994 № 88 ДП, Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Черкаській області було прийнято рішення про приватизацію державного майна Ярошівського буряконасінницького радгоспу Ярошівського цукрокомбінату, місцезнаходження: с. Ярошівка, Катеринопільський район, Черкаська область (а.с. 40).

В ході роботи комісії з приватизації радгоспу здійснено інвентаризацію майна підприємства, складено та затверджено наказом від 29.05.1995 №139-П Акт оцінки вартості майна (зі змінами а.с. 41-44) та затверджено наказом від 29.12.1995 №393-П План приватизації радгоспу (а.с. 51- 59).

Відповідно до наказу Регіонального відділення від 05.01.1996 № 368 АТ (а.с. 62) прийнято рішення про перетворення Ярошівського буряконасінницького радгоспу Ярошівського цукрокомбінату у відкрите акціонерне товариство.

Відповідно до наказу Регіонального відділення від 25.12.2000 № 2327 ПА (а.с. 74), у зв`язку з передачею 100% акцій держави товариству, приватизацію ВАТ «Надвисся» завершено.

Під час приватизації державного Ярошівського буряконасінницького радгоспу Ярошівського цукрокомбінату було створено ВАТ «Надвисся», до статутного капіталу якого не увійшов 6-ти кв. житловий будинок з сараєм, 1959 року, що знаходиться в с. Ярошівка, Катеринопільський район, Черкаська область.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 09.08.2005 у справі про банкрутство № 01-08/1740 ВАТ «Надвисся» (ЄДРПОУ 00387364) ліквідовано.

Відповідно до наказу Фонду державного майна України № 1998 від 16.12.2009 Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Черкаській області 25.10.2016 була проведена перевірка стану, збереження та використання державного майна - 6-ти кв. житловий будинок з сараєм, 1959 року, що знаходиться в с. Ярошівка, Катеринопільський район, Черкаська область. За результатами проведення перевірки комісією складено акт (80-84), в якому вказано, що в ході перевірки виявлено, що будівля руйнується і не використовується та підлягає передачі в комунальну власність територіальної громади с. Ярошівка.

01.11.2016 вищезазначений акт перевірки Регіональним відділенням направлено до Мокрокалигірської сільської ради листом № 05-01-5553.

Відповідно до розпорядження голови Черкаської обласної державної адміністрації від 21.09.2006 № 417 Регіональне відділення звернулося з листом від 12.09.2017 № 05-01-4504 до Мокрокалигірської сільської ради з проханням розглянути питання про прийняття вказаного будинку у комунальну власність.

15.08.2019 Регіональним відділенням повторно проведено перевірку збереження та використання державного майна, яке не увійшло до статутного капіталу, але залишилося на балансі збанкрутілого ВАТ «Надвисся».

26.09.2019 відповідний акт та лист за № 0512/020100 щодо прийняття державного майна - 6-ти кв. житлового будинку з сараєм, 1959 року, що знаходиться в с. Ярошівка, Катеринопільський район, Черкаська область, у комунальну власність села Ярошівка було направлено на адресу Мокрокалигірської сільської ради, однак згода на прийняття об`єкта не була надана, що підтверджується листом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях від 08.04.2020 №10-12/02-1511.

Прокурор у позовній заяві стверджує, що станом на даний час вказаний об`єкт нерухомості не прийнято в комунальну власність.

Передача у комунальну власність державного майна, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі, здійснюється у порядку, визначеному Законом України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності», Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.98 № 1482 «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності».

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності» об`єктами передачі згідно з цим Законом є об`єкти житлового фонду (у тому числі гуртожитки як об`єкти нерухомого майна, житлові комплекси та/або їх частини) та інші об`єкти соціальної інфраструктури (навчальні заклади, заклади культури (крім кінотеатрів), фізичної культури та спорту, охорони здоров`я (крім санаторіїв, профілакторіїв, будинків відпочинку та аптек), соціального забезпечення, дитячі оздоровчі табори), які перебувають у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, установ, організацій (далі - підприємств) або не увійшли до статутного капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), у тому числі не завершені будівництвом.

Частиною 3 статті 4-1 Закону України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності» визначено, що рішення щодо передачі об`єктів житлового фонду, гуртожитків та інших об`єктів соціальної інфраструктури у комунальну власність приймаються органами, уповноваженими управляти державним майном, самоврядними організаціями за згодою відповідних сільських, селищних, міських, районних у містах рад, а у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст - за згодою районних або обласних рад.

Відповідно до статті 4-2 Закону України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності» видатки, пов`язані з капітальним ремонтом об`єктів житлового фонду, гуртожитків та інших об`єктів соціальної інфраструктури, що передаються в комунальну власність (крім видатків, пов`язаних з капітальним ремонтом об`єктів житлового фонду, гуртожитків та інших об`єктів соціальної інфраструктури, які передаються в комунальну власність відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»), відшкодовуються з бюджету Автономної Республіки Крим, обласних, районних бюджетів, бюджетів міст Києва та Севастополя, бюджетів районів у містах та бюджетів місцевого самоврядування за рахунок коштів, передбачених у відповідних бюджетах на ці цілі, та пайової участі підприємств, господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), у розмірі по 50 відсотків суми витрат, необхідних для проведення капітального ремонту цих об`єктів. Обсяг витрат визначається комісією з питань передачі об`єктів.

Порядок залучення і використання коштів або інших матеріальних активів підприємств, господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), що спрямовуються на капітальний ремонт об`єктів житлового фонду, гуртожитків та інших об`єктів соціальної інфраструктури, визначається в договорах, які укладаються між підприємствами, господарськими товариствами, створеними у процесі приватизації (корпоратизації), та відповідними органами місцевого самоврядування.

Видатки, пов`язані з утриманням об`єктів житлового фонду, гуртожитків та інших об`єктів соціальної інфраструктури, відшкодовуються з відповідних місцевих бюджетів починаючи з бюджетного періоду, що настає за роком передачі їх у комунальну власність, відповідно до законодавства.

Відповідно до абз. 2 ч. 9 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» в редакції станом на 13.02.1997 в разі банкрутства підприємств, зміни форми власності або ліквідації підприємств, установ, організацій, у повному господарському віданні яких перебуває державний житловий фонд, останній (крім гуртожитків) одночасно передається у комунальну власність відповідних міських, селищних, сільських Рад народних депутатів. Порядок передачі житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні підприємств, установ чи організацій, у комунальну власність визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок передачі в комунальну власність державного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств, установ та організацій (далі - відомчий житловий фонд), у разі банкрутства, зміни форми власності або ліквідації цих підприємств, установ та організацій визначено Положенням про порядок передачі в комунальну власність державного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств, установ та організацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.11.1995 № 891 (надалі - Положення № 891).

Відповідно до абз. 1 п. 1 зазначеного Положення це положення визначає порядок передачі в комунальну власність державного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств, установ та організацій (далі - відомчий житловий фонд), у разі банкрутства, зміни форми власності або ліквідації цих підприємств, установ та організацій.

Передача будинків відомчого житлового фонду в комунальну власність провадиться комісією з питань приймання відомчого житлового фонду в комунальну власність, яка утворюється Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями або виконкомами відповідної Ради.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності» передача об`єктів з державної у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах здійснюється за наявності згоди відповідних сільських, селищних, міських, районних у містах рад, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 7 Закону України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності» передача оформляється актом приймання-передачі, який підписується головою і членами комісії. Форма акту приймання-передачі затверджується Кабінетом Міністрів України.

Частиною 6 статті 7 зазначеного Закону встановлено, що право власності на об`єкт передачі виникає з дати підписання акту приймання-передачі, а у випадках, передбачених законом, - з дня державної реєстрації такого права.

В силу положень ч. 4 ст. 334 Цивільного кодексу України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. З огляду на викладене, право комунальної власності на будинок виникає з дня його державної реєстрації.

У силу вимог частини 5 статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» права суб`єкта комунальної власності від імені та в інтересах територіальних громад здійснюють відповідні ради.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно зі ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Пунктом 51 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад віднесено надання згоди на передачу об`єктів з державної у комунальну власність та прийняття рішень про передачу об`єктів з комунальної у державну власність.

Відповідно до рішення Мокрокалигірської сільської ради від 04.09.2015 № 59-1/VI «Про добровільне об`єднання територіальних громад» Мокрокалигірська сільська рада вирішила об`єднатися територіальними громадами села Любисток Мокрокалигірської сільської ради, Червоний Брід Єлизаветівської сільської ради, Надвисся Ярошівської сільської ради, сіл Суха Калигірка, Єлизаветка, Ярошівка Катеринопільського району, Черкаської області, в Мокрокалигірську територіальну громаду з центром у селі Мокра Калигірка.

Відповідно до ст. 8-3 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» повноваження сільської, селищної ради та сільського, селищного голови територіальної громади, що приєдналася до сільської селищної об`єднаної територіальної громади припиняються з моменту офіційного оголошення відповідною територіальною виборчою комісією на сесії сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади рішення про підсумки додаткових виборів та визнання повноважень не менше половини депутатів від територіальної громади, що приєдналася, обраних на виборах до сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади.

З моменту припинення повноважень сільського, селищного голови територіальної громади, що приєдналася до об`єднаної територіальної громади, повноваження сільського, селищного, міського голови об`єднаної територіальної громади поширюються на територію територіальної громади, що приєдналася до об`єднаної територіальної громади.

Мокрокалигірська сільська рада є правонаступником прав та обов`язків Ярошівської сільської ради, повноваження голови Мокрокалигірської сільської ради поширюються на територію територіальної громади с. Ярошівка.

З огляду на викладене, суд погоджується з визначеним прокурором відповідачем у справі - Мокрокалигірська сільська рада Катерннопільського району, Черкаської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про Фонд державного майна України» Фонд державного майна приймає рішення про подальше використання державного майна (крім матеріальних носіїв секретної інформації), що не увійшло до статутного капіталу господарських товариств у процесі приватизації.

Статтею 6 Закону України «Про Фонд державного майна України» визначено, що Фонд здійснює свої повноваження безпосередньо і через регіональні відділення в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі та. представництва у районах та містах, створених Фондом державного майна України, у разі необхідності.

Так, вказаний об`єкт нерухомості є державним майном, функції з управління державним майном, яке в процесу приватизації не увійшло до статутних капіталів господарських товариств, за територіальною ознакою, місцем розташування, покладено на регіональні відділення Фонду державного майна (наказ Фонду від 05.03.2001 № 357), а саме на даний час - на Регіональне відділення Фонду по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (Наказ Фонду державного майна України № 810 від 12.08.2019).

Відповідно п.5.1 Положення про регіональне відділення Фонду державного майна України, що затверджене Наказом Фонду державного майна України № 678 від 15.05.2012, та п. 5.1 Положення про Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, що затверджене Наказом Фонду державного майна України № 810 від 12.08.2019, регіональне відділення Фонду організовує та здійснює контроль за утриманням, зберіганням і використанням державного майна, що не увійшло до статутного капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації.

В позовній заяві прокурор зазначає, що Регіональне відділення Фонду Державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, за наявності повноважень здійснювало лише листування з сільською радою, але реальних заходів щодо забезпечення збереження державного майна у стані придатному до експлуатації та його подальшої передачі до комунальної власності міста не вживало.

Прокурор звертає увагу суду на те, що Регіональне відділення Фонду Державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях неналежно виконує свої повноваження щодо спірного будинку, не в повній мірі вживає заходи щодо захисту державних інтересів, визначених Конституцією України та іншими законами, а тому звернення Звенигородської місцевої прокуратури до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності та забезпечення визначених державою гарантій.

Відповідно до п. 5.6 постанови Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 16.04.2019 у справі № 910/3486/18 зазначено, що представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює, або неналежним чином здійснює відповідний орган. При цьому, прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів.

У Постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що прокурор, подаючи до суду позов, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову, прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.

Зважаючи на вищезазначене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва.

Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Звенигородською місцевою прокуратурою спрямовано лист до Регіонального відділення ФДМ України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях з метою встановлення причин самостійного не вжиття ними заходів щодо захисту інтересів держави.

Регіонального відділення листом від 08.04.2020 № 10-12/02-1511 повідомило, що Регіональне відділення ФДМУ по Черкаській області, а згодом правонаступник - Регіональне відділення ФДМУ по Київській, Черкаській та Чернігівській областях неодноразово зверталися до Мокрокалигірської сільської ради щодо прийняття у комунальну власність вказаного об`єкту (листи від 24.10.2016, 12.09.2017 та 26.09.2019), однак згода на прийняття об`єкту не була надана. На даний час, вказаний об`єкт не передано до комунальної власності відповідної територіальної громади. Крім того, у зв`язку з обмеженими фінансовими можливостями та здійсненням процедури реорганізації, Регіональне відділення не зверталося до суду щодо примусової передачі таких об`єктів.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно з ч. 3 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Таким чином, прокурор належно обґрунтував підстави здійснення ним представництва інтересів держави у даному спорі.

Судом встановлено, що Регіональним відділенням Фонду державного майна України до сільської ради неодноразово направлялися листи, в яких йшлося про необхідність взяття на баланс зазначеного будинку.

Проте, Мокрокалигірська сільська рада на даний час, не вжила заходів щодо прийняття вказаного об`єкту нерухомості в комунальну власність.

Вказані дії сільської ради є незаконними, оскільки призводять до руйнування державного майна та суперечать інтересам сільської громади.

Відтак, з огляду на встановлені обставини справи та викладені норми законодавства, суд приймає визнання позову відповідачем, у зв`язку з чим, позовні вимоги щодо визнання протиправною бездіяльність Мокрокалигірської сільської ради Катєринопільського району, Черкаської області та зобов`язання вчинити дії задовольняє у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України сплачена Прокурором за подання позову сума судового збору підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Прийняти заяву відповідача про визнання позову.

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Мокрокалигірської сільської ради Катеринопільського району, Черкаської області з неприйняття до комунальної власності територіальної громади с. Ярошівка, Катеринопільського району, Черкаської області з державної власності об`єкту нерухомості, який перебував на балансі відкритого акціонерного товариства «Надвисся», а саме: 6-ти кв. житлового будинку з сараєм, 1959 року, що знаходиться в с. Ярошівка, Катеринопільський район, Черкаська область.

Зобов`язати Мокрокалигірську сільську раду надати згоду на прийняття з державної власності у комунальну власність територіальної громади с. Ярошівка, Катеринопільського району, Черкаської області об`єкт нерухомості -6-ти кв. житловий будинок з сараєм, 1959 року, що знаходиться в с. Ярошівка, Катеринопільський район, Черкаська область.

Стягнути з Мокрокалигірської сільської ради Катеринопільського району, Черкаської області (вул. Богдана Хмельницького, 21, с. Мокра Калигірка, Катеринопільський район, Черкаська область, код 26425027) на користь Черкаської обласної прокуратури (, місцезнаходження: 18015, м. Черкаси, бульвар Шевченка, 286, розрахунковий рахунок UА 0003751 в Державній казначейській службі України у м. Київ) судовий збір у розмірі 4 204 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення, рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення.

Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складене 09 лютого 2021 року.

Суддя О.В. Чевгуз