УХВАЛА

08 лютого 2021 року

м. Київ

Справа № 905/751/20

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Кібенко О. Р.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Шахта "Свято-Покровська № 3" (далі - ТОВ "Шахта "Свято-Покровська № 3")

на додаткову постанову Східного апеляційного господарського суду від 03.12.2020 (головуючий суддя - Бородіна Л. І., судді: Геза Т. Д., Здоровко Л. М.)

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НТК" (далі - ТОВ "НТК")

до ТОВ "Шахта "Свято-Покровська № 3"

про стягнення 348 478 грн

та за зустрічним позовом ТОВ "Шахта "Свято-Покровська № 3"

до ТОВ "НТК"

про стягнення 215 065,17 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. Рішенням господарського суду Донецької області від 17.08.2020 та додатковим рішенням цього суду від 10.09.2020, залишеними без змін постановами Східного апеляційного господарського суду від 19.11.2020, первісний позов задоволено: стягнуто з відповідача на користь позивача 300 000 грн основного боргу, 34 671,72 грн пені, 7 591,05 грн 3% річних, 6 215,23 грн інфляційних втрат, 40 430,49 грн витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката; у задоволенні зустрічного позову про стягнення 192 796,36 грн 8% неустойки та 22 269,39 грн 15% річних відмовлено.

2. Додатковою постановою від 03.12.2020 Східний апеляційний господарський суд стягнув з ТОВ "Шахта "Свято-Покровська №3" на користь ТОВ "НТК" 28 582,70 грн витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.

3. 04.01.2021 ТОВ "Шахта "Свято-Покровська №3" звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на додаткову постанову Східного апеляційного господарського суду від 03.12.2020, в якій просить зменшити розмір витрат на професійну допомогу.

4. Перевіривши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд встановив, що скаргу подано без додержання вимог щодо змісту касаційної скарги, викладених у пункті 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), згідно з яким у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав), з огляду на таке.

5. Відповідно до частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, перед-бачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

6. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

7. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абзац 2 пункту 5 частини другої статті 290 цього Кодексу).

8. У цьому випадку необхідно чітко вказати норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і в чому полягає невідповідність оскарженого судового рішення сформованій правозастосовчій практиці.

9. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 ГПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (абзац 3 пункту 5 частини другої статті 290 цього Кодексу). Cкаржник повинен чітко вказати норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і змістовно обґрунтувати необхідність відступлення від нього.

10. Якщо підставою для відкриття касаційного провадження скаржник вважає наявність випадку, передбаченого пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, він повинен зазначити норму права, єдину практику застосування якої необхідно сформувати, обставини справи, до яких ця норма повинна застосовуватись, який висновок зробили суди попередніх інстанцій з цього питання та обґрунтувати, в чому полягає непогодження із ним.

11. Оскаржуючи в касаційному порядку судові рішення на підставі пункту 4 частини другої статті 287 ГПК України необхідно зазначити, яке саме процесуальне порушення з передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу призвело до прийняття незаконного судового рішення.

12. При цьому, необхідно враховувати, що за змістом пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України відкриття касаційного провадження через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.

13. Отже, системний аналіз наведених положень ГПК України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої статті 287 ГПК України у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 287 ГПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

14. Таким чином, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування конкретних норм матеріального та/або порушення норм процесуального права, яке допустили суди попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбачену (передбачені) статтею 287 ГПК України, з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Крім того, скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судами попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях.

15. Суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів ГПК України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

16. Скаржник зазначає, що Східний апеляційний господарський суд не в повному обсязі з`ясував обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосував норми процесуального права, у зв`язку з чим просить "зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами".

17. Однак, всупереч вимогам статті 290 ГПК України, у касаційній скарзі відсутнє посилання на будь яку із передбачених статтею 287 Кодексу підстав.

18. Крім цього, в порушення пункту 6 частини другої статті 290 ГПК України, в касаційній скарзі фактично не зазначені вимоги особи, яка подає скаргу, в контексті оскарження додаткової постанови Східного апеляційного господарського суду від 03.12.2020.

19. Враховуючи викладене, касаційна скарга подана без додержання відповідних вимог, встановлених пунктами 5, 6 частини другої статті 290 цього Кодексу, а тому підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України.

20. Частиною першою статті 288 ГПК України визначено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно зі статтею 284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

21. Додаткова постанова суду апеляційної інстанції ухвалена 03.12.2020, повний текст постанови складено 08.12.2020, отже останнім днем касаційного оскарження вказаної постанови було 28.12.2020. Проте, касаційна скарга подана скаржником 04.01.2021, тобто після закінчення строку на касаційне оскарження.

22. Частиною другою статті 288 ГПК України передбачено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

23. Проте, скаржник у касаційній скарзі не порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження.

24. Відповідно до частини третьої статті 292 ГПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

25. Враховуючи викладене, касаційна скарга подана без додержання відповідних вимог процесуального законодавства, а тому підлягає залишенню без руху на підставі частин другої та третьої статті 292 ГПК України.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 287, 288, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Шахта "Свято-Покровська № 3" на додаткову постанову Східного апеляційного господарського суду від 03.12.2020 у справі № 905/751/20 залишити без руху.

2. Надати Товариству з обмеженою відповідальністю "Шахта "Свято-Покровська № 3" строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

3. Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю "Шахта "Свято-Покровська № 3", що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя О. Кібенко