УХВАЛА

м. Київ

12.02.2021Справа № 910/2111/21

Суддя Господарського суду міста Києва Ващенко Т.М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «МАРЕ» (49019, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Академіка Белелюбського, буд. 68, корпус 2; ідентифікаційний код 40996391) про забезпечення позову до подання позовної заяви,

Особа, що може отримати статус учасника справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Прозріння» (01054, м. Київ, вул. Пирогова, буд. 2/37; ідентифікаційний код 43639634)

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «МАРЕ» звернулося до Господарського суду міста Києва з заявою про забезпечення позову, в якій просить суд накласти арешт на наступні земельні ділянки, із забороною відчуження та розпорядження, та забороною вчинення будь-яких реєстраційних дій, із кадастровими номерами: :38:140:0567, :38:140:1015, :38:140:6358, :38:140:6359, :38:140:6360, :38:140:1112, :38:140:7462, :38:140:1016, :38:140:6357, :38:140:6373, :38:140:6374, :38:140:6375, :38:140:1113, :38:140:1115, :38:140:1116, :38:140:6133, :38:140:6134, :38:140:6135, :38:140:6137, :38:140:6136, :38:140:6138, :38:140:6139, :38:140:6140, :38:140:6356, :38:140:7461, :38:140:7462, :38:140:7463.

Розглянувши подану заяву про вжиття заходів забезпечення позову, та дослідивши подані матеріали в цілому, суд дійшов висновку, що дана заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частинами 1, 2 статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача або інших осіб з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання (пункт 4 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України).

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 4 статті 137 Господарського процесуального кодексу України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У поданій заяві про забезпечення позову ТОВ «ФК «МАРЕ» вказує, що між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Прозріння» був укладений договір про надання фінансового кредиту №Мар-09/10-01-к від 09.10.2020, за яким ТОВ «ФК «МАРЕ» (кредитодавець) зобов`язався надати ТОВ «Прозріння» (позичальник) кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії у сумі 39 036 557,00 грн. на умовах, передбачених цим договором, а позичальник зобов`язався згідно із цим договором повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом.

Пунктом 1.3 вказаного договору передбачено, що строк користування кредитом (строк, на який надається кредит) становить 1 місяць, розпочинається з 09.10.2020 та закінчується 09.11.2020. У випадку, якщо в момент закінчення строку користування кредитом позичальник не використає кредит повністю, невикористана частина ліміту кредитної лінії не надається (анулюється).

На виконання вказаного договору заявником були перераховані на рахунок ТОВ «Прозріння» грошові кошти у розмірі 39 036 557,00 грн., на підтвердження чого до заяви додані відповідні платіжні доручення.

Проте, у встановлений п. 1.3 договору №Мар-09/10-01-к від 09.10.2020 строк позичальник грошові кошти на рахунок ТОВ «ФК «МАРЕ» у повному обсязі не повернув, що, на думку заявника, свідчить про ухилення від виконання грошового зобов`язання та є підставою для звернення до суду із відповідним позовом про стягнення заборгованості у розмірі 38 391 352,00 грн.

Більш того, пунктом 1.4 вказаного договору передбачено, що кредитні ресурси, отримані позичальником за даним договором, використовуються виключно за цільовим призначенням - для покупки перелічених земельних ділянок загальною площею 36,5015 га.

Відповідно до п. 1.5 договору №Мар-09/10-01-к від 09.10.2020 позичальник зобов`язується протягом 3 днів з моменту покупки земельних ділянок, вказаних у п. 1.4 договору, передати такі земельні ділянки кредитодавцю в іпотеку шляхом підписання відповідного договору (договорів) з метою забезпечення виконання зобов`язання за договором з повернення грошових коштів наданих в кредит в межах ліміту кредитної лінії у відповідності до п. 1.1 договору.

Як зазначає заявник, ТОВ «Прозріння» за отримані кредитні кошти придбало земельні ділянки з наступними кадастровими номерами: :38:140:0567, :38:140:1015, :38:140:6358, :38:140:6359, :38:140:6360, :38:140:1112, :38:140:1114, :38:140:1016, :38:140:6357, :38:140:6373, :38:140:6374, :38:140:6375, :38:140:1113, :38:140:1115, :38:140:1116, :38:140:6133, :38:140:6134, :38:140:6135, :38:140:6137, :38:140:6136, :38:140:6138, :38:140:6139, :38:140:6140, :38:140:6356, проте договір іпотеки відповідно до умов пункту 1.5 договору №Мар-09/10-01-к від 09.10.2020 з заявником не уклало, що свідчить про порушення ним зобов`язань за таким договором та є підставою для звернення до суду із позовом про зобов`язання укласти договір іпотеки вказаних земельних ділянок.

В той же час, як стало відомо заявнику, ТОВ «Прозріння» вчиняються дії з метою ухилення від виконання зобов`язань за договором та зміни кадастрових номерів земельних ділянок. Зокрема, 06.11.2020 на підставі заяви про розподіл ТОВ «Прозріння» здійснило поділ однієї із придбаних земельних ділянок з кадастровим номером :38:140:1114 на три окремі земельні ділянки: :38:140:7461, :38:140:7462, :38:140:7463.

Також відповідачем вчиняють дії щодо внесення до статутних капіталів ТОВ «НВК «НОВА ХВИЛЯ» та ТОВ «НВК «ПЕРША ХВИЛЯ» придбаних земельних ділянок в якості внеску учасника, на підтвердження чого надані відповідні витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Викладені обставини, на думку заявника, свідчать про значне ускладнення виконання рішення суду як в частині зобов`язання укласти договір іпотеки зазначених земельних ділянок, так і в частині стягнення суми боргу, оскільки відчуження таких земельних ділянок на користь третіх осіб та внесення відповідних записів в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно може призвести до унеможливлення процедури передачі цих земельних ділянок в іпотеку ТОВ «ФК «МАРЕ» та/або звернення стягнення на це майно у межах процедури виконання рішення суду про стягнення грошових коштів.

Суд враховує чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Суд звертає увагу на те, що згідно ч. 1 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно приписів ст. 9 Конституції України, статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» і статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами зазначених документів, ратифікованих законами України.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

За приписами статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як свідчить судова практика, зокрема позиція Верховного Суду від 17.10.2018 у справі № 911/1595/18: " 5.3. Забезпечення позову - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову, є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально- правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення".

Як встановлено судом, на виконання умов договору №Мар-09/10-01-к від 09.10.2020 ТОВ «ФК «МАРЕ» надало ТОВ «Прозріння» грошові кошти, які останнім витрачено за цільовим призначення - для придбання земельних ділянок згідно з погодженим сторонами переліком.

В той же час, ТОВ «Прозріння» в порушення договірних зобов`язань грошові кошти у визначений строк не повернуло, а також не передало заявнику придбані земельні ділянки в іпотеку з метою забезпечення виконання грошових зобов`язань.

При цьому, ТОВ «Прозріння» вчиняються дії з метою ухилення від виконання власних зобов`язань за договором шляхом передання спірних земельних ділянок в статутний капітал підконтрольних товариств, що свідчить про можливість подальшого відчуження таких земельних ділянок невизначеному колу осіб.

Таким чином, враховуючи підстави та предмет майбутніх позовних вимог щодо стягнення грошових коштів (та подальшого можливого звернення стягнення на земельні ділянки в рамках виконавчого провадження) та зобов`язання передати земельні ділянки в іпотеку саме ТОВ «ФК «МАРЕ», суд приходить до висновку, що заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на перелічені земельні ділянки, із забороною відчуження та розпорядження, та забороною вчинення будь-яких реєстраційних дій, є обґрунтованими та адекватними заявленим позовним вимогам.

Суд погоджується із твердженнями заявника, що наразі існує обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

При цьому, невжиття заявленого заходу забезпечення позову може призвести до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, позивач не зможе захистити свої порушені права в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Таким чином, у даному випадку, за висновками суду, застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на земельні ділянки направлено, насамперед, на забезпечення дійсної ефективності судового захисту та упередження можливості додаткового порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання.

Відповідно до статті 141 Господарського процесуального кодексу України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

З приводу зустрічного забезпечення, суд зазначає, що застосування означених заходів у відповідності до ч. 1 ст. 141 Господарського процесуального кодексу України є правом, а не обов`язком суду для реалізації якого, у даному випадку, у господарського суду достатні підстави відсутні.

Крім того, суд зазначає, що відповідачі чи інша зацікавлена особа не позбавлені права та можливості звернутись до суду з окремим клопотанням про застосування заходів зустрічного забезпечення у відповідності до ст. 141 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин, заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «МАРЕ» про забезпечення позову задовольняється судом у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 136, 137, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «МАРЕ» про забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви задовольнити.

2. Накласти арешт на земельні ділянки із кадастровими номерами: :38:140:0567, :38:140:1015, :38:140:6358, :38:140:6359, :38:140:6360, :38:140:1112, :38:140:7462, :38:140:1016, :38:140:6357, :38:140:6373, :38:140:6374, :38:140:6375, :38:140:1113, :38:140:1115, :38:140:1116, :38:140:6133, :38:140:6134, :38:140:6135, :38:140:6137, :38:140:6136, :38:140:6138, :38:140:6139, :38:140:6140, :38:140:6356, :38:140:7461, :38:140:7462, :38:140:7463, із забороною відчуження та розпорядження, та забороною будь-яких реєстраційних дій.

3. Ухвала про вжиття заходів забезпечення позову набирає законної сили з 12.02.2021, підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому чинним законодавством України для виконання судових рішень, та може бути пред`явлена до виконання в передбаченому чинним законодавством порядку до 12.02.2024.

4. Стягувачем за даною ухвалою є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «МАРЕ» (49019, м. Дніпро, вул. Академіка Белелюбського, 68, корп. 2; ідентифікаційний код 40996391).

5. Боржником за даною ухвалою є Товариство з обмеженою відповідальністю «Прозріння» (01054, м. Київ, вул. Пирогова, 2/37; ідентифікаційний код 43639634).

6. Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена.

7. Попередити Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «МАРЕ», що відповідно до частини третьої статті 138 Господарського процесуального кодексу України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Суддя Т.М. Ващенко