ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2021 р. Справа№ 927/246/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Дикунської С.Я.

Тарасенко К.В.

без повідомлення учасників справи,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Корпорація «Інтерагросистема» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 31.07.2020 (повний текст рішення підписано 31.07.2020)

у справі №927/246/20 (суддя Демидова М.О.)

за позовом заступника прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі Менської міської ради Менського району Чернігівської області

до Приватного акціонерного товариства «Корпорація «Інтерагросистема»

про стягнення 75884,71 грн,

В С Т А Н О В И В :

Заступник прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі Менської міської ради Менського району Чернігівської області звернувся до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Корпорація «Інтерагросистема» про стягнення 4259,43 грн пені, 19117,76 грн 3% річних та 52507,52 грн інфляційних втрат.

Позов обґрунтований порушенням відповідачем зобов`язань за договором про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Мена від 16.08.2016.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 31.07.2020 позов задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з Приватного акціонерного товариства «Корпорація «Інтерагросистема» на користь Менської міської ради Менського району Чернігівської області пеню у сумі 4259,43 грн, 3 % річних у сумі 19117,76 грн, інфляційних втрат у сумі 52507,52 грн.

Присуджено до стягнення з Приватного акціонерного товариства «Корпорація «Інтерагросистема» на користь прокуратури Чернігівської області 2102 грн судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство «Корпорація «Інтерагросистема» 20.08.2020 звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати частково рішення Господарського суду Чернігівської області від 31.07.2020 у справі №927/246/20, в частині стягнення пені та ухвалити в цій частині нове рішення, яким зменшити розмір пені до 1%, встановивши її у розмірі 42,59 грн, розподілити судовий збір пропорційно задоволеним вимогам.

Вимоги та доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскаржуване рішення є несправедливим, незаконним і необґрунтованим, прийнятим внаслідок неповного встановлення обставин, які мають значення для справи.

Апелянт зазначає, що договір який є підставою позову було укладено внаслідок помилки, а позивач діючи не добросовісно продовжує стягувати з відповідача кошти, на підставі вказаного договору.

Крім того, відповідач зазначає про відсутність збитків позивача, складну економічну ситуацію пов`язану з карантинними заходами та наявність державного інтересу в належному функціонування суб`єктів господарювання, зокрема, відповідача, як на підставу для зменшення штрафних санкцій які підлягають стягненню з відповідача.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №927/246/20 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В. судді: Станік С.Р., Дикунська С.Я.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.09.2020 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Корпорація «Інтерагросистема» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 31.07.2020 у справі №927/246/20 залишено без руху. Надано строк для усунення недоліків.

28.09.2020 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду на виконання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху надійшла заява Приватного акціонерного товариства «Корпорація «Інтерагросистема» про усунення недоліків з доказами сплати судового збору у встановленому законом розмірі.

У зв`язку з перебуванням судді Станіка С.Р. з 22.09.2020 на лікарняному, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 05.10.2020 у справі №927/246/20 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Тарасенко К.В., Дикунська С.Я.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.10.2020 у визначеному складі суду відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Корпорація «Інтерагросистема» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 31.07.2020 у справі №927/246/20, справу призначено до розгляду без повідомлення учасників справи.

19.10.2020 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від представника надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що наявні між сторонами договірні відносини неодноразово були предметом судового розгляду, а встановлені судами обставини підтверджують висновки суду першої інстанції, а тому підстави для зміни чи скасування оскаржуваного рішення відсутні.

22.10.2020 від Чернігівської обласної прокуратури через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а рішення без змін.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно до ч.1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.08.2016 між Менською міською радою (сторона 1) та Приватним акціонерним товариством «Корпорація «Інтерагросистема» (сторона 2) укладено договір про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Мена (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору його предметом є пайова участь сторони 2 у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Мена, яка полягає у відрахуванні замовником визначеної договором суми коштів (пайового внеску) до цільового фонду розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Мена у зв`язку зі здійсненням ним будівництва - добудова навісу-складу (незавершене будівництво «завода глубокой переработки картофеля производительностью 2000 кг/час выполненного по проэкту института «Черниговагропроэкт» заказ 21-179 от 1998») під встановлення технологічної лінії з виробництва картоплі ФРІ по вул. Індустріальна, 17, м. Мена, Чернігівської області.

Згідно п. 1.2 Договору сторона 2 зобов`язується здійснити пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Мена та переказати на рахунок цільового фонду Менської міської ради грошові кошти на пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Мена у розмірі встановленому в розділі 2 договору.

У відповідності до п. 1.3 Договору невід`ємною частиною договору є розрахунок пайової участі сторони 2 у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста (додаток 2).

Відповідно до п. 2.1 Договору розмір пайового внеску визначається стороною 1.

Розмір пайового внеску замовника становить 8 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва, визначеної згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами (якщо загальна кошторисна вартість будівництва об`єкта не визначена згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами, вона визначається на підставі експертної оцінки проведеної у відповідності до діючого законодавства), помноженої на коефіцієнт 0,8 та складає 730707 грн.00 коп. (п.2.2 Договору).

Положеннями п. 2.3 Договору сторони погодили, що сума пайового внеску перераховується з урахуванням встановленого індексу інфляції за час з дня укладення договору до дня сплати.

Відповідно до п. 3.5 Договору сторона 2 зобов`язується сплатити пайовий внесок на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Мена, розмір якого визначений у п. 2.2 договору, частками з урахуванням індексу інфляції, відповідно до графіку, що додається до договору і є його невід`ємною частиною (додаток 2), а саме: - на протязі 10 календарних днів з дня підписання договору - 60000 грн 00 коп., до 01.11. 2016 - 40000 грн 00 коп., до 20.07.2017 - 315353 грн 00 коп., до 20.07.2018 - 315354 грн 00 коп.

Пунктом 4.2 Договору сторони передбачили, що перерахування пайового внеску проводиться частинами у терміни встановлені графіком. Можливе дострокове перерахування суми пайового внеску.

Договір діє до моменту виконання сторонами своїх зобов`язань за договором (п. 5.2. Договору).

Сторонами підписано додаток 1 до Договору «Розрахунок величини (розміру) пайової участі ПрАТ «Корпорація «Інтерагросистема» у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Мена.», відповідно до умов якого розмір (величина) пайової участі ПрАТ «Корпорація «Інтерагросистема» у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Мена становить 730707 грн. (а.с. 14-15).

Сторонами підписано додаток №2 до договору «Графік сплати частинами пайового внеску ПрАТ «Корпорація «Інтерагросистема» у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Мена», відповідно до якого розмір пайового внеску у сумі 730707 грн повинно бути сплачено у такому порядку: - на протязі 10 календарних днів з дня підписання договору - 60000 грн 00 коп., до 01.11. 2016 - 40000 грн 00 коп., до 20.07.2017 - 315353 грн 00 коп., до 20.07.2018 - 315354 грн 00 коп. (а.с.16).

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, 06.11.2017 Господарським судом Чернігівської області прийнято рішення у справі № 927/750/17 (а.с. 17-22) за позовом заступника прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі Менської міської ради до Приватного акціонерного «Корпорація «Інтерагросистема» про стягнення 315353 грн 00 коп. у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов Договору про пайову участь у створенні і розвитку інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури міста Мена від 16.08.2016. Позов задоволено повністю та стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Корпорація «Інтерагросистема» на користь Менської міської ради 315353 грн 00 коп. боргу, з відповідача на користь Прокуратури Чернігівської області стягнуто 4730 грн 30 коп. судового збору.

Зазначене судове рішення набрало законної сили.

Звертаючись з позовом у даній справі, прокурор посилається на те, що сума пайового внеску у розмірі 315353 грн 00 коп., термін сплати якої настав 20.07.2017, присуджена до стягнення рішенням Господарського суду Чернігівської області від 06.11.2017 у справі № 927/750/17 (а.с. 17-22), сплачена лише частково, на суму 60000 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №2407 від 20.11.2019 на суму 30000 грн, №2409 від 26.11.2019 на суму 30000 грн. У призначеннях платежу вказаних платіжних доручень зазначено «надходження коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту» згідно рішення суду у справі №927/750/17.

Крім того, рішенням Господарського суду Чернігівської області від 08.06.2017 у справі №927/387/17 (копія у справі а.с. 23-27) за первісним позовом заступника прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі Менської міської ради до відповідача за первісним позовом Приватного акціонерного товариства «Корпорація «Інтерагросистема» про стягнення 50595,35 грн, з яких: 40000 грн боргу, 1953,82 грн інфляційних втрат, 4192,35 грн пені, 449,18 грн 3% річних, 4000 грн штрафу за порушення відповідачем умов договору про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Мена; за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства «Корпорація «Інтерагросистема» до відповідача за зустрічним позовом Менської міської ради про визнання недійсним договору та стягнення 60000 грн.

Вказаним рішенням первісний позов задоволено повністю, присуджено до стягнення з Приватного акціонерного товариства «Корпорація «Інтерагросистема» на користь Менської міської ради 40000 грн боргу, 1953,82 грн інфляційних втрат, 4192,35 грн пені, 449,18 грн 3% річних та 4000 грн штрафу. У задоволенні зустрічного позові про визнання недійсним Договору про пайову участь та стягнення з Менської міської ради 60 000 грн відмовлено. Зазначене судове рішення набрало законної сили.

Відповідно до п. 6.1 Договору у разі несвоєчасної сплати пайового внеску (його частини) та порушень графіку сплати пайового внеску сторона 2 перераховує стороні 1 пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми несвоєчасно сплаченого пайового внеску (його частини згідно графіку) за кожен день прострочення сплати.

З посиланням на п. 6.1 Договору позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню за період з 04.01.2018 по 20.01.2018 на суму 4259 грн 43 коп. внаслідок прострочення обов`язку відповідача з оплати пайового внеску у розмірі 315353 грн.

Відповідно до п. 6.1 (ч.2) Договору сума несвоєчасно сплаченого пайового внеску сплачується стороною-2 на рахунок сторони-1 з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

На підставі приписів п. 6.1 (ч.2) та враховуючи ст. 625 Цивільного кодексу України прокурором заявлено до стягнення з відповідача 3% річних за період прострочення платежу з 04.01.2018 по 22.01.2020 на суму 19117 грн 76 коп., а також інфляційні нарахування за період з листопада 2017 по 22.01.2020 року на суму 52507 грн 52 коп. внаслідок прострочення обов`язку відповідача з оплати пайового внеску у розмірі 315353 грн.

У листі Менської міської ради від 23.01.2020 №322/04/10 (а.с. 37), направленого на адресу прокуратури Чернігівської області, Менська міська рада, посилаючись на рішення Господарського суду Чернігівської області від 14.01.2020 у справі №927/130/20 та рішення суду у справі №927/750/17, просить прокуратуру Чернігівської області звернутись із позовом до відповідача про стягнення пені, 3% річних та інфляційних нарахувань за порушення графіку сплати пайових внесків за договором.

Листом Менської міської ради №783/04-10 від 03.03.2020, надісланим на запит прокуратури №05/1-88вих-20 від 31.01.2020, Менська міська рада вказала про те, що з метою захисту інтересів держави до суду не зверталась, кошти на сплату судового збору відсутні. (а.с. 36).

Спір між сторонами даної справи виник у зв`язку з простроченням сплати відповідачем пайового внеску у сумі 315353 грн до 20.07.2017 за Договором про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Мена від 16.08.2016.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (п.1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Дослідивши обставини справи та наявні в ній докази, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що між сторонами виникли правовідносини які регулюються Договором про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Мена від 16.08.2016, а також досягнуто згоди з усіх істотних умов Договору, у тому щодо ціни договору та строків оплати.

Дійсність вказаного Договору вже була предметом розгляду, в тому числі, Верховного Суду, який своєю постановою від 06.03.2018 у справі № 927/387/17 підтвердив дійсність вказаного правочину.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як правильно вказав суд першої інстанції, відповідачем частково виконано рішення суду №927/750/17, що підтверджено платіжними дорученнями №2407 від 20.11.2019 на суму 30000 грн, №2409 від 26.11.2019 на суму 30000 грн.

З огляду на викладене, належними та допустимими доказами підтверджується наявність дійсного зобов`язання відповідача по оплаті коштів на підставі Договору, і таке зобов`язання відповідачем належним чином не виконано.

Внаслідок несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язань за договором з своєчасного внесення платежу у розмірі 315353 грн, на підставі пункту п. 6.1 Договору прокурором заявлено до стягнення з відповідача пеню за період з 04.01.2018 по 20.01.2018 на суму 4259 грн 43 коп.

Розрахунок суми пені є обґрунтованим, а вимога про її стягнення є такою, що правомірно задоволена судом першої інстанції.

Водночас, в апеляційній скарзі відповідач просить зменшити розмір пені до 1 % з 4 259,43 до 42,59 грн.

Відповідно до частини 1 статті 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

За своєю правовою природою штрафні санкції, виконують стимулюючу функцію, спонукаючи боржника до належного виконання своїх зобов`язань під загрозою застосування до нього цього виду відповідальності, та стягується в разі порушення такого зобов`язання. Отже, питання про зменшення розміру неустойки вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії. (аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 22.10.2019 у справі Справа № 918/93/19).

Судом встановлено, що заявлений до стягнення розмір пені становить 1,35% від розміру не виконаного грошового зобов`язання, розмір заявленої пені не є надмірно великим, а відповідачем не доведено наявності виняткових обставин, які б дали суду підстави для задоволення заяви про зменшення розміру пені яка підлягає стягненню з відповідача.

Крім того, колегія суддів відхиляє посилання апелянта на складну економічну ситуацію пов`язану з карантином, оскільки прострочення зобов`язання триває з 2018 року, а обставини на які посилається відповідач виникли лише у 2020 році.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи наданий позивачем розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат проти якого відповідач у апеляційній скарзі не заперечував, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних за період прострочення платежу з 04.01.2018 по 22.01.2020 на суму 19117 грн 76 коп., а також інфляційні нарахування за період з листопада 2017 по 22.01.2020 року на суму 52507 грн 52 коп. внаслідок прострочення обов`язку відповідача з оплати пайового внеску у розмірі 315353 грн (з урахуванням часткових проплат).

Щодо наявності підстав для подання позову прокурором, колегія суддів зазначає наступне.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, у чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

У рішенні Конституційного Суду України від 08.04.1999 №3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави», визначив, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів.

Звертаючись з даним позовом, заступник прокурора послався на те, що несплата відповідачем пайового внеску призводить до несвоєчасного та неповного надходження коштів до місцевого бюджету, що унеможливлює виконання органом місцевого самоврядування взятих на себе зобов`язань перед територіальною громадою міста та порушує інтереси як держави, так і громадян - членів територіальної громади. При цьому, матеріали справи підтверджують, що Менська міська рада була обізнана про наявність порушеного права, однак самостійно з моменту прийняття рішення від 06.11.2017 у справі № 927/750/17 яким задоволено позов заступника прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі Менської міської ради до Приватного акціонерного «Корпорація «Інтерагросистема» про стягнення 315353 грн 00 коп. у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов Договору про пайову участь у створенні і розвитку інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури міста Мена від 16.08.2016, до суду не зверталась, а отже прокурор правомірно звернувся до суду з позовом для захисту порушеного права територіальної громади.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс-Матеос проти Іспанії» від 23.06.1993).

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

У Рекомендаціях R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на удосконалення судової системи, наголошується на тому, що суд повинен, принаймні в ході попереднього засідання, а якщо можливо, і протягом всього розгляду, відігравати активну роль у забезпеченні швидкого судового розгляду, поважаючи при цьому права сторін, в тому числі і їх право на неупередженість. Зокрема, він повинен володіти повноваженнями proprio motu, щоб вимагати від сторін пред`явлення таких роз`яснень, які можуть бути необхідними; вимагати від сторін особистої явки, піднімати питання права; вимагати показань свідків, принаймні в тих випадках, коли мова йде не тільки про інтереси сторін, що беруть участь у справі, тощо. Такі повноваження повинні здійснюватися в межах предмета розгляду.

Обов`язок доказування, встановлений статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

До того ж, суд зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до статті 2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 33 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б. В. проти Нідерландів» від 27.10.1993).

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи користуються рівними процесуальними правами. Учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Отже, виходячи з вищевикладеного, скаржником у суді апеляційної інстанції не було подано належних та переконливих доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги. Доводи та заперечення викладені у апеляційній скарзі відповідача на рішення суду першої інстанції не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Чернігівської області від 31.07.2020, прийняте після повного з`ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, а також у зв`язку з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є таким що відповідає нормам закону.

Таким чином, в задоволенні апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Корпорація «Інтерагросистема» слід відмовити, а оскаржуване рішення господарського суду Чернігівської області від 31.07.2020 - залишити без змін.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Корпорація «Інтерагросистема» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 31.07.2020 у справі № 927/246/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 31.07.2020 у справі № 927/246/20 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на Приватне акціонерне товариство «Корпорація «Інтерагросистема».

4. Матеріали справи №927/246/20 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді С.Я. Дикунська

К.В. Тарасенко