РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.01.2021Справа № 911/1238/20

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді ДЖАРТИ В. В., за участі секретаря судового засідання Рєпкіної Ю. Є., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "ПроКредит Банк"

до 1) фізичної особи-підприємця Амру Лариси Марагиловни

2) ОСОБА_1

про стягнення солідарно 99474,28 доларів США та 152543,47 грн,

Представники учасників процесу згідно протоколу від 20.01.2021,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області звернулось Акціонерне товариство "ПроКредит Банк" (далі - позивач, Банк) з позовом від 30.04.2020 до фізичної особи-підприємця Амру Лариси Марагиловни (далі - відповідач, Позичальник) та Бережної-Цвєткової Світлани Олександрівни (далі - відповідач, Поручитель), в якому просить суд стягнути солідарно з відповідачів 99474,28 доларів США, з яких: 92917,89 доларів США - заборгованість за капіталом; 4082,67 доларів США - заборгованість за процентами; 2473,72 доларів США - проценти за неправомірне користування кредитом та 152 543,47 грн пені.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на порушення ФОП Амру Л.М., як позичальником, умов кредитного договору № 105.44471 від 10.04.2014 в частині своєчасного погашення кредиту та відсотків, у зв`язку з чим позивач вважає, що набув право вимагати стягнення з відповідача 1 заборгованості за капіталом по кредиту, відсотками по графіку, відсотками за фактичне користування капіталом (неправомірне користування чужими грошима) та пеню.

Як на підставу звернення з вимогою щодо стягнення з ОСОБА_1 , як солідарного боржника, спірної заборгованості, позивач посилається на укладення між АТ "ПроКредит Банк" та ОСОБА_1 договору поруки № 323767-ДП1 від 10.04.2014 в забезпечення виконання ФОП Амру Л.М. взятих на себе грошових зобов`язань згідно з кредитним договором № 105.44471 від 10.04.2014.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.05.2020 позовну заяву Акціонерного товариства "ПроКредит Банк" від 30.04.2020 до фізичної особи-підприємця Амру Лариси Марагиловни та Бережної-Цвєткової Світлани Олександрівни про стягнення солідарно 99474,28 доларів США та 152543,47 грн з доданими до позовної заяви документами було передано за виключною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.09.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі 911/1238/20, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 30.09.2020, визначено сторонам строки для вчинення процесуальних дій.

Судове засідання, призначене на 30.09.2020 не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Джарти В. В. у відпустці.

Ухвалою від 01.10.2020 підготовче засідання у справі призначено на 11.11.2020.

29.10.2020 до канцелярії суду надійшло клопотання представника відповідачів про закриття провадження у справі.

За наслідками підготовчого засідання 11.11.2020 Господарський суд міста Києва ухвалив у задоволенні клопотання відповідачів про закриття провадження у справі відмовити та відкласти підготовче засідання у справі на 25.11.2020.

Ухвалою від 25.11.2020 виправлено описку в ухвалі від 11.11.2020.

За наслідками підготовчого засідання 25.11.2020 суд ухвалив проводити підготовче провадження у справі № 911/1238/20 в розумні строки та відкласти підготовче засідання у справі на 17.12.2020.

У судове засідання 17.12.2020 відповідачі не прибули, про причини неявки суду не повідомили, про дату час та місце проведення розгляду справи повідомлені у встановленому чинним законодавством порядку.

За наслідками судового засідання 17.12.2020 судом була постановлена ухвала про закриття підготовчого провадження та призначений розгляд справи по суті в судовому засіданні 20.01.2021.

18.01.2021 від відповідачів надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та не проводити розгляд справи в період карантину без участі відповідачів та їх законного представника.

Під час судового засідання 20.01.2021 судом було розглянуте клопотання відповідачів та відмовлено в його задоволенні з підстав того, що строк розгляду справи по суті не може перевищувати одного місяця, а законодавчо визначених підстав для відкладення розгляду справи після закінчення дії каратину на території України відсутні.

Надалі у судовому засіданні 20.01.2021 представник позивача надав свої пояснення по суті спору, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини та факти, викладені у позовній заяві.

Відповідно статті 233 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

10.04.2014 між Фізичною особою-підприємцем Амру Ларисою Марагиловною, як позичальником, та Публічним акціонерним товариством «ПроКредит Банк», як кредитором, був укладений кредитний договір № 1058.44471 (далі - кредитний договір).

Відповідно до умов надання кредиту за вказаним кредитним договором: розмір кредиту - 170 000,00 доларів США, строк користування - 84 місяців від дати видачі кредиту включно.

Із врахуванням змін за договором № 3 від 02.08.2016 сторони погодили з 02.08.2012 по 31.07.2017 (включно) 11% річних, виходячи з 360 календарних днів у році, весь подальший період користування кредитом - 11,66 % річних виходячи з 360 календарних днів у році.

Умовами пункту 2.1. кредит видається у дату, вказану в графіку повернення кредиту і сплати процентів, який є додатком № 1 до цього договору за умови сплати комісії за видачу кредиту. Дата підписання графіка та дата видачі не можуть виходити за межі 10 банківських днів після набуття чинності цим договором.

Повернення кредиту та сплата процентів здійснюється періодичними платежами, сума і строк сплати яких визначені графіком. Дата останнього платежу за графіком може відрізнятися від дати спливу строку користування кредитом, вказаного у пункті 1.2 цього договору, але не більше ніж на 7 календарних днів. Погашення кредиту та процентів здійснюється виключно у валюті кредиту, а комісій, неустойки та інших платежів - у національній валюті. Курсові коливання та інші обставини не можуть бути підставою для зміни валюти погашення (пункт 2.2 кредитного договору).

Згідно з пунктом 3.2. кредитного договору кредитор вправі вимагати дострокового погашення кредиту у наступних випадках, зокрема, прострочення погашення грошових зобов`язань за цим договором тривалістю більш ніж 3 (три) банківські дні.

Із матеріалів справи вбачається, 11.04.2014 Позичальнику був наданий кредит у розмірі 170 000,00 доларів США. Із розрахунку вбачається, що починаючи з квітня 2017 року Позичальник допускав прострочення погашення кредиту. У подальшому з лютого 2020 року прострочення платежів повернення кредиту стало систематичним.

31.01.2020 Банком на адресу Позичальника була скерована вимога про повне дострокове погашення кредиту, яка була вручена відповідачу 1 05.02.2020, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Разом з тим, у забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між банком, Позичальником та ОСОБА_1 10.04.2014 був укладений договір поруки, за умовами якого Поручитель поручився перед Кредитором за виконання усіх зобов`язань Позичальника у їх повному обсязі як солідарний із Позичальником боржник.

Як солідарному боржнику, 31.01.2020 була скерована вимога про виконання зобов`язань за договором поруки та дострокове погашення кредиту.

У вказаних вимогах Банком був встановлений строк для виконання обов`язку дострокового погашення кредиту - протягом 5-ти банківських днів з моменту відправлення даної вимоги.

У встановлений строк Позичальник та Поручитель не здійснили погашення кредиту, що зумовило звернення Банку із даним позовом до суду, в межах якого позивач просить суд солідарно стягнути з відповідачів 99 474,28 доларів США, з яких: 92 917,89 доларів США - заборгованість за капіталом; 4 082,67 доларів США - заборгованість за процентами; 2 473,72 доларів США - проценти за неправомірне користування кредитом та 152 543,47 грн пені.

Відповідачі своїм правом на поданні відзивів не скористались.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Норми вказаної статті кореспондуються з положеннями ст. 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є кредитним договором, до положень якого також застосовуються приписи Цивільного кодексу України щодо позики.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Частиною 2 статті 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина 2 статті 1050 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на те, що сторони умовами кредитного договору передбачили право Банку на дострокове повернення кредиту, Банк направив вимогу про дострокове повне повернення кредиту Позичальнику, суд дійшов висновку про те, що строк виконання кредитного зобов`язання настав.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 ГК України).

Відповідно до частини 1 статті 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. Норми вказаної статті кореспондуються з положеннями статті 599 ЦК України.

Відповідач доказів, які б підтверджували оплату ним заборгованості перед позивачем або спростовували доводи останнього, суду не надав, відтак, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з Позичальника основної заборгованості (капіталу) в сумі 92 917,89 доларів США, процентів в розмірі 4 082,67 доларів США є обґрунтованими та підлягають задоволенню у вказаних розмірах.

Водночас, суд відзначає, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

Таким чином, надіславши вимогу про дострокове погашення кредиту 31.01.2020, Банк фактично змінив строк виконання зобов`язань за кредитним договором. При цьому, строк нарахування процентів за неправомірне користування кредитом слід нараховувати саме з дати спливу строку на дострокове погашення. За перерахунком суду розмір процентів за неправомірне користування кредитом, що підлягають сплаті Банку становить 17 049,87 грн.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача пеню у сумі 152 543,47 грн, нараховану за прострочення грошового зобов`язання по сплаті кредиту та процентів за користування ним за період з 14.10.2014 по 30.04.2020.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України).

Відповідно пункту 3 частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частинами 1, 3 статті 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

На підставі наведених правових норм, зважаючи на допущене відповідачем порушення зобов`язання, суд дійшов висновку, що у позивача в силу пункту 2.4. кредитного договору виникло право вимагати від відповідача сплати неустойки, а саме - пені за порушення грошового зобов`язання.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд встановив, що він відповідає вимогам чинного законодавства України, а сума пені в розмірі 152 543,47 грн підлягає стягненню на користь позивача.

Разом з тим, згідно частиною 1 статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до частини 2 статті 553 ЦК України порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Як вказано судом вище між сторонами 10.04.2014 був укладений договір поруки, за умовами якого Поручитель поручився за виконання кредитних зобов`язань Позичальника в повному обсязі.

Відповідно до статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Враховуючи вищезазначене, факт наявності у Позичальника заборгованості за кредитним договором належним чином доведений, документально підтверджений, Позичальником та Поручителем не спростований, та враховуючи, що в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем 2, укладено договір поруки, позовні вимоги визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Приписами статей 76-77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з приписами статей 78-79 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку, що позивачем належними та допустимими доказами доведено обставини, покладені в основу позову, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до приписів статті 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідачів.

Разом з тим, якщо пропорції задоволення позовних вимог точно визначити неможливо, то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. У разі коли позов немайнового характеру задоволено повністю стосовно двох і більше відповідачів або якщо позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати також розподіляються між відповідачами порівну. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено (пункт 4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 21.02.2013). З огляду на вказане, суд дійшов висновку про покладення судових витрат на відповідача 1 та відповідача 2 порівну, а саме в розмірі 20 893,76 грн.

Керуючись статтями 73-80, 86, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Акціонерного товариства "ПроКредит Банк" до фізичної особи-підприємця Амру Лариси Марагиловни та Бережної-Цвєткової Світлани Олександрівни про солідарне стягнення 99474,28 доларів США та 152543,47 грн задовольнити частково.

2. Стягнути солідарно з фізичної особи-підприємця Амру Лариси Марагиловни ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства "ПроКредит Банк" (03115, м. Київ, проспект Перемоги, буд. 107-А; ідентифікаційний код: 21677333) 92 917,89 доларів США капіталу (дев`яносто дві тисячі дев`ятсот сімнадцять доларів 89 центів), 4 082,67 доларів США (чотири тисячі вісімдесят два долара 67 центів) процентів, 17 049,87 грн (сімнадцять тисяч сорок дев`ять гривень 87 копійок) процентів за неправомірне користування кредитом та 152 543,47 грн (сто п`ятдесят дві тисячі п`ятсотсорок три гривні 47 копійок) пені.

3. Стягнути з фізичної особи-підприємця Амру Лариси Марагиловни ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "ПроКредит Банк" (03115, м. Київ, проспект Перемоги, буд. 107-А; ідентифікаційний код: 21677333) 20 893,76 грн (двадцять тисяч вцсцмсот дев`яносто три гривні 76 копійок) судового збору.

4. Стягнути з Бережної-Цвєткової Світлани Олександрівни ( АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства "ПроКредит Банк" (03115, м. Київ, проспект Перемоги, буд. 107-А; ідентифікаційний код: 21677333) 20 893,76 грн (двадцять тисяч вцсцмсот дев`яносто три гривні 76 копійок) судового збору.

5. У іншій частині в позові відмовити.

6. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 08.02.2021.

СУДДЯ В. В. ДЖАРТИ