ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2021 р. Справа № 924/1136/20

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Субботіної Л.О. за участю секретаря судового засідання Мізика М.А., розглянувши матеріали справи

за позовом Фізичної особи - підприємця Ковтуняк Тетяни Петрівни смт Нова Ушиця Хмельницької області

до Фізичної особи - підприємця Кравецької Мар`яни Анатоліївни смт Нова Ушиця Хмельницької області

про визнання права власності на майно

Представники сторін:

позивача: Клюка В.Ф. - адвокат, діє на підставі довіреності від 25.09.2019; Ковтуняк Т.П. - підприємець

відповідача: Леськов В.С. - адвокат, діє на підставі ордеру серія ВХ № 1005291 від 20.11.2020; Кравецька М.А. - підприємець

В судовому засіданні відповідно до ч. 6 ст. 233 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Хмельницької області 20.10.2020 надійшла позовна заява фізичної особи - підприємця Ковтуняк Тетяни Петрівни смт Нова Ушиця Хмельницької області до фізичної особи - підприємця Кравецької Мар`яни Анатоліївни смт Нова Ушиця Хмельницької області про визнання права власності на 1/2 частину виготовленого та змонтованого по вул.Подільська (біля кінотеатру) в смт Нова Ушиця металевого вагончика розміром (6.5х3.5м). В обґрунтування позовних вимог вказує, що рішенням виконавчого комітету Новоушицької селищної ради № 598 від 29.11.2013 Кравецькій М.А. було надано дозвіл на розміщення тимчасової споруди загальною площею 22,75 кв.м. по вул. Подільська в смт Нова Ушиця для проведення торгівлі квітами, вазонами та сувенірами. Оскільки, як вказує позивач, відповідач не мала можливості проводити таку діяльність, то нею було прийнято рішення залучити позивача до такої діяльності. У грудні 2013 року між позивачем та Цегельським В.М. укладений договір № 10 на виготовлення вагончика металевого розміром 6.5х3.5м з монтажем по вул.Подільська (біля кінотеатра), відповідно до умов якого позивач сплатила 50000,00грн. Зазначає, що в подальшому між сторонами було укладено договір про спільну діяльність від 16.02.2014, за умовами якого сторони домовились про встановлення МАФ для здійснення спільної діяльності та визначили долю сторони у розмірі 50 % вартості МАФ, майна, товару. Незважаючи на те, що відповідач не вносила коштів за МАФ, сторони у договорі про спільну діяльність визначили власність 50 відсотків кожному підприємцю. Відповідно до умов договору відбулись вкладення і позивач особисто сплатила 50000,00 грн за виготовлення і встановлення МАФ, тобто коштами, а відповідач - майновим правом на встановлення МАФ та правом сервітуту земельної ділянки. Позивач вказує, що відповідач не мала наміру займатись підприємницькою діяльністю (торгівля квітами), тому передала позивачу в оренду 1/2 частину спільної сумісної власності, що становить 11,375 кв.м., про що свідчить договір оренди від 19.04.2014. В подальшому відповідач самоусунулась від спільної діяльності, в зв`язку з декретною відпусткою, і не вкладала ні коштів, ні майна. В кінці 2019 року відповідач вирішила самостійно займатись підприємницькою діяльністю і звернулась до господарського суду із позовом до позивача про зобов`язання усунути перешкоди у здійснення права користування земельною ділянкою та малою архітектурною формою. Тобто на даний час відповідач не визнає за позивачем право власності на частину МАФ відповідно до договору про спільну діяльність. Посилаючись на приписи ст. 328 ЦК України, позивач вказує, що вимоги про визнання права власності ґрунтуються на договорі № 10 від 07.12.2013, укладеним між позивачем та ФОП Цегельським В.М., та договорі про спільну діяльність від 16.02.2014. Зважаючи на приписи ст.ст.392, 355, 356 ЦК України та положення договору про спільну діяльність від 16.02.2014, якими визначені частки в розмірі 1/2 кожній із сторін, позивач звернулася до суду із позовом про визнання права власності на 1/2 частину металевого вагончика.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 20.10.2020 вказану позовну заяву передано для розгляду судді Субботіній Л.О.

Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою суду від 02.11.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №924/1136/20 в порядку розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 11:00 год. 30 листопада 2020 року.

На адресу суду 30.11.2020 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказує, що твердження позивача з приводу укладення між нею та Цегельським В.М. договору № 10 на виготовлення металевого вагончика та сплати 50000,00 грн не відповідають дійсності та не підтверджені жодними доказами. Договір № 10, на який посилається позивач, не є належним доказом факту проведення робіт та оплати вагончика, а може слугувати лише наміром на проведення таких робіт. Крім того, згідно з відповіддю ПП Цегельського В.М. на адвокатський запит, у нього відсутні договір, акт виконаних робіт та документи на підтвердження сплати Ковтуняк Т.П. 50000,00грн. Звертає увагу, що відповідно до п. 2.1 розділу 2 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 № 244, підставою для розміщення тимчасової споруди є паспорт прив`язки ТС. Розміщення ТС самовільно забороняється. Паспорт прив`язки від 10.02.2014 було виконано на Кравецьку М.А. , а тому тільки вона мала право встановлювати ТС. Отже, позивач не могла встановлювати жодних ТС до лютого 2014 року. Зазначає, що відповідно до рішення виконавчого комітету Новоушицької селищної ради № 598 від 29.11.2013, рішень від 20.02.2014 № 6 та від 30.01.2017 № 25, договору про встановлення особистого строкового сервітуту від 01.02.2017, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 24.04.2019 № 164716143, єдиним законним правокористувачем земельної ділянки, на якій розташована мала архітектурна форма, виступає ФОП Кравецька М.А . Тимчасова споруда встановлювалася відповідачем в лютому 2014 року за допомогою її чоловіка, який самостійно виконував усі роботи щодо скручування конструкцій тимчасової споруди, оздоблювальні та інші роботи. Саме відповідачем укладався договір № 20 від 01.04.2014 на проведення робіт по приєднанню до електричних мереж № 20 від 01.04.2014. З приводу твердження позивача, що договір про спільну діяльність є підтвердженням права власності позивача на 1/2 частину спільної власності МАФ, то відповідач вважає, що вказане не відповідає жодним вимогам чинного законодавства. Посилаючись на норми ст. 1130 ЦК України, зазначає, що договір про спільну діяльність не визначає та не регулює права власності на майно. За своєю суттю спільна діяльність на основі договору є договірною формою об`єднання осіб для досягнення спільної мети. Разом з тим договір про спільну діяльність від 16.02.2014 не містить в собі елементів координації або ведення спільних справ контрагентами, не визначає правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій тощо. Крім того, в договорі не погоджено всі умови. Також сторонами ніколи не здійснювалося жодних вкладів, внесків та/або об`єднання зусиль. Звертає увагу, що вказаний договір не підтверджує право ФОП Ковтуняк Т.М. на здійснення користування МАФ, що розміщена по вул.Подільській б/н в смт Нова Ушиця. Жодного рішення про надання дозволу на встановлення МАФ для позивача не приймалось, дозвіл не надавався. Тому позивач позбавлена правової можливості вчиняти дії зі встановлення МАФу. З вказаних підстав просить в позові відмовити.

В підготовчому засіданні 30.11.2020 суд постановив ухвалу із занесенням до протоколу судового засідання про продовження відповідачу встановленого судом строку для подання відзиву на позов та наявних доказів і прийняв їх до розгляду, про продовження позивачу строку для подання відповіді на відзив, про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та відкладення підготовчого засідання на 16:00 год. 14 грудня 2020 року.

На адресу суду 11.12.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач додатково зазначає, що підставою для встановлення тимчасової споруди магазину для продажу квітів були паспорт прив`язки від 10.02.2014, виданий Кравецькій М.А. , та рішення № 598 від 29.11.2013, яким надано дозвіл на встановлення. За накладною № 24 від 14.02.2014 даний металевий вагончик було передано позивачу та встановлено, за що позивач сплатила кошти. Вказує, що чоловік Кравецької М.А. одноособово не міг виготовити та встановити даний МАФ, оскільки в такому випадку Кравецька М.А. не укладала б із позивачем договору про спільну діяльність від 16.02.2014.

14.12.2020 суд постановив ухвалу із занесенням до протоколу судового засідання про відкладення підготовчого засідання на 16:10 год. 28 грудня 2020 року.

В підготовчому засіданні 28.12.2020 суд постановив ухвалу із занесенням до протоколу судового засідання про поновлення відповідачу встановленого законом процесуального строку для подання доказів та прийняв їх розгляду, а також про відкладення підготовчого засідання на 15:30год. 12 січня 2021 року.

Ухвалою суду від 12.01.2021 закрито підготовче провадження у справі №924/1136/20, призначено справу до судового розгляду по суті на 14:30 год. 01 лютого 2021 року.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач та його представник проти позову заперечували та просили у його задоволенні відмовити.

Суд під час розгляду матеріалів справи встановив наступні обставини.

Рішенням виконавчого комітету Новоушицької селищної ради № 598 від 29.11.2013 надано дозвіл фізичній особі-підприємцю Кравецькій М.А. на розміщення (встановлення) тимчасової споруди, загальною площею 22,75 кв.м. в смт Нова Ушиця Хмельницької області, вул.Подільська, б/н . для провадження підприємницької діяльності, а саме: для торгівлі (продажу) квітами, вазонами та сувенірами, відповідно до паспорта прив`язки. Визначено встановлення (розміщення) тимчасової споруди здійснити відповідно до паспорта прив`язки після його отримання. Зобов`язано фізичну особу-підприємця Кравецьку М.А. укласти договір за користування земельною ділянкою, яка буде знаходитися під тимчасовою спорудою.

На підставі договору № 10 від 07.12.2013, укладеного між ПП Цегельським В.М. (постачальник) та фізичною особою Ковтуняк Т.П. (замовник), оригінал якого був оглянутий судом в засіданні, постачальник зобов`язувався забезпечити замовника відповідно до його потреб вагончиком металевим (розміром 6,5*3,5м) з монтажем по вул.Подільській (біля кінотеатру).

Ціна договору складає 50000,00грн (п. 1.2 вищевказаного договору).

За умовами п. 5.1 договору № 10 від 07.12.2013, цей договір вступає в силу з моменту його підписання і діє протягом 12 місяців.

Вказаний договір підписаний сторонами та скріплений відтиском печатки постачальника.

За накладною № 24 від 14.02.2014 ФОП Цегельський В.М. передав, а Ковтуняк Т.П. прийняла кіоск металевий розміром 6,5*3,5м вартістю 50000,00грн.

Згідно з листом ФОП Цегельського В.М. від 02.12.2020, який надсилався позивачу у відповідь на її заяву від 01.12.2020, ФОП Цегельський В.М. повідомив, що між ним та Ковтуняк Т.П. дійсно був укладений договір на виготовлення металевого вагончика (МАФ) розміром (6,5*3,5м) з монтажем по вулиці Подільська б/н в кінці 2013 року. На початку 2014 року даний вагончик був виготовлений та встановлений. Кошти повністю були сплачені. Оригінали документів не збереглися, в зв`язку із закінченням строку зберігання.

Зазначаючи, що вказані обставини не відповідають дійсності, представник відповідача долучив до матеріалів справи відповідь на адвокатський запит ФОП Цегельського В.М. від 21.01.2020, згідно з якою останній повідомив, що надати затребувані документи не є можливим, оскільки вони відсутні.

Матеріали справи містять також договір № 9 від 07.12.2013, укладений між ПП Цегельським В.М. (постачальник) та фізичною особою Кравецькою М.А. (замовник), оригінал якого оглядався судом в засіданні. За умовами п. 1.1. даного договору постачальник забезпечує замовника відповідно до його потреб вагончиком металевим (розміром 6,5*3,5м) з монтажем по вул.Подільській (біля кінотеатру).

Ціна договору складає 50000,00грн (п. 1.2 вищевказаного договору).

Згідно з п. 5.1 договору № 9 від 07.12.2013, цей договір вступає в силу з моменту його підписання і діє протягом 12 місяців.

Вказаний договір підписаний сторонами та скріплений відтиском печатки постачальника.

За накладною № 23 від 14.02.2014 ФОП Цегельський В.М. передав, а Кравецька М.А. прийняла кіоск металевий розміром 6,5*3,5м вартістю 50000,00грн.

Відповідно до листа Цегельського В.М. , адресованого Кравецькій М.А. , Цегельський В.М. повідомив, що між ним та Кравецькою М.А. дійсно був укладений договір на виготовлення металевого вагончика (МАФ) розміром (6,5*3,5м) з монтажем по вулиці Подільська б/н в кінці 2013 року. На початку 2014 року даний вагончик був виготовлений та встановлений. Кошти повністю були сплачені. Оригінали документів не збереглися, в зв`язку із закінченням строку зберігання.

В зв`язку з вищевказаними обставинами, ФОП Ковтуняк Т.П. зверталась до ФОП Цегельського В.М. із листом від 30.12.2020, в якому просила повідомити, на якій підставі був укладений договір № 9 та видана видаткова накладна

Кравецькій М. У відповідь на вказаний лист, ФОП Цегельський В.М. листом від 04.01.2021 повідомив, що в грудні 2013 року до нього звернулись разом Ковтуняк Т. та Кравецька М. за виготовленням МАФу та погодженням його форми. На підставі того, що Кравецька М. та Ковтуняк Т. приходили разом в грудні 2013 року, в грудні 2020 року на вимогу Кравецької М. та її родичів Цегельський В.М. надав їм договір № 9 від 07.12.2013 та накладну. Також останній повідомив, що кошти в сумі 50000,00грн на виготовлення МАФ та встановлення його за адресою по вул.Подільська б/н (біля кінотеатру) сплачувала виключно Ковтуняк Т .

Матеріали справи містять паспорт прив`язки магазину для продажу квітів, що був виданий 10.02.2014 Кравецькій М.А. та який дійсний до 10.02.2016.

16.02.2014 між Кравецькою М.А. (сторона-1) та Ковтуняк Т.П. (сторона-2) було укладено договір про спільну діяльність (далі - договір), згідно з п. 1.1 якого сторони домовилися про встановлення МАФ для здійснення спільної торгівельної діяльності для досягнення наступних господарських і комерційних цілей.

Відповідно до п. 1.2 договору сторони зобов`язуються діяти спільно шляхом об`єднання майна, грошових коштів, зусиль або шляхом користування в спільній продукції раніше створених сторонами програмних засобів, баз даних і технологій, що являється інтелектуальною і майновою власністю сторін.

За умовами п. 3.1 договору для ведення спільної діяльності сторони зобов`язані вносити кошти у рівних частках на придбання товару, сплату податків, комунальних платежів, найм працівників.

Особа 1 та особа 2 не має права припиняти відносини на спільне ведення бізнесу по закінченню договорів сервітуту та оренди без згоди обох сторін (п. 3.2 договору).

У розділі 5 договору сторони визначили їх внески. Так, внеском сторони 1 є: 5.1.1 грошові кошти: вартість МАФ 50%, яка складає 25000,00грн; 5.1.2 майно: 50 % вартість; 5.1.3 трудова участь: продавець (зарплатня). Доля сторони 1 складає 50% вартості (МАФ), майна, товар.

Внеском сторони 2 є: 5.2.1 грошові кошти: вартість МАФ 50%, яка складає 25000,00грн; 5.2.2 майно: 50 % вартість; 5.2.3 трудова участь: продавець (зарплатня). Доля сторони 2 складає 50% вартості (МАФ), майна, товар.

Згідно з п. 6.1 договору, МАФ, грошові і майнові внески сторін, а також майно створене або набуте сторонами внаслідок спільної діяльності, складає їх спільну власність.

Договір вступає в силу з моменту його підписання та діє на постійній основі (ведення спільної діяльності) (п. 10.1 договору про спільну діяльність).

Договір прошитий, пронумерований та скріплений підписами сторін.

Також між фізичною особою-підприємцем Кравецькою М.А. (орендодавець) та фізичною особою-підприємцем Ковтуняк Т.П. (орендар) 19.02.2014 укладено договір оренди тимчасової споруди (далі - договір оренди), згідно з п. 1 якого орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове користування (в оренду) тимчасову споруду (надалі - споруду, що орендується).

Відповідно до п. 1.1 договору оренди, адреса споруди, що орендується: Хмельницька обл., смт Нова Ушиця, вул.Подільська .

Згідно з п. 1.2 договору оренди, загальна площа приміщення, що орендується - 11,375 кв.м., що є 1/2 частиною спільної сумісної власності орендодавця.

Споруда, що орендується, призначена для торгівлі промисловими товарами (п. 1.4 договору оренди).

У п. 1.5 договору оренди вказано, що цей договір визначає взаємовідносини сторін щодо строкового, платного користування орендарем об`єктом оренди.

Згідно з п. 2.1 договору споруда, що орендується, повинна бути передана в оренду та прийнята орендарем протягом семи днів з моменту підписання даного договору.

У п. 3.1 договору оренди визначено, що термін оренди - з 01 березня 2014 року до 01 лютого 2017 року.

Якщо жодна із сторін за один місяць до закінчення строку дії договору не заявила бажання розірвати договір, то даний договір вважається пролонгованим на термін дії договору оренди (п.3.3 договору оренди).

Відповідно до п. 8.7 договору оренди, він набирає чинності з моменту його підписання сторонами.

Договір оренди підписаний сторонами.

Рішенням Новоушицької селищної ради № 6 від 20.02.2014 надано дозвіл фізичній особі-підприємцю Кравецькій М.А. на встановлення особистого строкового сервітуту відносно земельної ділянки площею 0,0025 га на право розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності в смт Нова Ушицявул.Подільска, б/н терміном на 10 років.

Згідно з рішенням виконавчого комітету Новоушицької селищної ради № 672 від 27.02.2014 погоджено фізичній особі-підприємцю Ковтуняк Т.П. розміщення об`єкту торгівлі по торгівлі квітами, вазонами та сувенірами, тощо в тимчасовій споруді (загальною площею - 22,75 кв.м.) згідно договору оренди від 19.02.2014, укладеного між власником тимчасової споруди Кравецькою М.А. та фізичною особою-підприємцем Ковтуняк Т.П., розміщеної за адресою: смт Нова Ушиця Хмельницької області, вул.Подільська, б/н .

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 78507916 від 20.01.2017, земельна ділянка кадастровий номер :03:002:0401, площею 0,0032 га, за адресою: Хмельницька обл., Новоушицький р-н, смт Нова Ушиця, вул.Подільська , перебуває у комунальній власності та зареєстрована на праві власності за Новоушицькою селищною радою.

Згідно з рішенням Новоушицької селищної ради № 25 від 30.01.2017 надано дозвіл фізичній особі-підприємцю Кравецькій М.А. на встановлення особистого строкового сервітуту відносно земельної ділянки (кадастровий номер :03:002:0401) площею 0,0032 га для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови (комерційне використання) в Хмельницькій обл., смт Нова Ушиця, вул.Подільска, б/н терміном на 10 років.

На підставі вищевказаного рішення між Новоушицькою селищною радою і ФОП Кравецькою М.А. (сервітуарій) 01.02.2017 укладено договір про встановлення особистого строкового сервітуту, за умовами п. 1.1 якого Новоушицька селищна рада встановлює строковий сервітут відносно земельної ділянки, кадастровий номер :03:002:0401, площею 0,0032 га за адресою: Хмельницька обл., смт Нова Ушиця, вул.Подільска, б/н в інтересах сервітуарія для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, що дає право на розміщення тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності. У п. 2.1 договору визначено, що цим договором встановлюється строковий особистий сервітут терміном на 10 років з дати підписання цього договору і діє до 01 лютого 2027 року.

Вказана у договорі ділянка передана в користування сервітуарію Кравецькій М.А. за актом передачі-прийому земельної ділянки.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 164716143 від 24.04.2019, 18.04.2019 проведена державна реєстрація права користування (сервітуту) на земельну ділянку площею 0,0032 га, кадастровий номер :03:002:0401 за адресою: Хмельницька обл, смт Нова Ушиця, вул.Подільська за ФОП Кравецькою М.А. на підставі договору про встановлення особистого строкового сервітуту від 01.02.2017.

03.02.2020 Кравецька М.А. звернулась до Новоушицького відділення поліції Дунаєвецького ВП ГУ НП в Хмельницькій області із заявою, в якій просила прийняти міри впливу на самоуправство орендаря Ковтуняк Т.П . У даній заяві зазначено, що Кравецька М.А. передала орендарю Ковтуняк Т.П. свій комплект ключів від магазину. 02.02.2020 вона повернулась з декретної відпустки на своє робоче місце в магазин "Живі квіти", про що було повідомлено орендаря. Проте орендар проігнорувала попередження, ключі не повернула і до роботи не допустила, чим нанесла матеріальні збитки.

З метою усунення перешкод у здійсненні права користування земельною ділянкою та малою архітектурною формою, що розташовані за адресою: Хмельницька область, Новоушицький район, смт. Нова Ушиця, вул. Подільська б/н , Кравецька М.А. зверталась із позовом до господарського суду Хмельницької області.

Рішенням господарського суду Хмельницької області у справі № 924/1291/19 від 30.04.2020, яке набрало законної сили, було відмовлено у позові фізичної особи - підприємця Кравецької Мар`яни Анатоліївни до фізичної особи-підприємця Ковтуняк Тетяни Петрівни про зобов`язання усунути перешкоди у здійсненні права користування земельною ділянкою та малою архітектурною формою, що розташовані за адресою: Хмельницька область, Новоушицький район, смт. Нова Ушиця, вул. Подільська б/н . При розгляді вказаної справи суд врахував, що між Кравецькою Мар`яною Анатоліївною та Ковтуняк Тетяною Петрівною існують довготривалі договірні правовідносини, які склались на підставі договору про спільну діяльність від 16.02.2014, предметом якого виступає домовленість сторін про встановлення МАФ для здійснення спільної торгівельної діяльності для досягнення господарських і комерційних цілей, а також договору оренди тимчасової споруди від 19.02.2014, за змістом якого ФОП Кравецька М.А. передає, а ФОП Ковтуняк Т.П. приймає у тимчасове користування (в оренду) тимчасову споруду (надалі споруду), що орендується за адресою: Хмельницька область, смт. Нова Ушиця, вул. Подільська , загальною площею, що орендується 11,375 кв.м., що є 1/2 частиною спільної сумісної власності орендодавця для торгівлі промисловими товарами. З врахуванням вказаних обставин, а також позиції сторін щодо укладення вищевказаних договорів та відсутності інших земельних ділянок та малих архітектурних форм, щодо яких існували б договірні правовідносини, суд дійшов висновку про правомірність користування відповідачем спірним майном та відсутність порушень останнім прав та законних інтересів позивача, в зв`язку із чим відмовив у позові.

Аналізуючи надані докази та пояснення представників сторін, оцінюючи їх у сукупності, суд приймає до уваги наступне.

Стаття 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

За змістом ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю та мирно володіти своїм майном; право приватної власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч.ч.1, 2 ст. 319 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Вирішуючи спір про визнання права власності на підставі ст. 392 ЦК України, слід враховувати, що за змістом вказаної норми права судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його.

Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно.

Така правова позиція відповідає висновку, викладеному Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.05.2020 у справі № 916/1608/18.

Позивачем у такому позові може бути суб`єкт, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності, у зв`язку із наявністю щодо цього права сумнівів з боку третіх осіб чи необхідністю одержати правовстановлюючі документи. Відповідачем у позові про визнання права власності є особа, яка оспорює право власності на майно, або особа, яка хоч і не оспорює права власності на майно, але і не визнає його.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не визнає права власності позивача на спірне майно. Вказане підтверджується змістом письмового відзиву на позов від 30.11.2020, заявою Кравецької М.А. від 03.02.2020, адресованою Новоушицькому відділенню поліції Дунаєвецького ВП ГУ НП в Хмельницькій області, рішенням господарського суду Хмельницької області у справі № 924/1291/19 від 30.04.2020 за позовом фізичної особи - підприємця Кравецької Мар`яни Анатоліївни до фізичної особи-підприємця Ковтуняк Тетяни Петрівни про зобов`язання усунути перешкоди у здійсненні права користування земельною ділянкою та малою архітектурною формою, що розташовані за адресою: Хмельницька область, Новоушицький район, смт. Нова Ушиця, вул. Подільська б/н .

В свою чергу, позивач, звертаючись до суду із даним позовом, вказує, що на підставі договору №10 від 07.12.2013, укладеного із ФОП Цегельським В.М., та договору про спільну діяльність від 16.02.2014, укладеного із ФОП Кравецькою М.А., вона набула право власності на 1/2 частину металевого вагончика.

Згідно з положеннями ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

В силу приписів ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається з матеріалів справи, за договором № 10 від 07.12.2013, оригінал якого оглядався в засіданні суду, ПП Цегельський В.М. взяв на себе зобов`язання забезпечити фізичну особу Ковтуняк Т.П. відповідно до її потреб вагончиком металевим (розміром 6,5*3,5м) з монтажем по вул.Подільській (біля кінотеатру). Ціна договору складає 50000,00грн (п. 1.2 вищевказаного договору).

За накладною № 24 від 14.02.2014 ФОП Цегельський В.М. передав, а Ковтуняк Т.П. прийняла кіоск металевий розміром 6,5*3,5м вартістю 50000,00грн.

Згідно з наявними в матеріалах справи листами ФОП Цегельського В.М. від 02.12.2020 та від 04.01.2021, останній підтвердив, що між ним та Ковтуняк Т.П. дійсно був укладений договір на виготовлення металевого вагончика (МАФ) розміром (6,5*3,5м) з монтажем по вулиці Подільська б/н в кінці 2013 року. На початку 2014 року даний вагончик був виготовлений та встановлений. Кошти в сумі 50000,00грн на виготовлення МАФ та встановлення його за адресою по вул.Подільська б/н (біля кінотеатру) були повністю сплачені

Ковтуняк Т. В силу ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б спростовували правомірність укладеного договору № 10 від 07.12.2013.

Надані відповідачем договір № 9 від 07.12.2013, укладений між ПП Цегельським В.М. та фізичною особою Кравецькою М.А. , про придбання вагончика металевого (розміром 6,5*3,5м) з монтажем по вул.Подільській (біля кінотеатру), накладна № 23 від 14.02.2014 та листи ФОП Цегельського В.М. жодним чином не спростовують вищевикладених обставин.

Також суд не приймає до уваги доводи відповідача з приводу відсутності акту виконаних робіт чи інших доказів на підтвердження факту проведення робіт з монтажу вагончика з огляду на відсутність в умовах договору № 10 від 07.12.2013 вимог щодо необхідності складання вказаних документів та зважаючи на наявність в матеріалах справи накладної № 24 від 14.02.2014, яка підтверджує факт передачі позивачу кіоска металевого (вагончика) розміром 6,5*3,5м вартістю 50000,00грн.

З приводу відсутності належних доказів оплати позивачем коштів за договором № 10 від 07.12.2013, суд зазначає, що дані обставини мають значення для встановлення обставин виконання покупцем своїх договірних зобов`язань, що не є предметом спору у даній справі. В той же час відсутність доказів оплати коштів за металевий вагончик не впливає на дійсність договору № 10 від 07.12.2013 та не спростовує факту його укладення та виконання. При цьому приймається до уваги, що ФОП Цегельський В.М. у листах від 02.12.2020 та від 04.01.2021 не заперечує факту сплати коштів Ковтуняк Т.П .

Також суд встановив, що 16.02.2014 між сторонами було укладено договір про спільну діяльність від 16.02.2014, за умовами якого сторони домовилися про встановлення МАФ для здійснення спільної торгівельної діяльності для досягнення господарських і комерційних цілей.

Згідно з ст. 1130 ЦК України за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов`язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об`єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об`єднання вкладів учасників.

За договором простого товариства сторони (учасники) беруть зобов`язання об`єднати свої вклади та спільно діяти з метою одержання прибутку або досягнення іншої мети (ст. 1132 ЦК України).

В силу приписів ст. 1131 ЦК України договір про спільну діяльність укладається у письмовій формі. Умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.

Проаналізувавши зміст договору про спільну діяльність від 16.02.2014, суд дійшов висновку, що вказаний договір містить усі істотні умови, визначені чинним законодавством. Так, сторони погодили: у розділі 4 договору умови щодо координації спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ; у пункті 6.1 договору - правовий статус виділеного для спільної діяльності майна; у розділі 8 - покриття витрат та збитків учасників, у розділі 7 - порядок розподілу прибутку, тощо.

За приписами ст. 1133 ЦК України вкладом учасника вважається все те, що він вносить у спільну діяльність (спільне майно), в тому числі грошові кошти, інше майно, професійні та інші знання, навички та вміння, а також ділова репутація та ділові зв`язки. Вклади учасників вважаються рівними за вартістю, якщо інше не випливає із договору простого товариства або фактичних обставин. Грошова оцінка вкладу учасника провадиться за погодженням між учасниками.

Згідно з ст. 1134 ЦК України внесене учасниками майно, яким вони володіли на праві власності, а також вироблена у результаті спільної діяльності продукція та одержані від такої діяльності плоди і доходи є спільною частковою власністю учасників, якщо інше не встановлено договором простого товариства або законом.

Відповідно до вищевказаних норм у розділі 5 договору про спільну діяльність від 16.02.2014 сторони визначили їх внески (грошові кошти: вартість МАФ 50%, яка складає 25000,00грн; майно: 50 % вартість; трудова участь: продавець (зарплатня), які є рівними. Доля кожної з сторін складає 50% вартості (МАФ), майна, товар.

Також у п. 6.1 вищевказаного договору вказано, що МАФ, грошові і майнові внески сторін, а також майно створене або набуте сторонами внаслідок спільної діяльності, складає їх спільну власність.

Суд зазначає, що в умовах договору про спільну діяльність від 16.02.2014 визначено спільне майно, в тому числі МАФ без зазначення місця розташування даної споруди, на що звернув увагу представник відповідача в судовому засіданні 01.02.2021. В той же час з матеріалів справи вбачається, що між сторонами існують договірні відносини лише з приводу однієї тимчасової споруди, яка була встановлена за адресою: Хмельницька обл., смт Нова Ушиця, вул. Подільська, б/н . Вказане підтверджується також змістом рішення господарського суду Хмельницької області у справі №924/1291/19 від 30.04.2020. Крім того, відповідач не надав в матеріали справи будь-яких доказів, які б підтверджували встановлення МАФу за іншою адресою.

За таких обставин суд погоджується із доводами позивача, що зазначений у договорі про спільну діяльність від 16.02.2014 МАФ є металевим вагончиком, який був виготовлений ФОП Цегельським В.М. , та встановлений за адресою: Хмельницька обл., смт Нова Ушиця, вул.Подільська, б/н .

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно з ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом (ч. 1 ст. 357 ЦК України)

Зважаючи на приписи ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст.1134 ЦК України та п.6.1 договору про спільну діяльність від 16.02.2014, суд дійшов висновку, що металевий вагончик розміром 6,5м на 3,5м, який встановлений за адресою: Хмельницька обл., смт Нова Ушиця, вул. Подільська, б/н , є спільною частковою власністю Ковтуняк Т.П. та Кравецької М.А. , кожній із яких належить по 1/2 частини даної споруди.

Згідно з ч. 2 ст. 181 ЦК України рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Частиною 2 ст. 28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено, що тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення.

Суд зазначає, що металевий вагончик, який є предметом спору, є тимчасовою спорудою, що не заперечувалося сторонами у справі. Вказане також не спростовується і наявними в матеріалах справи доказами.

Зважаючи на те, що тимчасова споруда виготовляється з полегшених конструкцій, встановлюється тимчасово без закладення фундаменту та може бути вільно переміщена у просторі без зміни її призначення, то в силу ч. 2 ст. 181 ЦК України вказана споруда є рухомою річчю.

Частиною 4 ст. 28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено, що розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

У п. 2.1 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 № 244, передбачено, що підставою для розміщення тимчасової споруди (далі - ТС) є паспорт прив`язки ТС.

Замовник, який має намір встановити ТС, звертається до відповідного виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації із відповідною заявою у довільній формі про можливість розміщення ТС (п. 2.2 Порядку).

Відповідно до п. 2.20 вказаного Порядку, встановлення ТС здійснюється відповідно до паспорта прив`язки.

Розміщення ТС самовільно забороняється (п. 2.31 Порядку).

Зважаючи на вказані норми, суд погоджується із доводами відповідача, що правомірне встановлення тимчасової споруди (металевого вагончика) може здійснюватись лише за умови отримання паспорта прив`язки.

Однак оскільки металевий вагончик є рухомою річчю, то відсутність у позивача паспорта прив`язки ТС, а також дозволу на розміщення ТС, права користування земельною ділянкою, на якій така споруда знаходиться, не є підставою для припинення права власності позивача на спірне майно та зважаючи на зміст позовних вимог не стосується предмету спору.

Крім того, суд приймає до уваги, що за умовами договору про спільну діяльність від 16.02.2014 металевий вагончик перебуває у спільній частковій власності Ковтуняк Т.П. та Кравецької М.А. , і Кравецька М.А. отримала паспорт прив`язки ТС, згідно рішення виконавчого комітету Новоушицької селищної ради № 598 від 29.11.2013 отримала дозвіл на розміщення (встановлення) тимчасової споруди, відповідно до рішень Новоушицької селищної ради № 6 від 20.02.2014 та №25 від 30.01.2017 отримала дозвіл на встановлення особистого строкового сервітуту відносно земельної ділянки, на підставі якого укладено договір від 01.02.2017. Також відповідно до рішення виконавчого комітету Новоушицької селищної ради № 672 від 27.02.2014 погоджено ФОП Ковтуняк Т.П. розміщення об`єкту торгівлі по торгівлі квітами, вазонами та сувенірами, тощо в тимчасовій споруді, розміщеній за адресою: смт Нова Ушиця Хмельницької області, вул.Подільська, б/н .

Відповідно до ч. 3 ст. 13, ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Приписами ст. 73 ГПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Приймаючи до уваги наведені вище положення закону, враховуючи встановлені судом факти та зміст позовних вимог, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача та визнати за ним право власності на 1/2 частину металевого вагончика розміром 6,5 м на 3,5 м.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, у зв`язку із задоволенням позову.

Керуючись ст. ст. 20, 24, 27, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240-242, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов фізичної особи - підприємця Ковтуняк Тетяни Петрівни смт Нова Ушиця Хмельницької області до фізичної особи - підприємця Кравецької Мар`яни Анатоліївни смт Нова Ушиця Хмельницької області про визнання права власності на майно задовольнити.

Визнати за фізичною особою - підприємцем Ковтуняк Тетяною Петрівною ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_1 ) право власності на 1/2 частину металевого вагончика розміром 6,5 м на 3,5 м.

Стягнути з фізичної особи - підприємця Кравецької Мар`яни Анатоліївни ( АДРЕСА_4 , код НОМЕР_2 ) на користь фізичної особи - підприємця Ковтуняк Тетяни Петрівни ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_1 ) 2102,00 грн (дві тисячі сто дві гривні 00 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення. Порядок подання апеляційної скарги визначений ст. 257 ГПК України та підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 10.02.2021

Суддя Л.О. Субботіна

Віддруковано у 3 примірниках:

1- до справи,

2 - позивачу ( АДРЕСА_2 ),

3 - відповідачу (АДРЕСА_4).

Надіслати рекомендованим листом з повідомленням про вручення.