ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

про залишення без задоволення заяви

проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження

01 лютого 2021 року Справа № 915/1370/20

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю КАРНО, вул. Чорновола, 47, м. Вишневе, Києво-Святошинський район, Київська область, 08132 ()

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю АДМІРАЛ ЛТЛ, вул. Гмирьова, 4, корп. Г, м. Миколаїв, 54028 ()

про стягнення грошових коштів в розмірі 27 000, 00 грн.

без повідомлення (виклику) учасників

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Миколаївської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю КАРНО з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю АДМІРАЛ ЛТЛ 27 000, 00 грн.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 18.11.2020 року позовну заяву ТзОВ КАРНО (вх. № 14402/20 від 13.11.2020 року) до відповідача ТзОВ АДМІРАЛ ЛТЛ про стягнення грошових коштів в розмірі 27 000, 00 грн. залишено без руху.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 02.12.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами.

28.12.2020 року до господарського суду Миколаївської області від відповідача надійшло клопотання (вх. № 16666/20) про розгляд справи за правилами загального провадження, в якому відповідач просить суд перейти від спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального провадження зі стадії відкриття провадження.

Клопотання на підставі положень ст. 2, 12, 13, 250 ГПК України мотивоване тим, що допит свідків у судовому засіданні, а також огляд електронних доказів можливий лише під час розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Розглянувши подане клопотання, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ГПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ст. 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями тощо.

Як вбачається з приписів ч. 1 ст. 247 ГПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є:

1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 250 ГПК України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 ГПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 250 ГПК України якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд залежно від обгрунтованості заперечень відповідача постановляє ухвалу про:

1) залишення заяви відповідача без задоволення;

2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Відповідно до ч. 7 ст. 250 ГПК України частини друга - шоста цієї статті не застосовуються, якщо відповідно до цього Кодексу справа підлягає розгляду тільки в порядку спрощеного провадження.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 02.12.2020 року про відкриття провадження у справі встановлено, що справа № 915/1370/20 про стягнення грошових коштів в розмірі 27 000, 00 грн. є малозначною.

В силу положень ч. 1 ст. 247 ГПК України малозначні справи можуть бути розглянуті тільки в порядку спрощеного позовного провадження. Отже, правові підстави для розгляду даної справи в порядку загального позовного провадження відсутні.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що сторони у процесі наділені рівними процесуальними правами, передбаченими ст. 42, 46 ГПК України. Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження не позбавляє відповідача права чи можливості надати докази та заперечення в спростування обставин, наведених позивачем у позовній заяві. Спрощене позовне провадження передбачено Господарським процесуальним кодексом України, а тому розгляд справ у порядку спрощеного позовного провадження не порушує права сторін та не перешкоджає доступу до правосуддя.

Спір по даній справі не становить підвищеної складності, предметом спору є вимога про стягнення грошових коштів (повернення передоплати). У заяві відповідачем не наведено жодних інших обставин та до заяви не додано жодних доказів того, що в силу особливостей даного спору справа не може бути розглянута в порядку спрощеного позовного провадження.

Щодо посилання відповідача як на підставу для розгляду даної справи в порядку загального позовного провадження на необхідність допиту свідків та дослідження електронних доказів, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ГПК України показання свідка викладаються ним письмово у заяві свідка.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 88 ГПК України підпис свідка на заяві посвідчується нотаріусом. Не вимагається нотаріальне посвідчення підпису сторін, третіх осіб, їх представників, які дали згоду на допит їх як свідків.

Заява свідка має бути подана до суду у строк, встановлений для подання доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 80 ГПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ГПК України свідок викликається судом для допиту за ініціативою суду або за клопотанням учасника справи у разі, якщо обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам або викликають у суду сумнів щодо їх змісту, достовірності чи повноти.

Системний аналіз вищевказаних положень законодавства дозволяє дійти висновку, що свідки можуть бути викликані судом лише у випадку, якщо викладені у нотаріально посвідченій заяві свідка обставини суперечать іншим доказам або викликають сумнів у суду. При цьому, такі докази (нотаріально посвідчені заяви свідка) повинні бути подані відповідачем у строк для подання відзиву.

Натомість, відповідачем не подано суду заяв свідків.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 96 ГПК України електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Відповідач зазначає про необхідність дослідження листа позивача, надісланого з електронної пошти останнього, при цьому не зазначаючи в чому полягає неможливість суду у дослідженні вказаного документу під час розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи вищевикладене, а також віднесення даної справи до категорії малозначних, які можуть бути розглянуті судом виключно в порядку спрощеного позовного провадження, в суду відсутні правові підстави для переходу до розгляду справи в порядку загального позовного провадження (ч. 1 ст. 247, ч. 7 ст. 250 ГПК України).

Заяву відповідача (вх. № 16666/20 від 28.12.2020) залишено судом без задоволення.

Керуючись ст. 233-235, 247, 250, 254-256 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву відповідача (вх. № 16666/20 від 28.12.2020) Товариства з обмеженою відповідальністю АДМІРАЛ ЛТЛ про розгляд справи за правилами загального позовного провадження залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду (ст. 235, 255 ГПК України).

Ухвалу підписано 10.02.2021 року.

Суддя Е.М. Олейняш