ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"15" лютого 2021 р.м. Одеса Справа № 916/3076/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Шаратова Ю.А.

при секретарі судового засідання Кастровій М.С.

розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальності "ВАРТІС" (08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Київська, 21, корпус В, п. 1, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІНККОР" (65481, Одеська обл., м. Южне, просп. Леніна, буд. 19/3, )

про стягнення заборгованості за Договором від 15.02.2018 № 20/18 в розмірі 128 054,40 грн., з якої 112 448,00 грн. - сума основного боргу, 10 973,69 грн. - пеня, 2 717,24 грн. - 3 % річних, 1 915,47 грн. - інфляційні втрати

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВАРТІС" (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІНККОР" (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості за Договором від 15.02.2018 № 20/18 в розмірі 128 054,40 грн., з якої 112 448,00 грн. - сума основного боргу, 10 973,69 грн. - пеня, 2 717,24 грн. - 3 % річних, 1 915,47 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.11.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Позовні вимоги із посиланням на статті 95, 509, 526, 530, 549, 551, 611, 625, 692, 712 Цивільного кодексу України, статті 55, 216, 222, 230, 231, 232, 343 Господарського кодексу України, обґрунтовані невиконанням Відповідачем умов Договору від 15.02.2018 № 20/18 щодо оплати.

Відповідно до частини п`ятої статті 176 Господарського процесуального кодексу України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Згідно із частиною сьомою статті 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

02.11.2020 судом було направлено Відповідачу ухвалу про відкриття провадження у справі, на адресу суду повернувся конверт разом із ухвалою, з відміткою пошти "адресат відсутній за вказаною адресою". Правильність адреси підтверджується витягом з єдиного Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідно до якого місцезнаходженням ТОВ «ЛІНККОР» є: 65481, Одеська обл., м. Южне, просп. Леніна, буд. 19/3.

Як випливає з матеріалів справи Відповідач два рази ознайомлювався із матеріалами справи, а саме 27.11.2020 та 09.02.2021, про що свідчить власний підпис директора ТОВ «ЛІНККОР».

Відзиву на позовну заяву до суду не надходило.

Відповідно до частини дев`ятої статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, суд

в с т а н о в и в :

15.02.2018 між Позивачем та Відповідачем укладено Договір № 20/18 (далі - Договір від 15.02.2018).

Відповідно до пунктів 1.1, 2.1 Договору від 15.02.2018 постачальник (Позивач) зобов`язався в порядку та на умовах, визначених цим договором, передати у власність покупця (Відповідача) металопродукцію, а покупець зобов`язався своєчасно прийняти товар і здійснити його оплату на умовах цього договору. Кількість, асортимент та розгорнута номенклатура товару, що передається за цим договором, зазначається у рахунках-фактурах постачальника, які мають силу специфікації, або в інших додатках до цього договору та визначаються у видаткових накладних.

Згідно із пунктами 3.1, 3.5, 3.6 Договору від 15.02.2018 загальна ціна цього договору складає загальну вартість переданого товару, яка зазначена в усіх накладних. Оплата товару проводиться на умовах відстрочення платежу. Остаточний розрахунок за поставлений товар покупець зобов`язався здійснити до 31.12.2019. В платіжному дорученні на оплату товару в призначенні платежу покупець повинен зазначати як підставу оплати цей договір, посилання на його дату та номер. Сторони погодили, що у випадку зазначення покупцем в призначенні платежу іншої підстави, як то рахунок-фактуру, видаткову накладну - постачальник зараховує кошти за цим договором (в тому числі в рахунок оплати несплаченої поставки на дату надходження коштів).

26.03.2019 між Позивачем та Відповідачем укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 20/18 від 15.02.2018 відповідно до якої сторони погодили наступний графік оплати за поставку товару.

№МісяцьРозмір платежу з ПДВ/грн.Строк внесення платежу
1Квітень 2019 року5 000,00до 30.04.2019
2Травень 2019 року10 000,00до 31.05.2019
3Червень 2019 року10 000,00до 30.06.2019
4Липень 2019 року15 000,00до 31.07.2019
5Серпень 2019 року15 000,00до 31.08.2019
6Вересень 2019 року20 000,00до 30.09.2019
7Жовтень 2019 року20 000,00до 31.10.2019
8Листопад 2019 року25 000,00до 30.11.2019
9Грудень 2019 року10 448,00до 31.122019

Частиною першою статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами статті 193 Господарського кодексу України та статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами першою, другою статті 712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що Позивачем на виконання умов Договору від 15.02.2018, зокрема, поставлено Відповідачу товар за видатковою накладною від 02.07.2018 № 16058 на загальну суму 168 576,00 грн.

Крім того, між Позивачем та Відповідачем складено та підписано Акт надання послуг з доставки товару від 02.07.2018 № 16058 на загальну суму 1 872,00 грн.

Відповідачем частково сплачено за поставлений товар суму в розмірі 58 000,00 грн., що підтверджується банківськими виписками з рахунку Позивача, а саме:

40 000,00 грн. - 26.10.2018;

5 000,00 грн. - 29.03.2019;

3 000,00 грн. - 15.08.2019;

10 000,00 грн. - 16.08.2019.

Отже, заборгованість Відповідача за Договором від 15.02.2018 складає 112 448,00 грн. (168 576,00 + 1 872,00 - 58 000,00 = 112 448,00).

Докази оплати Відповідачем заборгованості у вищезазначеному розмірі в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до частини другої статті 20 Господарського кодексу України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються, зокрема, шляхом застосування штрафних санкцій.

Згідно із статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до пункту 6.3 Договору поставки від 15.02.2018 у разі порушення строків оплати за товар, указаних в пункті 3.5 цього договору покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення, що діяла у період, за який сплачується пеня. Прострочення строків оплати починається з 01.01.2020.

Судом встановлено, що пеня за прострочення оплати за Договором від 15.02.2018 за періоди з 01.01.2020 по 28.06.2020 складає суму в розмірі 10 973,69 грн. Судом перевірено правильність розрахунку виконаного Позивачем.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що 3 % річних за прострочення оплати за Договором від 15.02.2018 за періоди з 01.01.2020 по 20.10.2020 складає суму у розмірі 2 717,24 грн. Судом перевірено правильність розрахунку виконаного Позивачем.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Судом встановлено, що інфляційні втрати за прострочення оплати за Договором від 01.01.2018 за періоди з січня 2020р. по вересень 2020р. складають суму в розмірі 1 915,47 грн. Судом перевірено правильність розрахунку виконаного Позивачем.

На підставі викладеного, суд вважає такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі позовні вимоги про стягнення з Відповідача заборгованості за Договором від 15.02.2018 у розмірі 128 054,40 грн., з якої 112 448,00 грн. - сума основного боргу, 10 973,69 грн. - пеня, 2 717,24 грн. - 3 % річних, 1 915,47 грн. - інфляційних втрат.

При розподілі господарських витрат суд виходить з положень пункту 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, згідно із якими судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись частиною першою статті 11, 509, статтями 525, 526, частиною першою статті 530, статтею 629 Цивільного кодексу України, статтею 193 Господарського кодексу України, статтями 73, 74, 75, 76-80, 86, 123, 124, 129, 236, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІНККОР" (65481, Одеська обл., м. Южне, просп. Леніна, буд. 19/3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальності "ВАРТІС" (08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Київська, 21, корпус В, п. 1, ) 112 448,00 грн. (сто дванадцять тисяч чотириста сорок вісім гривень 00 коп.) - суму основного боргу, 10 973,69 грн. (десять тисяч дев`ятсот сімдесят три гривні 69 коп.) - пені, 2 717,24 грн. (дві тисячі сімсот сімнадцять гривень 24 коп.) - 3 % річних, 1 915,47 грн. (одна тисяча дев`ятсот п`ятнадцять гривень 47 коп.) - інфляційних втрат та витрати на сплату судового збору в розмірі 2 102,00 грн. (дві тисячі сто дві гривні 00 коп.).

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги через господарський суд Одеської області відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України, протягом 20 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено в нарадчій кімнаті 15 лютого 2021 р.

Суддя Ю.А. Шаратов