ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2021 р. Справа№ 925/1328/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Ходаківської І.П.

Пашкіної С.А.

секретар Ковальчук Р.Ю.

за участю

представників: позивача - Юрченко В.О.

відповідача - не з`явилися

третя особа позивача - не з`явилися

розглянувши апеляційну скаргу Ватутінської міської ради Черкаської області

на рішення Господарського суду Черкаської області від 24.09.2020 р. (повне рішення складено 05.10.2020 р.)

у справі № 925/1328/19 (суддя - Васянович А.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС"

до Ватутінської міської ради Черкаської області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Служби автомобільних доріг у Черкаській області

про стягнення шкоди у розмірі 400000,00 грн

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року Приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС" звернулося з позовом до Ватутінської міської ради Черкаської області про стягнення 400000,00 грн шкоди в порядку суброгації.

Вимоги позивача обгрунтовні тим, що внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди ним було виплачено власнику автомобіля марки КІА SPORTAGE, державний номер НОМЕР_1 , 400000,00 грн відновлювального ремонту, тому до Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" як до страховика на підставі ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України перейшло право вимоги до винної особи.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 18.11.2019 р. залучено до участі у даній справі Службу автомобільних доріг у Черкаській області як третю особу яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 24.09.2020 р. у справі № 925/1328/19 позов Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Ватутінська міська рада Черкаської області подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач посилається на те, що в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження його вини у заподіянні шкоди. Також відповідач вважає, що дорога не є комунальною власністю міста, тому відсутні правові підстави для відшкодування Ватутінською міською радою Черкаської області збитків, завданих внаслідок ДТП, яка сталась 12.12.2017 р.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2020 р. апеляційну скаргу у справі № 925/1328/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Пашкіна С.А., Калатай Н.Ф.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/4511/20 від 11.11.2020 р. у зв`язку з перебуванням судді Калатай Н.Ф. на лікарняному призначено повторний автоматизований розподіл справи № 925/1328/19.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 11.11.2020 р. апеляційну скаргу у справі № 925/1328/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Пашкіна С.А., Ходаківська І.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2020 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 925/1328/19 та призначено її до розгляду на 14.12.2020 р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2020 р. було відкладено розгляд справи до 26.01.2021 р.

У судове засідання 26.01.2021 р. представники відповідача та третьої особи не з`явилися, хоча були повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду скарги, що підтверджується зворотними повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Доказів поважності відсутності вказаних представників суду не надано.

Також у матеріалах справи відсутні докази про те, що відповідач та третя особа були позбавлені можливості через будь-які перешкоди, в тому числі і карантинні, бути присутніми у судовому засіданні.

Крім цього, зазначені учасники не наполягали на обов`язковій участі у судовому засіданні їх представників, відповідних клопотань від них завчасно не було подано апеляційному суду.

Колегія суддів зазначає, що неявка у судове засідання вказаних представників не перешкоджає розгляду апеляційної скарги. Подальше відкладення може призвести до безпідставного затягування розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об`єктивного розгляду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

12.12.2017 р. о 09:15 по вул. Індустріальній в м. Ватутіне Черкаської області сталася ДТП за участю двох транспортних засобів: КІА SPORTAGE, державний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_1 , під його керуванням та ВАЗ 21051, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

Внаслідок ДТП транспортний засіб КІА SPORTAGE, державний номер НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження, про що було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення серія БД № 386778 дільничним офіцером поліції Звенигородського ВП ГУНП майором міліції Козіко О.М.

До вказаного протоколу було складено схему наслідків дорожньо-транспортної пригоди без потерпілих.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції), зокрема за статтею 124 КУпАП.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з п. 5 ч. 2 розділу ІІ Інструкції з організації діяльності дільничних офіцерів поліції основними напрямами діяльності дільничних офіцерів поліції є, зокрема, у випадках визначених законом, здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення, прийняття рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечення їх виконання.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення був складений уповноваженою особою.

Як передбачено п. 3 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, при складанні протоколу про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 139, частиною четвертою статті 140 КУпАП або постанови у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою - третьою статті 140 КУпАП (коли протокол не складається), до них необхідно долучати акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі (додаток 2) з відповідними замірами та схемою про:

1) пошкодження шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд, трамвайних колій чи технічних засобів регулювання дорожнього руху;

2) самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху;

3) перешкоду для дорожнього руху, у тому числі забруднення шляхового покриття;

4) пошкодження асфальтобетонного покриття доріг унаслідок руху машин на гусеничному ходу;

5) умови та стан шляху, які загрожують безпеці дорожнього руху;

6) порушення нормативів щодо обладнання на дорогах місць проведення ремонтних робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій;

7) порушення або невиконання правил на підприємствах, в установах та організаціях під час розроблення та виготовлення транспортних засобів і деталей до них або інших предметів їх додаткового обладнання, під час проектування, реконструкції та ремонту шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд.

У листі Звенигородського відділу поліції від 28.02.2018 р. вказано, що поліцією не складався протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 140 КУпАП, та неможливо встановити винних посадових осіб, які відповідають за утримання дороги по вул. Індустріальна в м. Ватутіне, Черкаської області.

Отже, як наслідок, в даному випадку не складався акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі з відповідними замірами та схемою.

Разом з цим, до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення серія БД № 386778 було долучено схему наслідків ДТП без потерпілих.

До відповіді Звенигородського відділу поліції від 28.02.2018 р. було надано наступні листи:

- філії "Звенигородської ДЕД" ДП "Черкаський облавтодор" ПАТ ДАК

"Автомобільні дороги України" про те, що Звенигородська ДЕД вул. Індустріальну в м. Ватутіне не обслуговує;

- Виконавчого комітету Ватутінської міської ради про те, що вул. Індустріальна в м. Ватутіне на балансі підприємства (Виробниче управління ЖКГ) не перебуває та відповідно фінансування на обслуговування не виділяється;

- Ватутінського ВУЖКГ про те, що дорога по вул. Індустріальній на балансі не знаходиться, утриманням дороги управлінням не займається.

04.04.2018 р. аналогічний лист надала Ватутінська міська рада Черкаської області Приватному акціонерному товариству «Страхова група «ТАС».

Постановою Ватутінського міського суду Черкаської області від 09.01.2018 р. у справі № 690/449/17 було закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

При цьому, в постанові суд зазначив, що виїзд ОСОБА_2 на зустрічну смугу руху, внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода з пошкодженням транспортних засобів, здійснено поза його волею та зумовлено недоліками в утриманні вулично-шляхової мережі, що вказує на відсутність у діях ОСОБА_2 порушень п. 11.3 Правил дорожнього руху, за порушення якого відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП.

Згідно з ч. ч. 4, 6 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Разом з цим, правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду.

Отже встановлення судом наявності або відсутності обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасники даної справи, відбувається на підставі наявних в матеріалах даної справи доказів.

Як вбачається з матеріалів справи, пошкоджений автомобіль КІА SPORTAGE, державний номер НОМЕР_1 , був застрахований у Приватному акціонерному товаристві "Страхова група "ТАС" за договором добровільного страхування наземного транспорту (КАСКО) на виконання, якого позивач виплатив ОСОБА_1 400000,00 грн, що підтверджується копією платіжного доручення № 60374 від 14.02.2018 р.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про автомобільні дороги" автомобільна дорога - лінійний комплекс інженерних споруд, призначений для безперервного, безпечного та зручного руху транспортних засобів; вулиця - автомобільна дорога, призначена для руху транспорту і пішоходів, прокладання наземних і підземних інженерних мереж у межах населених пунктів; проїзна частина - частина автомобільної дороги, безпосередньо призначена для руху транспортних засобів.

За змістом ст. 5 Закону України "Про автомобільні дороги" вулиці і дороги міст та інших населених пунктів відносяться до автомобільних доріг.

Як передбачено ч. 1 ст. 16, ст. 17 Закону України "Про автомобільні дороги", вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю. Управління функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування, у віданні яких вони знаходяться.

У відповідності до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про автомобільні дороги" складовими вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є: проїзна частина вулиць і доріг, трамвайне полотно, дорожнє покриття, штучні споруди, споруди дорожнього водовідводу, технічні засоби організації дорожнього руху, зупинки міського транспорту, стоянки таксі, тротуари, пішохідні та велосипедні доріжки, зелені насадження, наземні та підземні мережі, майданчики для паркування.

Згідно зі ст. 173 Земельного Кодексу України межа району, села, селища, міста, району у місті - це умовна замкнена лінія на поверхні землі, що відокремлює територію району, села, селища, міста, району у місті від інших територій. Межі району, села, селища, міста, району у місті встановлюються і змінюються за проектами землеустрою, які розробляються відповідно до техніко-економічного обґрунтування їх розвитку, генеральних планів населених пунктів.

У матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують встановлення меж м. Ватутіне у встановленому законом порядку.

У разі якщо межі населених пунктів не встановлені у порядку, визначеному Земельним кодексом України, необхідно виходити з фактичних меж населених пунктів, оскільки відсутність реалізації компетентними органами своїх повноважень щодо встановлення меж міста не свідчить про фактичну відсутність таких меж.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі № 367/6388/16-а від 03.03.2020 р.

Згідно з розділом IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі № 1395, у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб.

В додатку № 8 до вказаної Інструкції передбачено, що в схемі місця ДТП необхідно вказувати точне місце ДТП із зазначенням прив`язки.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення та доданої схеми наслідків дорожньо-транспортної пригоди, ДТП сталася по вул. Індустріальній в м. Ватутіне на відстані 137,55 м від дорожнього знаку, передбаченого Правилами дорожнього руху 1.31.2 "Наближення до залізничного переїзду".

Таким чином, 12.12.2017 р. відбулась дорожня транспортна пригода в межах населеного пункту.

Згідно з ч. 3 ст. 14, ч. 1 ст. 16 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху мають право на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про дорожній рух" до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ним органів у сфері дорожнього руху належить, зокрема: компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів; забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; вирішення питань експлуатації автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів у надзвичайних ситуаціях; термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Як передбачено ч. 1 ст. 24 Закону України "Про дорожній рух", власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

У відповідності до п. 11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об`єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об`єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з уповноваженим підрозділом Національної поліції оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів.

Згідно з ДСТУ 3587- 97 "Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану" (далі - Стандарт) снігоочищення вулиць і доріг населених пунктів після закінчення снігопаду або завірюхи повинна провадитися в терміни, зазначені у таблиці № 6.

Відповідно до п. 3.1.15 Стандарту для ліквідації зимової слизькості залежно від температури повітря витрата на оброблення дорожнього покриття вулиць і доріг населених пунктів протиковзними матеріалами і сумішами повинна відповідати вимогам, наведеним у таблиці № 7.

В пункті 3.1.16 Стандарту вказано, що терміни ліквідації зимової слизькості наведено у додатку Б.

Згідно з п. 3.1.17 Стандарту роботи з усунення зимової слизькості на автомобільних дорогах повинні проводитися у такій послідовності:

- наземні пішохідні переходи, затяжні підйоми і спуски, криві малого радіуса або їх сполучення в плані і поздовжньому профілі, ділянки доріг з незабезпеченою видимістю у плані та поздовжньому профілі, штучні споруди із звуженою проїзною частиною, криві в плані з відсутністю віражу, майданчики зупинок маршрутних транспортних засобів, майданчики для короткочасної зупинки маршрутних транспортних засобів, що безпосередньо прилягають до проїзної частини доріг, місця злиття, переплетення і розгалуження транспортних потоків;

- інші ділянки доріг державного значення.

Як передбачено п. 3.1.18 Стандарту, усунення зимової слизькості на автомобільних дорогах загального користування здійснюється з моменту її виявлення до повної ліквідації.

Відповідно до додатку "Б" до Стандарту термін ліквідації зимової слизькості на дорогах становить від 4 до 15 годин в залежності від середньорічної добової інтенсивності руху, авт./добу. Зазначені терміни ліквідації зимової слизькості повинні бути уточнені і визначені індивідуально для кожного первинного підрозділу з експлуатації доріг з урахуванням технічних параметрів ділянок, що обслуговуються, їх протяжності, розміщення баз протиковзних матеріалів, використовуваних механізмів, заданого рівня забезпечення безпеки дорожнього руху і погодно-кліматичних умов України.

Зі схеми наслідків зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди вбачається, що стан покриття проїзної частини - ожеледиця, відтак дорожнє покриття своєчасно не було оброблено відповідними матеріалами та сумішами, проте припинення (обмеження) дорожнього руху не відбулося і будь-яких попереджувальних дорожніх знаків встановлено не було.

Відповідно до умов Стандарту коефіцієнт зчеплення колеса автомобіля з вологим покриттям проїзної частини вулиць і доріг повинен відповідати вимогам, наведеним в таблиці № 3.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, шкоди та її розміру, причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Як передбачено ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди, згідно з якою особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона не доведе відсутність своєї вини, зокрема у зв`язку із наявністю вини іншої особи або через дію об`єктивних обставин.

В матеріали справи відсутні належні докази на підтвердження того, що відповідач 12.12.2017 р. своєчасно та в повному обсязі виконав необхідні роботи по ліквідації зимової слизькості (ожеледиці), що утворилася на вулиці Індустріальній у м. Ватутіне, Черкаської області.

Відтак доводи скаржника про відсутність вини відповідача у спричиненні ДТП та відсутність у його дія протиправної поведінки колегія суддів вважає необґрунтованими.

Підсумовуючи викладене, зазначена дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 12.12.2017 р., відбулася внаслідок бездіяльності Ватутінської міської ради, як власника доріг, яка не забезпечила належне утримання вулично-шляхової мережі, зокрема, своєчасно і якісно не виконала експлуатаційні роботи (не організувала їх виконання) відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху, водночас рух транспорту на небезпечній ділянці дороги не обмежила, що є підставою для покладення на неї обов`язку з відшкодування завданої майнової шкоди відповідно до ст. 1166 ЦК України, оскільки в даному випадку в наявності є всі елементи складу цивільного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Аналогічні положення містяться в частині першій статті 990 ЦК України.

Згідно зі ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією.

Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

Натомість регрес - це право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим виникло нове правовідношення, пов`язане саме з регресною вимогою.

Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України "Про страхування". Право регресу регулюється частиною першою статті 1191 ЦК України.

Отже, враховуючи те, що відповідач під час розгляду справи не довів відсутність своєї вини у наведеному правопорушенні, також позивачем було виплачено власнику автомобіля марки КІА SPORTAGE, державний номер НОМЕР_1 , 400000,00 грн відновлювального ремонту, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, наведеного не спростовують та відхиляються колегією суддів.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду Черкаської області від 24.09.2020 р. у справі № 925/1328/19 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Ватутінської міської ради Черкаської області не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Ватутінської міської ради Черкаської області залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 24.09.2020 р. у справі № 925/1328/19 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Ватутінську міську раду Черкаської області.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 09.02.2021 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді І.П. Ходаківська

С.А. Пашкіна