ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28.01.2021 Справа № 905/1806/20

Господарський суд Донецької області у складі:

судді Фурсової С.М.

при секретарі судового засідання Корецькій А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліта» (юридична адреса: 85322, Донецька область, місто Мирноград, вулиця Ватутіна, будинок 18; адреса для листування: 85302, Донецька область, місто Покровськ, вулиця Тургенєва, будинок 1; )

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Телебачення «Капрі» (85301, Донецька область, місто Покровськ, вулиця Захисників України, будинок 6; )

про спростування відомостей та стягнення моральної шкоди у розмірі 200 000,00 гривень, -

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився

С У Т Ь С П ОР У

Товариство з обмеженою відповідальністю «Еліта» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Телебачення «Капрі» про спростування відомостей та стягнення моральної шкоди у розмірі 200 000,00 гривень.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що відповідачем здійснено трансляцію програми, в якій, на думку заявника, поширено відомості, які не відповідають дійсності та негативно впливають на ділову репутацію позивача. Вказане і зумовило звернення позивача до господарського суду з вимогами про зобов`язання відповідача спростувати недостовірну інформацію та стягнення з останнього компенсації моральної шкоди.

Ухвалою суду від 19.10.2020 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліта» залишено без руху на підставі ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, встановлено строк для усунення недоліків.

У зв`язку з усуненням позивачем недоліків позовної заяви в межах встановленого судом строку, ухвалою суду від 30.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/1806/20, яку вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 24.11.2020. Встановлено строк сторонам для надання заяв по суті справи, доказів, які мають значення для правильного вирішення спору.

На адресу суду 20.11.2020 від позивача надійшло клопотання від 17.11.2020 про витребування доказів - копії фрагменту програми «КАПРІ News Новости Покровска», яка була в ефірі телеканалу ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме фрагменту з 15 хвилини 40 секунд по 15 хвилину 55 секунду, яке було задоволено ухвалою суду від 24.11.2020.

Через канцелярію суду 24.11.2020 подано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначив, що на його думку, надані позивачем документи, а саме договір купівлі-продажу від 19.11.1993 та Державний акт на право постійного користування землею ІІ-ДН №003982 від 09.02.1997, не є підтвердженням законного володіння позивачем Центральним ринком міста Покровська. Посилався на те, що позивачем не надано доказів реєстрації державного акту на право постійного користування землею ІІ-ДН №003982 від 09.02.1997 у встановлений законодавством спосіб та на відсутність відомостей про право користування ТОВ «Еліта» земельною ділянкою на Публічній земельній карті України. Крім того, зазначив, що вказаний державний акт був виданий 09.12.1997 Малому приватному підприємству «Еліта», а позивачем по справі є Товариство з обмеженою відповідальністю «Еліта», дата державної реєстрації якого згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 29.04.2003. Доказів правонаступництва позивачем не надано, крім того це питання було предметом розгляду у господарській справі №1/225а. За змістом відзиву на позов представник відповідача зазначив, що ним здійснено адвокатські запити до Покровської міської ради та позивача, відповіді на які, станом на подання відзиву до суду, відповідачем не отримані. Моральна шкода, на думку відповідача, не підлягає відшкодуванню у зв`язку з тим, що позивачем не доведено, що поширені відповідачем факти не відповідають дійсності.

Ухвалою суду від 24.11.2020 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів до 28.01.2021, відкладено підготовче засідання на 08.12.2020, позивачу продовжено строк для подання до суду відповіді на відзив з урахуванням вимог викладених у ст. 166 ГПК України та доказів, які мають значення для вирішення справи до 08.12.2020, відповідачу встановлено строк для подання заперечень на відповідь на відзив та доказів, які мають значення для вирішення справи.

07.12.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній посилався в тому числі на те, що відзив позивача не містить вказівки на незгоду з обставинами, на яких ґрунтуються позовні вимоги, зокрема що відповідач розповсюджував інформацію, яку позивач вважає недостовірною у ефірі телеканалу Капрі, а також, що ця інформація була розміщена у мережі Інтернет на відповідних сайтах. Також зазначив, що відповідач не надав жодного доказу на підтвердження достовірності інформації, які він розповсюджує; адвокатські запити були здійснені після відкриття провадження у цій справі, що свідчить про намагання останнього зібрати докази на обґрунтування власної позиції; розповсюджуючи недостовірну інформацію, відповідач не мав жодного документу на її обґрунтування. Крім того, посилався на те, що факт правонаступництва неодноразово досліджувався судовими інстанціями в аспекті законності користування позивачем земельною ділянкою на підставі Державного акту.

08.12.2020 на електрону адресу суду від відповідача надійшла заява від 08.12.2020, в якій останній зазначив на неможливість виконати ухвалу господарського суду Донецької області від 24.11.2020 та надати відповідний фрагмент відеозапису з огляду на його незбереження.

08.12.2020 від відповідача надійшло клопотання про витребування доказів від 07.12.2020, в якому останній, посилався на необхідність отримання доказів, які підтвердять чи спростують наявність у позивача права постійного користування земельною ділянкою, факт перебування у позивача у користуванні земельної ділянки на підставі Державного акту про право постійного користування землею від 09.12.1997 серії ІІ-ДН №003983, наявність або відсутність статусу ринку у позивача та права отримувати плату від продавців за свої послуги, факт відсутності правонаступництва у ТОВ «Еліта» прав та обов`язків МПП «Еліта».

Ухвалою суду від 08.12.2020 відкладено підготовче засідання на 24.12.2020, позивачу продовжено строк для подання до суду доказів, які мають значення для вирішення справи, відповідачу продовжено строк для подання до суду заперечення на відповідь на відзив та доказів, які мають значення для вирішення справи. У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Телебачення «Капрі» про витребування доказів відмовлено з підстав, викладених в ухвалі.

На електронну пошту суду 24.12.2020 надійшло клопотання представника відповідача про долучення доказів до матеріалів справи, а саме:

- відповіді №29-5-0.2-6225/2-20 від 08.12.2020 ГУ Держгеокадастру у Донецькій області;

- відповіді №01-29-5268 від 08.12.2020 Покровської міської ради Донецької області;

- копії рішення виконавчого комітету Красноармійської міської ради №24 від 21.01.2004 «Про надання приватному підприємцю Павлік Р.О. земельної ділянки в оренду на території центрального ринку»;

- копії рішення Красноармійської міської ради від 04.03.1998 «Об отмене решения исполнительного комитета городского совета №594 от 26.11.1997 «Про передачу земельної ділянки за матеріалами інвентаризації земель МПП «Еліта» під розміщення центрального колгоспного ринку»;

- копії рішення виконавчого комітету Краснармійскої міської ради №594 від 26.11.1997 «Про передачу земельної ділянки за матеріалами інвентаризації земель МПП «Еліта» під розміщення центрального колгоспного ринку».

Ухвалою суду від 24.12.2020 закрито підготовче провадження у справі №905/1806/20 та призначено розгляд справи по суті на 28.01.2020.

28.01.2021 на електрону адресу суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. В обґрунтування клопотання представник відповідача посилалась на зайнятість в іншому судовому процесі у Краматорському міському суді Донецької області.

За змістом правової позиції Вищого господарського суду України, викладеної в п.3.9.2 постанови №18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у випадку нез`явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв`язку з відсутністю його представника (з причин, пов`язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.).

При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах.

Суд зазначає, що неявка у судове засідання однієї з сторін, належним чином повідомленої про час і місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені статтями 202, 216 Господарського кодексу України. При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Так, враховуючи суть спору, а також належне забезпечення з боку суду можливості сторін для реалізації своїх процесуальних прав, наявність в матеріалах справи позицій по суті спору обох сторін, викладених в заявах по суті, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та існуючу можливість розглянути її за наявними в справі матеріалами, в даному судовому засіданні.

У судове засідання 28.01.2021 представники сторін не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, господарський суд

В С Т А Н О В И В

11.09.2020 в ефірі телеканалу «КАПРІ», трансляцію якого здійснює відповідач, було поширено інформацію, відповідно до якої повідомляється, що:

1) ТОВ «Еліта» не має права брати «гроші за місце»;

2) ТОВ «Еліта» документально не є власником ринку.

Позивач зазначає, що розповсюджена відповідачем інформація не відповідає дійсності та негативно впливає на ділову репутацію позивача.

На підтвердження факту поширення вищезазначеної інформації позивач надав запис на електронному носії CD-R сюжету ефіру, який транслювався на телеканалі КАПРІ 11.09.2020.

Відповідач не надав заперечень проти зазначеного запису, наданого позивачем у якості доказу поширення інформації в програмі «КАПРІ News Новости Покровска».

Позивач звертався до відповідача із заявою №11/09-20 від 17.09.2020 з вимогою про спростування (згідно ст. 64 Закону України «Про телебачення і радіомовлення») недостовірної інформації, яка стосується Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліта» та яка була поширена відповідачем у власному ефірі та у мережі Інтернет 11.09.2020. В заяві позивач зазначив, що відомостями, які не відповідають дійсності та негативно впливають на ділову репутацію ТОВ «Еліта» є висловлювання: 1) ТОВ «Еліта» не має права брати «гроші за місце»; 2) ТОВ «Еліта» документально не є власником ринку.

В матеріалах справи міститься відповідь від 23.09.2020 відповідача на вказану заяву, в якій останній зазначив, що для розміщення достовірної інформації про те, що ТОВ «Еліта» є власником земельної ділянки, на якій розташований Покровський центральний ринок, позивачу необхідно надати документи на підтвердження права на земельну ділянку, у тому числі витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 48 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» усі передачі, які телерадіоорганізація транслювала чи ретранслювала або забезпечувала їх трансляцію чи ретрансляцію у повній та незмінній формі третьою особою (оператором телекомунікацій), повинні бути записані і зберігатися протягом 14 днів від дати їх розповсюдження, якщо у цей строк не надійшло скарги щодо їхнього змісту. У разі подання скарги щодо змісту передачі її записи зберігаються до того часу, поки скаргу не буде розглянуто і рішення стосовно неї не буде прийнято у визначеному порядку.

Судом витребовувався у відповідача запис програми «КАПРІ News Новости Покровска», яка була в ефірі телеканалу КАПРІ 11.09.2020, із фрагментом з 15 хвилини 40 секунд по 15 хвилину 55 секунду. При цьому судом в ухвалі було зауважено, що враховуючи звернення позивача до відповідача зі скаргою у встановлений чотирнадцятиденний строк щодо змісту передачі та приписи ст. 48 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» , відповідний запис повинен бути збережений.

Відповідач в заяві від 08.12.2020 зазначив про неможливість виконання ухвали суду щодо надання відповідного фрагменту відеозапису, оскільки протягом 14 днів ніяких скарг на ефір не надходило, у зв`язку з чим вказаний запис не зберігся.

Твердження відповідача про не надходження скарг на зміст передачі протягом 14 днів від дати її розповсюдження не відповідає дійсності та спростовується матеріалами справи.

Позивач також звертався до відповідача з заявою про надання фрагменту запису програми «КАПРІ News Новости Покровска», яка була в ефірі телеканалу КАПРІ 11.09.2020, із фрагментом з 15 хвилини 40 секунд по 15 хвилину 55 секунду, яка була залишена останнім без відповіді та задоволення.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому останній посилався на те, що висвітлювана ним інформація не є недостовірною.

Будь-яких заперечень щодо використання ним в ефірі висловлювань «ТОВ «Еліта» не має права брати «гроші за місце»» та «ТОВ «Еліта» документально не є власником ринку» відповідач не навів.

Відповідно до ч.4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до приписів статті 91 ЦК України юридична особа здатна мати такі ж права та обв`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Таким чином, юридична особа так само як і фізична особа має право на спростування недостовірної інформації відповідно до ст. 277 ЦК України та право на недоторканість ділової репутації відповідно до ст.299 ЦК України.

Згідно ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Отже, згідно з наведеними нормами права, негативна інформація вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Особа має право на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації та й у той же спосіб.

Таким чином, позивач повинен довести лише факт поширення інформації, а відповідач її достовірність.

Під час дослідження доказів судом переглянуто відеозапис програми від 11.09.2020 телеканалу «Капрі», трансляцію якого здійснювало Товариство з обмеженою відповідальністю «Телебачення «Капрі». Судом встановлено, що запис програми містить інформацію щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліта», яку позивач просить спростувати.

Суд також звертає увагу на порушення відповідачем приписів ч.ч. 4, 5 ст. 48 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» та безпідставне видалення відеозапису спірної програми, яка була в ефірі телеканалу ІНФОРМАЦІЯ_1 , з огляду на наявність заперечень щодо її змісту зі сторони позивача.

Судом було здійснено перехід за посиланнями в мережі Інтернет, зазначеними позивачем у позовній заяві, на платформі Youtube.com, в соціальній мережі Facebook та на сторінці Товариства з обмеженою відповідальністю «Телебачення «Капрі».

За результатами переходу за посиланнями на власну сторінку відповідача та на Youtube - «Відео недоступно. Автор обмежив доступ до відео», на Facebook «Сторінка не знайдена». Тобто, відповідач на різних ресурсах видалив відео або обмежив доступ до нього.

Суд також враховує відсутність будь-яких заперечень відповідача щодо використання ним в ефірі висловлювань «ТОВ «Еліта» не має права брати «гроші за місце» та «ТОВ «Еліта» документально не є власником ринку» або щодо розміщення відео зі спірним сюжетом на власній сторінці, в соціальній мережі Facebook та на платформі Youtube.

Таким чином, факт поширення відповідачем інформації, зокрема наступного змісту: «ТОВ «Еліта» не має права брати «гроші за місце» та «ТОВ «Еліта» документально не є власником ринку» є доведеним.

Правові засади інформаційної діяльності визначені Законом України «Про інформацію». Вказаний Закон встановлює загальні правові основи одержання, використання, поширення та зберігання інформації, закріплює право особи на інформацію в усіх сферах суспільного і державного життя України, а також систему інформації, її джерела, визначає статус учасників інформаційних відносин, регулює доступ до інформації та забезпечує її охорону, захищає особу та суспільство від неправдивої інформації.

За приписами ч. 1 ст. 200 ЦК України, які кореспондуються з приписами ст. 1 Закону України «Про інформацію», інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Згідно ст.2 Закону України «Про інформацію» основними принципами інформаційних відносин є, зокрема, достовірність і повнота інформації.

Суб`єктами інформаційних відносин на підставі ст. 4 Закону України «Про інформацію» є: фізичні особи; юридичні особи; об`єднання громадян; суб`єкти владних повноважень, а об`єктом інформаційних відносин є інформація.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Частинами 1-2 ст.7 Закону України «Про інформацію» встановлено, що право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Кожен згідно ст.68 Конституції України зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Водночас, ст. 32 Конституції України передбачено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації.

Особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством (ч. 1 ст. 201 ЦК України).

Юридична особа на підставі ч. 1 ст. 94 ЦК України має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що 19.11.1993 між Донецькою обласною спілкою споживчих товариств (продавець) та Малим підприємством «Еліта» (покупець) укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого покупець придбав Красноармійський колхозний ринок.

В розділі 12 вказаного договору містяться реквізити сторін, зокрема покупця: «Мале підприємство «Еліта», м. Красноармійськ Донецької області, р/рахунок №334497 Промінвестбанк».

Договір підписаний зі сторони покупця директором ОСОБА_1 , підпис директора скріплений печаткою Багатопрофільного виробничо-комерційного торгово-закупівельного приватного підприємства «Еліта».

Судами неодноразово встановлювався факт реорганізації Багатопрофільного виробничо-комерційного торгово-закупівельного приватного підприємства «Еліта» в межах судових справ №12/165а, №1/225а, №2а-32/09/0529.

Так, судами було встановлено, що рішенням засновника Багатопрофільного виробничо - комерційного торгово - закупівельного приватного підприємства «Еліта» м.Димитрів Халапсус Л. Г. від 21.04.2003 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Еліта» м. Красноармійськ було створене в процесі реорганізації Багатопрофільного виробничо - комерційного торгово - закупівельного приватного підприємства «Еліта». Реорганізація відбулась шляхом виділення з Багатопрофільного виробничо - комерційного торгово - закупівельного приватного підприємства «Еліта» Приватного підприємства Ринок «Шахтарський» (п. 1.1 рішення) і перетворення Багатопрофільного виробничо - комерційного торгово - закупівельного приватного підприємства «Еліта» у Товариство з обмеженою відповідальністю «Еліта» (п. 1.2 рішення). Відповідно до п. 1.3 рішення засновника, зокрема, Товариство з обмеженою відповідальністю «Еліта» є правонаступником Багатопрофільного виробничо - комерційного торгово - закупівельного приватного підприємства «Еліта» відповідно майна, прийнятого згідно розподільчого балансу. Розпорядженням міського голови Димитрівської міської ради від 29.04.2003 №129р Багатопрофільне виробничо - комерційне торгово - закупівельне приватне підприємство «Еліта» було перереєстроване у Товариство з обмеженою відповідальністю «Еліта».

В матеріалах справи міститься Статут Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліта» у новій редакції, в п. 2.1 якого закріплено, що товариство є повним правонаступником прав та обов`язків Багатопрофільного виробничо - комерційного торгово - закупівельного приватного підприємства «Еліта» згідно діючому законодавству та домовленості засновників.

Вказане зазначається й відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Стосовно доводів відповідача про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Еліта» зареєстровано 29.04.2003, суд звертає увагу на те, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю «Еліта» перебуває на податковому обліку з 1993 року, на обліку в органах статистики з 14.02.1995.

Крім того, Красноармійським міжрайонним прокурором в інтересах держави в особі Фонду державного майна України оскаржувалась дійсність вищевказаного договору купівлі-продажу Красноармійського колгоспного ринку від 19.11.1993, укладеного між Донецькою обласною спілкою споживчих товариств та МП «Еліта», в межах господарської справи №8/353пд. Постановою Вищого господарського суду України від 18.05.2006 залишено без змін рішення господарського суду Донецької області від 01.02.2006 про відмову у задоволенні позову. Судами було встановлено, що передача ТОВ «Еліта», як правонаступнику МП «Еліта», Красноармійського колгоспного ринку (згідно з актом 1987) не суперечила діючому на той час законодавству, внаслідок чого ТОВ «Еліта» набуло право власності на вказане майно.

За даними витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю «Еліта» здійснює наступні види діяльності: 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (основний); 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; 46.39 Неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами. Керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліта» є ОСОБА_2 .

Доказів на підтвердження того, що позивач не є власником ринку відповідачем не надано.

Відповідно до ст. 64 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» якщо в телерадіоорганізації відсутні достатні докази того, що поширені нею відомості відповідають дійсності, вона зобов`язана терміново їх спростувати.

Як вже зазначалось вище, позивач звертався до відповідача з вимогою про спростування наступних висловлювань: 1) ТОВ «Еліта» не має права брати «гроші за місце»; 2) ТОВ «Еліта» документально не є власником ринку.

Однак, відповідач листом від 23.09.2020 відмовив у спростуванні інформації, посилаючись на відсутність документів на підтвердження права власності на земельну ділянку, на якій розташований Покровський центральний ринок. Зазначив, що для спростування недостовірної інформації позивачу необхідно надати документи на земельну ділянку та її власника. Підстав для відмови у спростуванні висловлювання, шо позивач є власником ринку відповідачем взагалі не наведено.

09.12.1997 Малому приватному підприємству «Еліта» був виданий Державний акт на право постійного користування землею серії ІІ-ДН №003982, зареєстрований в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №53, для розміщення центрального колгоспного ринку у м. Красноармійську.

Під час розгляду справи сторони на підтвердження своїх позицій посилались на певні судові рішення із суперечливими висновками щодо правомірності користування позивачем земельною ділянкою на підставі державного акту про право постійного користування землею від 09.12.1997 ІІ-ДН №003982.

Так, в межах господарської справи №12/165а досліджувалось зокрема питання правомірності користування ТОВ «Еліта» земельною ділянкою площею 5,1428 га, як правонаступником МПП «Еліта». У рішенні господарського суду Донецької області від 10.06.2008 та постанові Вищого господарського суду України від 11.12.2008 суди зазначали про недоведеність переходу права користування земельною ділянкою площею 5,1428 га до Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліта», як до правонаступника Малого приватного підприємства «Еліта».

В межах адміністративної справи №2а-52/09/0529 зокрема досліджувалось питання правомірності користування ТОВ «Еліта» земельною ділянкою на підставі державного акту про право постійного користування землею від 09.12.1997 ІІ-ДН №003982. Так, суди першої, апеляційної та касаційної інстанції в даній справі дійшли висновку про правомірність користування земельною ділянкою ТОВ «Еліта», як правонаступником МПП «Еліта». Такі висновки відображені в постанові Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 04.08.2009, ухвалі Донецького апеляційного адміністративного суду від 03.11.2009 та ухвалі Вищого адміністративного суду України від 21.04.2011.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Факти, передбачені наведеною нормою, мають для суду преюдиціальний характер. Преюдиціальність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, позаяк їх вже встановлено у рішенні, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву законність судового акта, який вступив у законну силу.

Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме фактам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), але не правовій оцінці таких фактів, здійсненій іншим судом чи іншим органом, який вирішує господарський спір.

Крім того, суд звертає увагу, що предметом спору у вищевказаних справах не було визнання права користування земельною ділянкою за Товариством з обмеженою відповідальністю «Еліта».

Враховуючи, що в межах даної справи судом досліджується достовірність висловлювань відповідача: 1)ТОВ «Еліта» не має права брати «гроші за місце»; 2) ТОВ «Еліта» документально не є власником ринку, питання щодо права користування позивачем земельною ділянкою площею 5,1428 га не є предметом розгляду та не входить в предмет доказування.

Стосовно висловлення відповідача «ТОВ «Еліта» не має права брати "гроші за місце"» суд зазначає наступне.

Рішенням Красноармійської міської ради №6/6-2 від 26.04.2011 затверджено Правила торгівлі на ринках зокрема міста Красноармійськ (на теперішній час Покровськ).

Пунктом 1 Правил торгівлі на ринках встановлено, що вказані правила визначають вимоги щодо функціонування створених в установленому порядку ринків, організації оптового та роздрібного продажу на них сільгосппродуктів, продовольчих і непродовольчих товарів, худоби, тварин, кормів тощо, надання послуг, додержання ветеринарних, санітарних, протипожежних вимог і правил безпеки праці на ринках, прав споживачів і вимог податкового законодавства.

Згідно п.3 вказаних правил торгівлю на ринках можуть здійснювати фізичні особи та суб`єкти господарювання (далі продавці).

Відповідно до п. 21 Правил продавці на ринках зобов`язані сплачувати послуги ринку за утримання торгового місця. Справляння плати за утримання торговельного місця в належному стані й інші послуги ринку здійснюють касири та контролери ринку з видачею касових чеків. Послуги ринку за утримання торгового місця сплачуються продавцем до зайняття торговельного місця.

Таким чином, оскільки Правилами торгівлі на ринках, затвердженими органом місцевого самоврядування, встановлено обов`язок продавців сплачувати послуги ринку за утримання торгового місця, поширене відповідачем висловлювання «ТОВ «Еліта» не має права брати "гроші за місце"» є недостовірним.

За приписами ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до положень ст. 34 ГК України, дискредитацією суб`єкта господарювання є поширення у будь-якій формі неправдивих, неточних або неповних відомостей, пов`язаних із особою чи діяльністю суб`єкта господарювання, які завдали або могли завдати шкоди діловій репутації суб`єкта господарювання.

Відповідно до ч. 4 ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Згідно абз. 3 ч. 6 ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Причому, відповідно до ч. 7 ст.277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

З системного аналізу чинних норм законодавства в сфері інформації вбачається, що сам факт встановлення інформації про особу, як такої що є недостовірною вже порушує законодавчий принцип достовірності інформації та вводить в оману всіх суб`єктів інформаційних відносин, - а особа про яку поширено недостовірну інформацію має беззаперечне право (в т. ч. гарантоване Конституцією України) звернутися до суду з метою спростувати таку недостовірну інформацію про себе.

Отже, в будь-якому випадку, недостовірна інформація про особу вже сама по собі як негативне явище порушує особисті немайнові права особи.

Згідно ст. 47 Закону України «Про інформацію» відповідальність за порушення законодавства про інформацію несуть особи, винні у вчинені таких порушень, як надання інформації, що не відповідає дійсності, поширенні відомостей, що не відповідають дійсності, ганьблять честь і гідність особи.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Разом з тим, визначення змісту ділової репутації залежить від природи її суб`єкта, а чинне законодавство не містить універсального та чіткого її визначення, оскільки поняття ділової репутації є морально-етичною категорією.

Згідно абз. 2 п. 15 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» 27.02.2009 N 1 зазначається, що під поширенням інформації слід розуміти опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

У пункті 15 Постанови пленуму від 27.02.2009 №1 також зазначено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь- який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Аналізуючи всі обставини та положення законодавства в їх сукупності суд вважає, що в даному випадку наявний юридичний склад правопорушення (згідно п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 N1), розповсюджені відповідачем інформація, а саме «ТОВ «Еліта» не має права брати «гроші за місце» та «ТОВ «Еліта» документально не є власником ринку» є недостовірною і підлягає спростуванню.

Разом з тим, суд не погоджується зі змістом оголошення, яке позивач вимагає відповідача поширити в спростування, та вважає за необхідне виключити з нього державний акт від 09.12.1997 ІІ-ДН №003982 як підставу права власності на Центральний ринок м.Покровська, оскільки, по-перше акт на постійне право користування землею не підтверджує право власності на ринок, а по-друге, як зазначалось вище, право користування земельною ділянкою площею 5,1428 га позивачем не є предметом розгляду та не входить в предмет доказування у даній справі.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача компенсації завданої моральної шкоди у розмірі 200000,00 гривень суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно п.4 ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні ділової репутації юридичної особи.

Відповідно до п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 "Про судову практику в справах про (відшкодування моральної (немайнової) шкоди" встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб.

Поширенням відповідачем в прямому ефірі на телебаченні неправдивої інформації про позивача, а саме: «ТОВ «Еліта» не має права брати "гроші за місце"» та «ТОВ «Еліта» документально не є власником ринку», завдано моральної шкоди позивачу внаслідок приниження ділової репутації, оскільки поширена інформація підриває авторитет позивача у місті й області та позиціонує ТОВ «Еліта» як таке, що порушує права підприємців та незаконно володіє Центральним ринком м. Покровська.

Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як вбачається з установлених судом фактичних даних, заподіяння позивачеві моральної шкоди, негативний вплив на його ділову репутацію це невідворотний результат протиправної поведінки відповідача як суб`єкта інформаційної діяльності у сфері телебачення. У зв`язку з зазначеним суд погоджується з позивачем про наявність підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди, завданої з вини відповідача неправомірними діями по поширенню щодо позивача неправдивої інформації, що негативно вплинуло на ділову репутацію та авторитет позивача у місті й області та у відносинах з підприємцями.

Враховуючи характер спірних правовідносин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості суд вважає, що позовна вимога позивача про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню в сумі 5000,00 гривень.

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Салов проти України» від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наведених вище підстав.

Інші доводи та заперечення сторін судом розглянуті та відхилені як такі, що на результат вирішення спору часткове задоволення позовних вимог з наведених вище підстав, впливу не мають.

Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідача, то витрати по сплаті судового збору в сумі 4204,00 гривень відповідно до ст. 129 ГПК України слід віднести на нього.

Керуючись статтями 12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 96, 129, 130, 185, 191, 231, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліта» () до Товариства з обмеженою відповідальністю «Телебачення «Капрі» () про спростування відомостей та стягнення моральної шкоди у розмірі 200 000,00 гривень задовольнити частково.

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Телебачення «Капрі» (85301, Донецька область, місто Покровськ, вулиця Захисників України, будинок 6; ) спростувати недостовірну інформацію, яка стосується Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліта» (85322, Донецька область, місто Мирноград, вулиця Ватутіна, будинок 18; ) у власному ефірі та у мережі Інтернет на власній сторінці, а також на платформі Youtube та соцмережі Facebook шляхом оголошення такого тексту: «Товариство з обмеженою відповідальністю «Еліта» на підставі договору купівлі-продажу від 19.11.1993 є законним власником Центрального ринку м. Покровська. Товариство з обмеженою відповідальністю «Еліта» відповідно до п.21 Правил торгівлі на ринках міст Красноармійська, Родинське, затверджених рішенням Красноармійської міської ради від 26.04.2011 №6/6-2, на законних підставах має право отримувати від продавців плату за свої послуги».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Телебачення «Капрі» (85301, Донецька область, місто Покровськ, вулиця Захисників України, будинок 6; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліта» (юридична адреса: 85322, Донецька область, місто Мирноград, вулиця Ватутіна, будинок 18; адреса для листування: 85302, Донецька область, місто Покровськ, вулиця Тургенєва, будинок 1; ) компенсацію моральної шкоди в сумі 5000,00гривень, відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 4204,00 гривень.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

У судовому засіданні 28.12.2020 підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписано 08.02.2021.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Еліта» (юридична адреса: 85322, Донецька область, місто Мирноград, вулиця Ватутіна, будинок 18; адреса для листування: 85302, Донецька область, місто Покровськ, вулиця Тургенєва, будинок 1; )

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Телебачення «Капрі» (85301, Донецька область, місто Покровськ, вулиця Захисників України, будинок 6; )

Суддя С.М. Фурсова