РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.02.2021Справа № 910/18889/20
За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова група "Ю.БІ.АЙ-КООП"

про стягнення 4333,98 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Без виклику представників сторін (судове засідання не проводилось).

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано позов про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 21676,71 грн. з відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, оскільки відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не відшкодував позивачу шкоду, завдану страхувальником Відповідача внаслідок ДТП.

Також Позивачем було заявлено у позові санкції у сумі 4333,98 грн. (пеня, 3% річних та інфляційні збитки), оскільки Відповідачем з моменту отримання вимоги не було ні сплачено матеріальної шкоди, ні надано відмови щодо оплати.

Вказану позовну заяву судом було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

11.01.2021 та 12.01.2021 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли письмові пояснення та додаткові письмові пояснення по справі, з яких вбачається, що відповідачем було здійснено оплату страхового відшкодування у сумі 21676,71 грн. на підтвердження чого додані копії платіжних доручень від 24.12.2020 на суму 11676,71 грн., від 29.12.2020 на суму 1000 грн. та від 04.01.2021 на суму 9000 грн.

Разом з тим, відповідач зазначає, що ним було сплачено страхове відшкодування в межах строків встановлених законодавством та позивач безпідставно звернувся із даним позовом, однак відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження того коли ним було отримано від позивача заяву про виплату страхового відшкодування.

Так, з матеріалів позовної заяви вбачається, що позивачем направлялася заява про виплату страхового відшкодування відповідачу на адресу: м. Київ, вул. Межигірська, 87-А, літ Б, однак жодних пояснень чи підтверджень щодо наявності у відповідача вказаної адреси як поштової, позивачем не було надано, оскільки відповідно до матеріалів справи та витягу з ЄДРЮОФОПГФ місцем реєстрації відповідача є інша адреса.

Ухвалою суду від 25.01.2021 зобов`язано відповідача направити на адресу позивача письмові пояснення та додаткові письмові пояснення, що були подані до суду 11.01.2021 та 12.01.2021, докази чого надати суду та надати суду письмові пояснення з приводу того, коли ним було отримано заяву від позивача про виплату страхового відшкодування за полісом №АО0765790, на підтвердження чого надати відповідні докази.

Крім того, зобов`язано позивача надати суду письмові пояснення з приводу оплати відповідачем суми страхового відшкодування та поснення чому позивачем було направлено заяву про виплату страхового відшкодування відповідачу на адресу: м. Київ, вул. Межигірська, 87-А, літ Б.

Встановлено сторонам строк для надання вказаних пояснень та доказів протягом 5-ти днів з дня отримання даної ухвали.

На виконання вимог ухвали від 25.01.2021 відповідач надав суду докази на підтвердження направлення позивачу письмових пояснень, які були подані до суду раніше, також відповідач зазначив, що позивач не надсилав на його адресу за місцем реєстрації вимоги про сплату страхового відшкодування.

Позивачем станом на день ухвалення даного рішення жодних пояснень на виконання вимог ухвали суду від 25.01.2021 не надходило.

Ухвалою суду від 11.02.2021 було закрито провадження у даній справі в частині стягнення страхового відшкодування у сумі 21676,71 грн.

Отже, спір у даній справі підлягає розгляду в межах штрафних санкцій у сумі 4333,98 грн. (пеня, 3% річних та інфляційні збитки) заявлених позивачем за невиконання відповідачем вимоги зі сплати страхового відшкодування.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

13.09.2019 у місті Києві на вул. Заболотного поблизу будинку №15 сталася ДТП (страховий випадок) внаслідок якого було пошкоджено автомобіль «Kia Cerato» д.р.н. НОМЕР_1 (застрахований автомобіль), який станом на момент ДТП був застрахований Позивачем на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту від 13.03.2019.

Позивачем до позовної заяви надано докази на підтвердження факту скоєння ДТП, постанову Голосіївського районного суду, яка підтверджує, що виновником ДТП визнано водія ОСОБА_1 , який керував автомобіля «Kia Magentis» д.р.н. НОМЕР_2 .

Внаслідок ДТП було пошкоджено застраховний автомобіль та позивачем відшкодовано вигодонабувачу за договором добровільного страхування ремонт застрахованого автомобіля у сумі 21676,71 грн.

Вищевказані обставини підтверджуються наданими позивачем з позовом належними доказами та відповідачем не оспорюється.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відтак, позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув права потерпілої особи в межах здійсненої виплати.

На час скоєння вищевказаної ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 , який керував автомобілем «Kia Magentis» д.р.н. НОМЕР_2 , на законних підставах була застрахована відповідачем на підставі договору (полісу) АО/0765790 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ (ліміт відповідальності за шкоду по майну - 100000 грн., франшиза - 0 грн.).

Отже, на відповідача вказаним полісом покладено обов`язок з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації водієм ОСОБА_1 , який керував автомобілем «Kia Magentis» д.р.н. НОМЕР_2 , на час ДТП, з урахуванням франшизи.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було складено заяву про виплату страхового відшкодування від 01.10.2019 та направлено її відповідачу на адресу: м. Київ, вул. Межигірська, 87-А літ. Б.

Також, в матеріалах справи міститься зворотне повідомлення про вручення відповідної заяви, з якого вбачається, що заяву було отримано 03.10.2019, однак в найменуванні адресата одержувача вказано не повне найменування відповідача (АТ СК «Ю Бі Ай) та адреса: м. Київ, вул. Межигірська, 87-А літ. Б.

Разом з тим, матеріалами справи не підтверджується, що вказана адреса на яку було відправлено заяву про страхове відшкодування є поштовою чи юридичною адресою відповідача.

Судом було зроблено витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 20.01.2021 та встановлено, що станом на 01.10.2019 адресою місця реєстрації відповідача була: вул. Бастіонна, 5/13 у м. Києві, яка і наразі є адресою місцязнаходження відповідача.

Статтею 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" передбачено, що Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців з Єдиного державного реєстру.

Згідно з частинами 1, 4 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи або її відокремленого підрозділу, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, фізичної особи - підприємця, у тому числі під час провадження ними господарської діяльності та відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах.

Відповідач у своїх письмових поясненнях заперечує факт направлення позивачем на його адресу реєстрації відповідної заяви про виплату страхового відшкодування.

Звертаючись до суду із позовом про стягнення з відповідача страхового відшкодування, позивачем було нараховано штрафні санкції (3157,93 грн. пені, 586,34 грн. 3% річних та 589,71 грн.) у зв`язку із порушенням відповідачем свого зобов`язання оплатити розмір страхового відшкодування у встановлені законом строки починаючи з дня отримання заяви про виплату страхового відшкодування.

Виходячи з положень статті 610, частини 1 статті 612, статті 611 ЦК України, частини 2 статті 193 ГК України, у випадку порушення зобов`язання особою на яку законом чи договором покладено таке зобов`язання, до неї можуть застосовуватися правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 76, ст. 78, ст. 79 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Належність доказів це спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини. При цьому, питання про належність доказів остаточно вирішується судом (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.06.2019 зі справи № 910/4055/18, від 16.04.2019 зі справи № 925/2301/14).

Досліджуючи та оцінюючи надані сторонами до справи докази на підтвердження чи спростування викладених ними обставин, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази не підтверджують факту направлення ним на адресу місця реєстрації відповідача заяви про виплату страхового відшкодування за полісом АО0765790, а також позивачаем не доведено, що адреса на яку він направляв відповідну заяву є поштовою адресою відповідача.

У зв`яку з наведеним та враховуючи надані докази, позивачем не доведено, що відповідачем було порушено своє зобов`язання з оплати страхового відшкодування у строки, які розраховані позивачем, а отже підстави для нарахування та стягнення з відповідача заявлених штрафних санцій (3157,93 грн. пені, 586,34 грн. 3% річних та 589,71 грн.) у суду відсутні.

Судові витрати, у які позивачем включено лише витрати по оплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись статтями ст.ст. 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя Сташків Р.Б.