УХВАЛА

м. Київ

08.02.2021Справа № 910/18878/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Васильченко Т.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Інжинірингова компанія «Гіпер» про забезпечення доказів у справі №910/18878/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інжинірингова компанія «Гіпер»

до Малого підприємства «Аві» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю

та Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Атон-ХХІ»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Публічне акціонерне товариство АБ «Укргазбанк»

про розірвання договору поставки, стягнення 2052914,79 грн та витребування майна

Представники учасників справи:

від позивача: не з`явився;

від відповідача-1: не з`явився;

від відповідача-2: не з`явився;

від третьої особи: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інжинірингова компанія «Гіпер» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Малого підприємства «Аві» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Атон-ХХІ» (далі - відповідач-2) про стягнення 2052914,79 грн, розірвання договору поставки №СК-10/0719 від 01.07.2019 та витребування майна.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в порушення взятих на себе зобов`язань за договором поставки №СК-10/0719 від 01.07.2019 відповідач-1 незаконно передав складові деталі сушарок для деревини GIPER 75/F/4-9/C2/T/V відповідачу-2, які є власністю позивача, чим позбавив позивача законних майнових прав на належне йому майно, на оплату вартості замовленого устаткування і монтажних та пусконалагоджувальних робіт.

У зв`язку з цим, позивач просить розірвати договір поставки №СК-10/0719 від 01.07.2019, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інжинірингова компанія «Гіпер» та Малим підприємством «Аві» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю та витребувати з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Атон-ХХІ» змонтовані складові деталі 2-х сушарок для деревини GIPER 75/F/4-9/C2/T/V та стягнути з відповідача-1 пеню у розмірі 418239,87 грн, 3% річних у розмірі 86389,00 грн, інфляційні втрати у розмірі 57050,72 грн, борг за частково виконані монтажні роботи у розмірі 133135,20 грн та вартість демонтажних робіт у розмірі 268600,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.12.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №910/18878/20 та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 22.12.2020.

В судовому засіданні 22.12.2020 суд, у відповідності до частини 4, 5 статті 233 ГПК України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про залучення Публічного акціонерного товариства АБ «Укргазбанк» в якості 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача та відкладення підготовчого засідання на 19.01.2021.

В судовому засіданні 19.01.2021 суд, у відповідності до частини 4, 5 статті 233 ГПК України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про відкладення підготовчого засідання на 02.02.2021.

19.01.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на комплектуючі 2-х сушарок для деревини GIPER 75/F/4-9/C2/T/V з алюмінієвих сплавів та нержавіючої сталі і на монтажні ліса у кількості 2 шт, що знаходяться за адресою Київська обл., м. Боярка, вул. Магістральна, 5Д, з наведенням переліку комплектуючих на 152 позиції, а також забороною відповідачу-2 та Фізичній особі-підприємцю Халілову Ернесу Нєжмійовичу здійснювати особисто або з залученням третіх осіб демонтаж, переміщення, вивезення комплектуючих 2-х сушарок для деревини GIPER 75/F/4-9/C2/T/V та монтажних лісів у кількості 2 шт.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.01.2021 у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

В судовому засіданні 02.02.2021 суд, у відповідності до частини 4, 5 статті 233 ГПК України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та оголошення перерви до 16.02.2021.

При цьому, 02.02.2021 від позивача надійшла заява про забезпечення доказів шляхом заборони відповідачу-2 та Фізичній особі-підприємцю Халілову Ернесу Нєжмійовичу здійснювати особисто або із залученням третіх осіб демонтаж, пошкодження, переміщення, вивезення та будь-які дії, спрямовані на зміну зовнішнього вигляду та/або технічних характеристик комплектуючих 2-х сушарок для деревини GIPER 75/F/4-9/C2/T/V та монтажних лісів у кількості 2-х шт, які знаходяться за адресою: Київська обл., м. Боярка, вул. Магістральна, буд. 5Д.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.02.2021, у відповідності до пункту 9 частини 1 статті 112 Господарського процесуального кодексу України, призначено судове засідання на 08.02.2021 для розгляду заяви позивача про забезпечення доказів.

Представники учасників справи в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

За приписами частини 3 статті 112 ГПК України, заявник та інші особи, які можуть отримати статус учасників справи, повідомляються про дату, час і місце судового засідання, проте їх неявка не перешкоджає розгляду поданої заяви.

Таким чином, неявка представників учасників справи не є перешкодою для розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Інжинірингова компанія «Гіпер» про забезпечення доказів.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Інжинірингова компанія «Гіпер» про забезпечення доказів суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення доказів, виходячи з наступного.

Метою такого процесуального інституту, як забезпечення доказів, є допомога особам, котрі беруть участь у справі, одержати для подання до суду докази, отримання яких у майбутньому може стати неможливим або ускладненим. Забезпечення доказів спрямоване на недопущення їх знищення чи втрати. При цьому такі докази мають існувати на момент подання заяви про забезпечення доказів, і особа, яка подає відповідну заяву, повинна вказати на обставини, що можуть свідчити про те, що в майбутньому певний доказ може бути втрачений, або його стане складніше подати.

Так, у відповідності до вимог статті 110 ГПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви. Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія. Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу.

Зі змісту наведених норм слідує, що суд забезпечує докази за наявності підстав припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Отже, забезпечення доказів - це механізм збору доказів, що гарантує збереження доказів, необхідних для підтвердження певних обставин у справі. При цьому збереження доказів зумовлене існуванням обставин, які свідчать про можливу втрату таких доказів або ускладнення чи неможливість їх подання.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що заяву про забезпечення доказів відрізняє від звичайного клопотання про виклик свідка, витребування доказу, призначення експертизи те, що у ній необхідно вказати на ті обставини, які свідчать про небезпеку того, що надання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим. Саме ці обставини зумовлюють необхідність забезпечення доказів, щоб вони все-таки змогли бути використані для з`ясування обставин у справі.

Забезпечення доказів це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, це насамперед спосіб одночасно запобігти їх імовірній втраті у майбутньому і ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 9901/845/18, від 09.10.2019 у справі №9901/385/19.

При цьому, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (частина 1, 2 статті 73 Господарського процесуального кодексу України).

Приписами частини 1 статті 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 93 Господарського процесуального кодексу України, речовими доказами є предмети матеріального світу, які своїм існуванням, своїми якостями, властивостями, місцезнаходженням, іншими ознаками дозволяють встановити обставини, що мають значення для справи.

Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (частина 1, 2 статті 80 ГПК України).

Згідно із ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Узагальнюючи вищевикладене слід зазначити, що обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

В обґрунтування заяви про забезпечення доказів Товариство з обмеженою відповідальністю «Інжинірингова компанія «Гіпер» вказує на те, що ним, зокрема, заявлено позовні вимоги про витребування майна - складових двох сушарок для деревини GIPER 75/F/4-9/C2/T/V, а предметом доказування у віндикаційних позовах є й обставини, які підтверджують наявність майна в натурі, що перебуває у незаконному володінні відповідача-2. Відтак, оскільки відповідачем-2 вчиняються дії щодо демонтажу цього майна та його передачу за договором відповідального зберігання фізичній особі-підприємцю Халілову Е.Н., що свідчить про знищення речових доказів, просить заборонити відповідачу-2 та Фізичній особі-підприємцю Халілову Е.Н. здійснювати особисто або із залученням третіх осіб будь-які дії (демонтаж, переміщення), спрямовані на зміну зовнішнього вигляду та/або технічних характеристик комплектуючих 2-х сушарок для деревини GIPER 75/F/4-9/C2/T/V та монтажних лісів.

Зі змісту заяви про забезпечення доказів вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Інжинірингова компанія «Гіпер» просить забезпечити докази шляхом здійснення заборони на вчинення будь-яких дій щодо майна, яке є предметом спору.

Дані вимоги не стосуються і не пов`язані із питанням забезпечення доказів у розумінні приписів статті 110 Господарського процесуального кодексу України, оскільки в такому випадку суд не отримує ніякого передбаченого статтею 73 ГПК України доказу, а майно про заборону вчинення дій щодо якого просить позивач, не є доказом у тому числі речовим, як помилково вважає заявник, а є предметом спору. Отже, вимога позивача про заборону вчинити дії не пов`язана і не стосується встановленого законом процесуального механізму отримання доказів, передбачених статтею 73 ГПК України.

Водночас, суд зазначає, що подана заява про забезпечення доказів за своєю суттю є заявою про забезпечення позову, тоді як ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.01.2021 вже було відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Інжинірингова компанія «Гіпер» про забезпечення позову, зокрема, шляхом заборони відповідачу-2 та Фізичній особі-підприємцю Халілову Е.Н. здійснювати особисто або з залученням третіх осіб демонтаж, переміщення, вивезення комплектуючих 2-х сушарок для деревини GIPER 75/F/4-9/C2/T/V та монтажних лісів у кількості 2 шт.

За таких обставин, беручи до уваги вищевикладене в сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення доказів.

Керуючись статтями 73, 74, 80, 86, 93, 110, 111, 112, 136, 137, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Інжинірингова компанія «Гіпер» про забезпечення доказів відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст ухвали складено та підписано 09.02.2021.

Суддя Т.В. Васильченко