ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2021 р. м. Київ Справа № 911/1724/20

Розглянувши матеріали справи за позовом Заступника керівника Кагарлицької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Шарківської сільської ради

до 1) Товариства з додатковою відповідальністю «Синявське»

2) Державного реєстратора сектору державної реєстрації відділу адміністративних послуг Сквирської районної державної адміністрації Київської області Харченко Марини Ігорівни

прo визнання незаконними та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень

Суддя А.Ю. Кошик

За участю секретаря судового засідання Фроль В.В.

За участю представників:

прокуратури: Федоренко О.П.

позивача: не з`явився

відповідача1: не з`явився

відповідача2: не з`явився

Обставини справи:

Господарським судом Київської області розглядається справа за позовом Заступника керівника Кагарлицької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Шарківської сільської ради (надалі позивач) до 1) Товариства з додатковою відповідальністю «Синявське» (надалі відповідач1), 2) Державного реєстратора сектору державної реєстрації відділу адміністративних послуг Сквирської районної державної адміністрації Київської області Харченко Марини Ігорівни (надалі відповідач2) прo визнання незаконними та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.07.2020 року відкрито провадження у справі №911/1724/20 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 30.07.2020 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 27.07.2020 року від представника відповідача1 надійшло клопотання б/н від 27.07.2020 року про продовження строку для подачі відзиву на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 30.07.2020 року підготовче засідання відкладено на 13.08.2020 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 13.08.2020 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву б/н від 12.08.2020 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.08.2020 року підготовче засідання відкладено на 03.09.2020 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 01.09.2020 року від прокуратури надійшли пояснення № 36/3-598-вих-20 від 31.08.2020 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 02.09.2020 року від позивача надійшла заява № 245 від 02.09.2020 року про розгляд справи без участі представника позивача.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 03.09.2020 року продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, підготовче засідання відкладено на 24.09.2020 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 22.09.2020 року від прокуратури надійшла відповідь на відзив № 36/3-652-вих-20 від 21.09.2020 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 22.09.2020 року представником відповідача1 подано докази направлення копії відзиву сторонам б/н від 21.09.2020 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 24.09.2020 року підготовче засідання відкладено на 12.11.2020 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 24.09.2020 року від позивача надійшла відповідь на відзив № 260 від 18.09.2020 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 11.11.2020 року від позивача надійшла заява № 322 від 11.11.2020 року про розгляд справи без участі представника позивача.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.11.2020 року підготовче засідання у справі № 911/1724/20 перенесено на 01.12.2020 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 01.12.2020 року закрито підготовче провадження у справі № 911/1724/20 та призначено справу до судового розгляду по суті на 17.12.2020 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 17.12.2020 року від позивача надійшла заява № 336 від 30.11.2020 року про розгляд справи без участі представника позивача.

У судовому засіданні 17.12.2020 року представник прокуратури позовні вимоги підтримав. Представник відповідача1 проти задоволення позову заперечував.

Позивач та відповідач2, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання 17.12.2020 року не з`явилися.

Згідно зі ст. 217 Господарського процесуального кодексу України про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами суд зазначає в протоколі судового засідання і переходить до судових дебатів.

У судовому засіданні 17.12.2020 року суд закінчив з`ясування обставин та перевірку їх доказами та оголосив про перехід до судових дебатів, які призначені на 14.01.2021 року.

В судовому засіданні 14.01.2021 року представником прокуратури підтримано позовні вимоги в повному обсязі. Представники позивача та відповідачів в судове засідання не з`явились.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У зв`язку з чим, в судовому засіданні 14.01.2021 року судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, у нарадчій кімнаті, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин, Кагарлицькою місцевою прокуратурою в ході аналізу стану додержання вимог земельного законодавства на території Шарківської сільської ради Рокитнянського району Київської області, встановлено порушення вимог законодавства у сфері земельних відносин при відчуженні земель комунальної власності у приватну власність Товариству з додатковою відповідальністю «Синявське».

Відповідно до листа Шарківської сільської ради Рокитнянського району Київської області № 62 від 01.03.2019 року (з додатками) встановлено, що державним реєстратором Сквирської районної державної адміністрації Київської області Харченко Мариною Ігорівною 10.12.2018 року всупереч вимог законодавства прийняті рішення про державну реєстрацію права приватної власності за ТДВ «Синявське» на земельні ділянки, а саме:

- рішення № 44507513 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельну ділянку з кадастровим номером :02:004:0001, площею 22,1798 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в с.Калинівка Рокитнянського району Київської області. Підставою виникнення права власності зазначено: Акт прийому-передачі, серія та номер:-, видавник: Відкрите акціонерне товариство «Синявське»; Акт прийому-передачі державного майна, серія та номер:-, виданий 06.11.2001, видавник: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській області; договір безоплатної передачі акцій, серія та номер: 48, виданий 02.04.1997, видавник: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській області; свідоцтво про право власності, серія та номер: 17-ВП-ЗД, виданий 06.11.2001, видавник: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській області; витяг з Державного земельного кадастру, серія та номер: НВ-018, виданий 30.11.2018, видавник: Головне управління Держгеокадастру у Київській області;

- рішення № 44507634 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0004, площею 0,0823 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована по вул. Молодіжна в с. Калинівка Рокитнянського району Київської області. Підставою виникнення права власності зазначено: Акт прийому-передачі, серія та номер:-, видавник: Відкрите акціонерне товариство «Синявське»; Акт прийому-передачі державного майна, серія та номер:-, виданий 06.11.2001, видавник: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській області; договір безоплатної передачі акцій, серія та номер: 48, виданий 02.04.1997, видавник: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській області; наказ, серія та номер: 71-Г, виданий 23.09.2011, видавник: Відкрите акціонерне товариство «Синявське»; наказ органу Фонду державного майна, серія та номер: 8/64-ВП, виданий 17.06.1996, видавник: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській області; свідоцтво про право власності, серія та номер: І7-ВП-ЗД, виданий 06.11.2001, видавник: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській області; витяг з Державного земельного кадастру, серія та номер: НВ- 018, виданий 30.11.2018, видавник: Головне управління Держгеокадастру у Київській області;

- рішення № 44507766 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельну ділянку з кадастровим номером :02:006:0002, площею 3,9391 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в с. Калинівка Рокитнянського району Київської області. Підставою виникнення права власності зазначено: Акт прийому-передачі, серія та номер:-, видавник: Відкрите акціонерне товариство «Синявське»; Акт прийому-передачі державного майна, серія та номер:-, виданий 06.11.2001, видавник: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській області; договір безоплатної передачі акцій, серія та номер: 48, виданий 02.04.1997, видавник: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській області; свідоцтво про право власності, серія та номер: І7-ВП-ЗД, виданий 06.11.2001, видавник: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській області; витяг з Державного земельного кадастру, серія та номер: НВ-018, виданий 30.11.2018, видавник: Головне управління Держгеокадастру у Київській області.

Вказана інформація підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.

За даним фактом до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.02.2019 року внесено відомості про вчинене кримінальне правопорушення за № 0000041, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3ст.365-2 КК України.

19.02.2020 року державного реєстратора Сквирської районної державної адміністрації Київської області Харченко М.І. повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365-2 КК України. 28.04.2020 року обвинувальний акт щодо ОСОБА_1 направлено до суду.

Досудовим розслідуванням вказаного кримінального провадження встановлено, що державний реєстратор Сквирської районної державної адміністрації Київської області Харченко Марина Ігорівна, без відповідних правових підстав, у порушення вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 24, ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зареєстровано право приватної власності на вказані земельні ділянки за ТДВ «Синявське».

В обгрунтування вищенаведених тверджень прокуратура зазначає, що відповідно до наказу регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області № 8/64-ВП від 17.06.1996 року Державне підприємство Синявський бурякорадгосп перетворено у Відкрите акціонерне товариство «Синявське».

02.04.1997 року між регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області та Відкритим акціонерним товариством «Синявське» був укладений Договір № 48 безоплатної передачі акцій, згідно якого передано акції Відкритому акціонерному товариству «Синявське».

Згідно зі свідоцтвом про право власності № 17-ВП-ЗД від 06.11.2001 року, виданим Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області, Відкритому акціонерному товариству «Синявське», що є правонаступником прав та обов`язків Державного підприємства «Синявський бурякорадгосп», засвідчено те, що майно зазначеного товариства є колективною власністю акціонерів товариства, які придбали акції відповідно до Закону України «Про приватизацію майна державних підприємств».

Згідно акту прийому-передачі державного майна Відкритого акціонерного товариства «Синявське» від 06.11.2001 року Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській області передало у власність ВАТ «Синявське» (правонаступнику Синявського бурякорадгоспу) державне майно.

05.07.1997 року на зборах акціонерів Відкритого акціонерного товариства «Синявське» прийнято статут Відкритого акціонерного товариства «Синявське».

Відповідно до п. 1.1. статуту ВАТ «Синявське», останнє засноване відповідно до рішення регіонального Фонду державного майна України по Київській області від 17.06.1996 року № 8/64-ВП шляхом перетворення Державного підприємства «Синявський бурякорадгосп» у Відкрите акціонерне товариство «Синявське, згідно з Декретом Кабінету Міністрів України від 17.05.1993 року № 51-93 «Про особливості приватизації майна в агропромисловому комплексі» та Порядком перетворення в процесі приватизації державних підприємств у відкриті акціонерні товариства, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.1992 року № 686, згідно плану приватизації затвердженого регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області 05.06.1996 року, погодженого з Кабінетом Міністрів України.

В п. 3.3. Статуту ВАТ «Синявське» зазначено, що Товариство є правонаступником Державного підприємства «Синявський бурякорадгосп».

Пунктом 3.4. Статуту встановлено, що Товариство є власником свого майна і здійснює права власника у відповідності з цілями і напрямками своєї діяльності. Майно Товариства складається з основних засобів та оборотних коштів, а також цінностей, вартість яких відображено в балансі Товариства.

Наказом директора ВАТ «Синявське» № 71-Г від 23.09.2011 року ВАТ «Синявське» перетворено в ТДВ «Синявське».

Щодо належних Товариству земельних ділянок, встановлено, що відповідно до рішення Шарківської сільської ради народних депутатів Рокитнянського району Київської області № 4 від 24.01.1995 року земельні ділянки були передані у постійне користування Державного підприємства «Синявський бурякорадгосп» (правонаступником якого стало ТДВ «Синявське») для ведення сільськогосподарського виробництва та на підставі цього видано Державний акт серії КВ на право постійного користування землею, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування за № 10 від 25.05.1995 року.

При цьому, відповідні земельні ділянки не підлягали паюванню, не були розпайовані та не передавались у приватну власність, а перебували виключно на праві постійного користування Державного підприємства «Синявський бурякорадгосп».

Водночас, згідно договору оренди земельної ділянки від 09.08.2007 року, укладеного між Шарківською сільською радою Рокитнянського району (Орендодавець) на підставі рішення сесії Шарківської сільської ради від 27.04.2007 року № 60-Х-У ВАТ «Синявське» передано у строкове платне користування (оренду) земельні ділянки загальною площею 26,2014 га (в с. Калинівка) Шарківської сільської ради) під господарськими будівлями та дворами для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, терміном дії договору на 10 років та 03.09.2007 року проведено державну реєстрацію вказаного договору за реєстраційним номером 08 та згідно акту приймання-передачі земельної ділянки від 23.08.2007 року передані в оренду ВАТ «Синявське».

Відповідно до постанови Верховного суду від 10.10.2018 року у справі №907/916/17 у разі перетворення до нової юридичної особи переходить усе майно, усі права та обов`язки попередньої юридичної особи. Аналогічної правової позиції дотримується Верховний суд України, викладеній у постанові від 21.02.2011 року №21-3а11. У вказаному рішенні встановлено, що приписи підпункту «в» ч.І ст.141 Земельного кодексу України слід розуміти таким чином, що припинення права користування земельною ділянкою з підстав припинення установи допускається у випадку, коли припинення останньої виключає правонаступництво.

Оскільки ВАТ «Синявське», яке наказом директора № 71-Г від 23.09.2011 року було перетворене в ТДВ «Синявське», є правонаступником Державного підприємства «Синявський бурякорадгосп», тому відповідно до ст.108 ЦК України, до нього перейшло усе майно, усі права та обов`язки попередньої юридичної особи, в тому числі і право постійного користування земельними ділянками.

В результаті опрацювання інформації про земельні ділянки, що міститься у Державному земельному кадастрі встановлено, що земельні ділянки з кадастровими номерами: :02:004:0001, :02:003:0004, :02:006:0002 до реєстрації права власності за ТДВ «Синявське» перебували у комунальній власності Шарківської сільської ради Рокитнянського району Київської області.

Окрім цього, вказаний факт підтверджується Державним актом на право постійного користування землею №10 від 25.05.1995 року, виданим Рокитнянською селищною Радою народних депутатів Рокитнянського району Київської області.

Таким чином, були відсутні правові підстави для набуття ТДВ «Синявське» права приватної власності на земельні ділянки, які перебували у власності Шарківської сільської ради Рокитнянського району Київської області і належали ТДВ «Синявське» в порядку правонаступництва на праві постійного користування. Відтак, спірні рішення про державну реєстрацію права приватної власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :02:004:0001, :02:003:0004, :02:006:0002 за ТДВ «Синявське» прийняті незаконно.

Відповідач в ході розгляду спору подав відзив, в якому позовні вимоги заперечував, стверджує, що право власності на земельні ділянки набуте правомірно, в той час, як у прокурора відсутнє право на звернення з даним позовом, оскільки невірно обрано спосіб захисту права.

Однак, відповідачем не обґрунтовано та не доведено правомірності підстав реєстрації за ним права власності на спірні земельні ділянки. Зокрема, як вбачається зі спірних реєстраційних даних, підставою виникнення права власності зазначено акт прийому-передачі, виданий Відкритим акціонерним товариством «Синявське». Тобто, ВАТ «Синявське» передало спірні земельні ділянки у власність ТДВ «Синявське», на які у ВАТ «Синявське» було відсутнє право власності, оскільки ні Державний акт на право постійного користування землею, ні факт набуття права власності на нерухоме майно, яке розташоване на земельній ділянці, що перебуває на праві постійного користування, не породжують права власності на земельну ділянку, відповідна земельна ділянка залишається в комунальній власності громади і належить відповідачу виключно на праві постійного користування. Наведене свідчить про відсутність законних підстав для виникнення у відповідача права власності на спірні земельні ділянки, відповідно і протиправність вчинення спірних реєстраційних дій, які мають наслідком безпідставне виникнення у відповідача права власності на земельні ділянки.

Відповідно до ст. 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Стаття 14 Конституції України встановлює, що земля є основним національним багатством, яке перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ст. 82 Земельного кодексу України юридичні особи (засновані громадянами України або юридичними особами України) можуть набувати у власність земельні ділянки для здійснення підприємницької діяльності у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) внесення земельних ділянок її засновниками до статутного капіталу; в) прийняття спадщини; г) виникнення інших підстав, передбачених законом.

В пункті 2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» № 6 від 17.05.2011 зазначено, що за відсутності рішення органу виконавчої влади або місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у власність або в користування, юридична особа або фізична особа не має права використовувати земельну ділянку державної або комунальної форми власності.

Тобто, відповідно до приписів чинного законодавства України для користування земельною ділянкою потрібно набути це право у встановленому законодавством порядку.

Згідно з ст. 28 Земельного кодексу України сільськогосподарським підприємствам, установам та організаціям, крім державних і комунальних, землі сільськогосподарського призначення можуть належати на праві власності. Право власності на землю цих підприємств може набуватися шляхом внесення до статутного капіталу земельних ділянок їх засновників та придбання земельних ділянок за договорами купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами. Реалізація права власності на землю зазначеними сільськогосподарськими підприємствами здійснюється відповідно до закону.

Згідно з ч. 2 ст. 120 Земельного кодексу України встановлено, що якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Право приватної власності підлягає державній реєстрації (ст. 4 вказаного Закону).

Згідно з ч. 4 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі.

Відповідно до п. 811 постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності на земельну ділянку, реєстрацію якого не проведено до 1 січня 2013 року відповідно до законодавства, що діяло на момент його набуття, проводиться за умови встановлення факту переходу прав від особи, відомості про яку містяться в Державному земельному кадастрі, до особи, що заявляє свої права.

Для державної реєстрації права власності на земельну ділянку, права на яку набуваються шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у постійне користування із земель державної або комунальної власності, подається рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність чи надання у постійне користування або про затвердження документації із землеустрою щодо формування земельної ділянки та передачу її у власність чи надання у постійне користування (п. 812 постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127).

Водночас, Верховний Суд України у постанові від 29.09.2015 року у справі №21-760а15 акцентував увагу судів, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно зобов`язаний перевірити інформацію про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав з метою недопущення одночасного існування їх подвійної державної реєстрації.

Таким чином, здійснення запиту для встановлення наявності або відсутності вже зареєстрованих речових прав на об`єкт нерухомого майна є не правом, а обов`язком державного реєстратора, водночас державний реєстратор Сквирської РДА вказаний обов`язок не виконав.

З наведених норм права та фактичних обставин, що підтверджують право комунальної власності на спірні земельні ділянки випливає, що державна реєстрація проведена протиправно та на підставі документів, які виключали законну можливість державної реєстрації права приватної власності на вказані земельні ділянки за ТДВ «Синявське», а відповідні рішення про передачу земельних ділянок у власність ТДВ «Синявське» Шарківською сільською радою не приймалися.

Прокуратурою встановлено, що за ТДВ «Синявське» незаконно, без відповідних правових підстав, зареєстровано право власності на спірні земельні ділянки, які є комунальною власністю.

Згідно зі ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Однак, Шарківською сільською радою Рокитнянського району Київської області з часу прийняття спірних рішень про державну реєстрацію за ТДВ «Синявське» права власності на земельні ділянки (тобто з 10.12.2018 року) не вжито заходів представницького характеру щодо відновлення в судовому порядку порушених прав територіальної громади Шарківської сільської ради.

Крім того, Кагарлицькою місцевою прокуратурою 31.10.2019 року за № 36/3-135 вих 19 направлявся лист до Шарківської сільської ради Рокитнянського району Київської області про необхідність звернення до суду за захистом порушеного права територіальної громади.

У відповідь на зазначений лист Шарківською сільською радою Рокитнянського району Київської області 01.11.2019 року надано інформацію за № 254, з якої вбачається що вказаним органом місцевого самоврядування заходи щодо скасування в судовому порядку рішень про державну реєстрацію права власності на спірні земельні ділянки не вживалися та сільська рада звертається до Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області про вжиття заходів представницького характеру в інтересах сільської ради.

Вказане свідчить про неналежне здійснення Шарківською сільською радою Рокитнянського району Київської області заходів захисту майнових інтересів держави.

Відповідно до п. 5.6 постанови Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 16.04.2019 року у справі № 910/3486/18 зазначено, що представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює, або неналежним чином здійснює відповідний орган. При цьому, прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду розглянувши 02.10.2018 року справу № 4/166«Б», щодо незаконного відчуження державного майна, вирішений судом першої інстанції шляхом відмови у задоволенні вимог прокурору з підстав недоведеності прокурором підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді, в подальшому судом апеляційної інстанції визнано підстави представництва інтересів держави, та судом касаційної інстанції вказано, що у виниклих правовідносинах вибуття майна з державної власності є виключним випадком для представництва прокурором інтересів держави, а тривалий час протягом якого позивач не вживав заходів порушує інтереси держави, тому суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку щодо наявності у прокурора права звертатися у суд із позовом в інтересах держави.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 26.02.2019 року у справі № 905/803/18 (п. 60), від 16.08.2018 року у справі № 910/21265/17, від 05.04.2018 року у справі № 927/544/17).

Правова позиція щодо господарської юрисдикції аналогічного спору про оскарження рішення державного реєстратора про реєстрацію права на земельну ділянку, що пов`язане з порушенням прав позивача на земельну ділянку іншою особою, за якою відповідачем зареєстровано аналогічне право на ту саму земельну ділянку, викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 року у справі № 823/2042/16.

Також, Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. Вирішення таких спорів відбувається за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у такому спорі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої внесений відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, чи її спадкоємці. Участь державного реєстратора в якості співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушені прав) не змінює цивільно-правового характеру спору (постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.04.2018 року у справі № 817/1048/16, від 04.09.2018 року у справі № 823/2042/16 (пункти 36-39, 50-51, 57), від 16.01.2019 року у справі № 755/9555/18 (пункти 25-26).

Таким чином, прокуратурою визначено належний спосіб захисту порушених прав, що узгоджується з вимогами ст. 16 ЦК України, ст. 20 ГК України та ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також вірно визначено відповідачів: Товариство з додатковою відповідальністю «Синявське» та Державного реєстратора сектору державної реєстрації відділу адміністративних послуг Сквирської районної державної адміністрації Київської області Харченко Марини Ігорівни.

У позовній заяві обгрунтовано порушення інтересів держави, оскільки незаконне прийняття державним реєстратором Харченко М.І. оскаржуваних рішень про державну реєстрацію речових прав на земельні ділянки (права власності) за ТДВ «Синявське» суперечить принципам регулювання земельних відносин в Україні, які закріплені в ст. 14 Конституції України та ст. 5 Земельного кодексу України.

В ході розгляду спору встановлено, що не спростовано відповідачем, що підставою виникнення зареєстрованого за відповідачем права власності зазначено акт прийому-передачі, виданий Відкритим акціонерним товариством «Синявське», за відсутності у нього права власності, оскільки ні Державний акт на право постійного користування землею, ні факт набуття права власності на нерухоме майно, яке розташоване на земельній ділянці, що перебуває на праві постійного користування, не породжують права власності на земельну ділянку. Спірні земельні ділянки були і залишаються в комунальній власності громади і належать відповідачу виключно на праві постійного користування. Наведене свідчить про відсутність законних підстав для виникнення у відповідача права власності на спірні земельні ділянки, відповідно і протиправність вчинення спірних реєстраційних дій, які мають наслідком безпідставне виникнення у відповідача права власності на земельні ділянки.

З наведених норм права та фактичних обставин, що підтверджують право комунальної власності на спірні земельні ділянки випливає, що державна реєстрація проведена протиправно та на підставі документів, які виключали законну можливість державної реєстрації права приватної власності на вказані земельні ділянки за ТДВ «Синявське», а відповідні рішення про передачу земельних ділянок у власність ТДВ «Синявське» сільською радою не приймалися.

Таким чином, оскаржувані рішення про державну реєстрацію є такими, що прийняті з порушенням норм діючого законодавства, незаконними та необгрунтованими, порушують інтереси держави та встановлений порядок державного управління, а також посягають на встановлений порядок та основні засади регулювання відносин права власності та забезпечення безпеки сторонніх осіб у процесі використання нерухомого майна за цільовим призначенням, у зв`язку з чим, підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та доведені, відповідачами не спростовані, підтверджені належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покласти на відповідачів в рівних частках, оскільки солідарного відшкодування судових витрат нормами Господарського процесуального кодексу України не передбачено.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 129, 233, 236-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Заступника керівника Кагарлицької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Шарківської сільської ради до 1) Товариства з додатковою відповідальністю «Синявське», 2) Державного реєстратора сектору державної реєстрації відділу адміністративних послуг Сквирської районної державної адміністрації Київської області Харченко Марини Ігорівни прo визнання незаконними та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень задовольнити в повному обсязі.

2. Визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Сквирської районної державної адміністрації Київської області Харченко Марини Ігорівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 44507513 від 10.12.2018 року року про реєстрацію права приватної власності за Товариством з додатковою відповідальністю «Синявське» (09602, Київська область, Рокитнянський район, смт Рокитне, вул. Зарічна, 2, ) на об`єкт нерухомого майна, а саме: земельну ділянку з кадастровим номером :02:004:0001, площею 22,1798 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в с. Калинівка Рокитнянського району Київської області.

3. Визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Сквирської районної державної адміністрації Київської області Харченко Марини Ігорівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 44507634 від 10.12.2018 року, про реєстрацію права приватної власності за товариством з додатковою відповідальністю «Синявське» (09602, Київська область, Рокитнянський район, смт Рокитне, вул. Зарічна, 2, ) на об`єкт нерухомого майна, а саме: земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0004, площею 0,0823 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована по вул. Молодіжна в с. Калинівка Рокитнянського району Київської області.

4. Визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Сквирської районної державної адміністрації Київської області Харченко Марини Ігорівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 44507766 від 10.12.2018 року, про реєстрацію права приватної власності за товариством з додатковою відповідальністю «Синявське» (09602, Київська область, Рокитнянський район, смт Рокитне, вул. Зарічна, 2, ) на об`єкт нерухомого майна, а саме: земельну ділянку з кадастровим номером :02:006:0002, площею 3,9391 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в с. Калинівка Рокитнянського району Київської області.

5. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальність «Синявське» (09602, Київська область, Рокитнянський район, смт Рокитне, вул. Зарічна, 2, ) на користь прокуратури Київської області (01601, м. Київ, бул. Лесі Українки, 27/2 за реквізитами: отримувач - прокуратура Київської області; код ЄДРПОУ - 02909996; банк отримувача - Держказначейська служба України м. Київ; МФО - 820172; рахунок отримувача - 5641) 3153 грн. витрат по сплаті судового збору.

6. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальність «Синявське» (09602, Київська область, Рокитнянський район, смт Рокитне, вул. Зарічна, 2, ) та Державного реєстратора сектору державної реєстрації відділу адміністративних послуг Сквирської районної державної адміністрації Київської області Харченко Марини Ігорівни (09001, Київська обл., м. Сквира, вул. Богачевського,28, код НОМЕР_1 ) на користь прокуратури Київської області (01601, м. Київ, бул. Лесі Українки, 27/2 за реквізитами: отримувач - прокуратура Київської області; код ЄДРПОУ - 02909996; банк отримувача - Держказначейська служба України м. Київ; МФО - 820172; рахунок отримувача - 5641) 3153 грн. витрат по сплаті судового збору.

7. Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.Ю. Кошик

повний текст рішення складено 16.02.2021 року