РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.02.2021Справа № 910/15229/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бембікс»

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіппо"

про стягнення 264442,26 грн.

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бембікс» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіппо» про стягнення 264442,26 грн. заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач порушив строк виконання грошового зобов`язання за Договором поставки № 050219-02/1г від 05.02.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.10.2020 вказану позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків.

27.10.2020 через відділ діловодства та документообігу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.11.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) та встановлено строк для подання відповідачу відзиву на позов протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

Вказана ухвала відповідачу вручена, що підтверджується відповідним рекомендованим повідомленням про вручення поштових відправлень, однак у визначений судом строк відзив на позовну заяву відповідачем не подано.

За частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

05.02.2019 між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як покупцем, укладено договір поставки № 050219-02/1г, за умовами якого постачальник зобов`язався передавати товар у власність покупця у відповідності до замовлень покупця, а останній - приймати його та проводити оплату за товар на умовах даного договору.

До вказаного договору сторонами також складений протокол розбіжностей із визначенням остаточної редакції деяких умов договору та укладені договори про внесення змін щодо строків оплати за поставлений товар.

Відповідно до пункту 1.2 договору поставка товару здійснюється на підставі накладної (их) згідно замовлення покупця, яка (і) є невід`ємною частиною договору.

Пунктом 5.4 договору сторони погодили, що оплата за поставлений товар сум у розмірах, понад ліміт встановлений п.5.5. даного договору здійснюється покупцем в українській національній валюті - гривні в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника кожні 7 (сім) календарних днів після його реалізації.

Із матеріалів справи слідує, що позивач здійснив поставку відповідачу товару за договором на загальну суму 281670,87 грн., а саме за наступними видатковими накладними: №№ 347584 від 21.04.2020 р., 343853 від 22.04.2020 р., 343889 від 22.04.2020 р., 343912 від 22.04.2020 р., 343961 від 22.04.2020 р., 343971 від 22.04.2020 р., 349415 від 22.04.2020 р., 349416 від 22.04.2020 р., 349575 від 22.04.2020 р., 348931 від 22.04.2020 р., 350490 від 22.04.2020 р., 350502 від 22.04.2020 р., 350474 від 22.04.2020 р., 350501 від 22.04.2020 р., 350529 від 22.04.2020 р., 350538 від 22.04.2020 р., 352068 від 22.04.2020 р., 352936 від 23.04.2020 р., 357265 від 27.04.2020 р., 357366 від 27.04.2020 р., 360829 від 27.04.2020 р., 361266 від 28.04.2020 р., 361277 від 28.04.2020 р., 371134 від 29.04.2020 р., 371135 від 29.04.2020 р., 371247 від 29.04.2020 р., 371564 від 29.04.2020 р., 371614 від 29.04.2020 р., 377328 від 04.05.2020 р., 377341 від 04.05.2020 р., 377345 від 04.05.2020 р., 377350 від 04.05.2020 р., 377358 від 04.05.2020 р., 513548 від 10.06.2020 р., 513549 від 10.06.2020 р., 513557 від 10.06.2020 р., 513627 від 10.06.2020 р., 513683 від 10.06.2020 р., 513766 від 10.06.2020 р., 513775 від 10.06.2020 р., 513783 від 10.06.2020 р., 513785 від 10.06.2020 р., 522702 від 12.06.2020 р., 527255 від 15.06.2020 р., 530164 від 15.06.2020 р., 537632 від 16.06.2020 р., 539445 від 17.06.2020 р., 540240 від 17.06.2020 р., 540244 від 17.06.2020 р., 540246 від 17.06.2020 р., 540248 від 17.06.2020 р., 540250 від 17.06.2020 р., 545719 від 18.06.2020 р., 545720 від 18.06.2020 р., 545724 від 18.06.2020 р., 553818 від 22.06.2020 р., 553826 від 22.06.2020 р., 553829 від 22.06.2020 р., 553836 від 22.06.2020 р., 553843 від 22.06.2020 р., 553853 від 22.06.2020 р., 553857 від 22.06.2020 р., 553862 від 22.06.2020 р., 553868 від 22.06.2020 р., 553881 від 22.06.2020 р., 553894 від 22.06.2020 р., 553899 від 22.06.2020 р.

У свою чергу, відповідач оплату поставленого товару в повному обсязі не здійснив, однак протягом серпня 2020 року здійснив повернення товару на суму 17228,61 грн., відповідно до накладної на повернення № 1581618, у зв`язку з чим борг відповідача за поставлений товар становить 264442,26 грн.

Разом із цим, відповідно до п.5.7 (у редакції додаткової угоди від 08.04.2019) сторони погодили, що у разі протермінування покупцем оплати поставленого товару, більш ніж на 14 (чотирнадцять) календарних днів, постачальник має право вимагати від покупця повернення такого товару.

З урахуванням, що покупець з липня 2020 року не надає звіти про реалізований товар, а також протягом липня-серпня 2020 року товар, який поставлений під реалізацію не був повернутий у відповідності до п 5.7 договору, позивач вважає, що такий товар був реалізований, а строк оплати рахує від 31.08.2020 року.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 ЦК України).

Виходячи зі змісту статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (частина 1 статті 692 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Ураховуючи викладене, оскільки сума боргу відповідача, яка складає 264442,26 грн., підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи, і останній на момент прийняття рішення не надав документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовної вимоги про стягнення заявленої суми боргу.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судові витрати, які складаються зі сплаченої позивачем суми судового збору, відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бембікс» задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіппо" (01042, м. Київ, пров. Новопечерський, 19/3, корп. 2, каб. 33; ідентифікаційний код 32650231) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бембікс» (21000, м. Вінниця, вул. Академіка Янгеля, 58; ідентифікаційний код 39518480) 264442 (двісті шістдесят чотири тисячі чотириста сорок дві) грн. 26 коп. основного бору та 3967 (три тисячі дев`ятсот шістдесят сім) грн. 07 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва (пункт 17.5 частини 1 Перехідних положень ГПК України) протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.В. Полякова