УХВАЛА

м. Київ

17.02.2021Справа № 910/2097/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Андреїшиної І.О., розглянувши матеріали позовної заяви Державного підприємства «Науково-дослідний і проектний інститут містобудування» (01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, буд 26, літ. «А», )

до Товариства з обмеженою відповідальністю «БЮРО ГЕНЕРАЛЬНОГО ПЛАНУВАННЯ» (61057, Харківська область, місто Харків, провулок Театральний, 4, )

про стягнення 130 456,97 грн,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Державного підприємства «Науково-дослідний і проектний інститут містобудування» з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «БЮРО ГЕНЕРАЛЬНОГО ПЛАНУВАННЯ» про стягнення заборгованості в загальному розмірі 130 456,97 грн, нарахованих у зв`язку з неналежним виконанням останнім своїх зобов`язань щодо своєчасної оплати за комунальні послуги за договором № 24 від 20.10.2016 про відшкодування витрат на утримання приміщень.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку щодо необхідності направлення позовної заяви до Господарського суду Харківської області з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 27 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України , позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Правила визначення місця виконання зобов`язання передбачено ст. 532 Цивільного кодексу України, відповідно до яких, місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі.

Зокрема, якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання за грошовим зобов`язанням провадиться за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов`язання. Якщо кредитор на момент виконання зобов`язання змінив місце проживання (місцезнаходження) і сповістив про це боржника, зобов`язання виконується за новим місцем проживання (місцезнаходженням) кредитора з віднесенням на кредитора всіх витрат, пов`язаних із зміною місця виконання.

Правила ст. 532 Цивільного кодексу України застосовуються до зобов`язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена (наприклад, п. 4 ч. 1 ст. 532 Цивільного кодексу України) і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності.

Зі змісту договору не вбачається інших особливостей, зокрема в частині місця притягнення відповідача до відповідальності.

Отже, сплата заборгованості не містить прив`язки до певного конкретного місця, в тому числі і до місця виконання договору (в даному випадку місця поставки товару, оскільки така заборгованість, за наявності достатніх правових підстав для її стягнення, буде оплачена відповідачем в добровільному порядку шляхом переказу коштів на рахунок позивача, або буде стягнута виконавцем (державним чи приватним) у примусовому порядку.

Таким чином, спірні правовідносини не мають особливостей щодо сплати заборгованості в чітко визначеному місці, а умови укладеного між сторонами договору визначають лише місце виконання такого договору в частині поставки товару, що не є предметом позову в даній справі.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що для розгляду даного спору Господарський процесуальний кодекс України не передбачає іншої територіальної юрисдикції (підсудності), ніж розгляд господарським судом за місцезнаходженням відповідача.

Відповідно до частини 3 статті 30 ГПК України, якою врегульовано виключну підсудність справ, спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що до спорів, що виникають з приводу нерухомого майна, відносяться спори, вимоги за якими безпосередньо стосуються об`єкта нерухомого майна, і не відносяться спори, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, незалежно від того, що такий договір укладений щодо нерухомого майна. До таких позовів застосовуються загальні правила підсудності.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду № 911/2390/18 від 30.09.2020.

Як зазначено позивачем та вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю «БЮРО ГЕНЕРАЛЬНОГО ПЛАНУВАННЯ» є: 61057, Харківська область, місто Харків, провулок Театральний, 4.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Таким чином, встановивши, що позов пред`явлено до відповідача, місцезнаходженням якого є місто Харків, враховуючи правила територіальної підсудності за місцезнаходженням відповідача, встановлені ч. 1 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що позовна заява Державного підприємства «Науково-дослідний і проектний інститут містобудування» до Товариства з обмеженою відповідальністю «БЮРО ГЕНЕРАЛЬНОГО ПЛАНУВАННЯ» про стягнення 130 456,97 грн, разом з доданими до неї документами підлягає передачі за підсудністю до Господарського суду Харківської області.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 27, 31, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Державного підприємства «Науково-дослідний і проектний інститут містобудування» до Товариства з обмеженою відповідальністю «БЮРО ГЕНЕРАЛЬНОГО ПЛАНУВАННЯ» про стягнення 130 456,97 грн та додані до неї документами передати за підсудністю до Господарського суду Харківської області (Майдан Свободи, 5/1, Харків, Харківська область, 61000).

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 253-259 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання ухвали 17.02.2021

Суддя І.О. Андреїшина