РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2021Справа № 910/18330/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Національного банку України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АРЛЕНД"

про стягнення 7 403, 40 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Національний банк України (далі-позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АРЛЕНД" (далі-відповідач) про стягнення штрафних санкцій у розмірі 7 403, 40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором № 102219 від 17.06.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.11.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову та характер спірних правовідносин, судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

При цьому, судом повідомлено відповідача, що останній протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі може подати заяву із обгрунтованими запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (у разі їх наявності).

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 30.11.2020 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: вул. Льва Толстого, буд. 63, офіс 9, м. Київ, 03035, проте до суду повернувся поштовий конверт з ухвалою суду з відміткою: «за закінченням терміну зберігання».

Згідно зі ст. 232 Господарського процесуального кодексу України судовими рішеннями є: ухвали; рішення; постанови; судові накази. Процедурні питання, повязані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Пунктом 4 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного держаного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

За змістом пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причин невручення. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

Отже, у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлявся належним чином.

При цьому, за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Частинами 1, 2 ст.3 Закону України «Про доступ до судових рішень» визначено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 921/6/18 та від 21.03.2019 у справі № 916/2349/17, а також в ухвалі Верховного Суду від 29.04.2020 у справі № 910/6964/18.

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись з ухвалою про відкриття провадження у справі від 30.11.2020 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, провадження у даній справі відкрито ухвалою суду від 30.11.2020, тож двомісячний строк для винесення рішення припадає на 01.02.2021 з урахуванням ч. 4 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України, проте враховуючи що суддя Щербаков С.О. у період з 01.02.2021-05.02.2021 проходив навчання в Національній школі суддів України, рішення у даній справі винесено 08.02.2021.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

17.06.2020 між Національним банком України (далі - покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АРЛЕНД" (далі - постачальник) укладено договір № 102219, умовами якого передбачено, що постачальник зобов`язується поставити рукавиці захисні нітрилові (далі - товар) в асортименті та кількості згідно з додатком 1 договору, а покупець - прийняти і оплатити цей товар.

Постачання (передача) товару здійснюється за адресою: м. Київ, вул. Пухівська, 7 (п. 1.2. договору).

Відповідно до п. 2.1. договору, постачальник повинен поставити покупцю товар, якісні характеристики якого відповідають вимогам покупця, викладеним у додатку 1 до договору.

Згідно п. 3.1. договору, загальна вартість товару за договором становить 49 356, 00 грн без ПДВ, згідно з додатком 1 до договору і включає в себе сплату зборів, обов`язкових платежів, що сплачуються або мають бути сплачені, усіх інших витрат постачальника, пов`язаних з доставкою, завантаженням та розвантаженням товару на склад покупця.

Пунктом 4.1. договору передбачено, що покупець протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати підписання представниками сторін документів, що підтверджують факт поставки (видаткових накладних на товар), здійснює оплату за фактично отриманий товар.

За умовами п. 5.1. договору, поставка (передача) товару здійснюється в повному обсязі протягом 3 (трьох) робочих днів з дати підписання договору уповноваженими особами обох сторін.

Відповідно до п. 5.2. договору, передача товару покупцю здійснюється за адресою вказаною в п. 1.2. договору, відповідно до видаткових накладних на підставі довіреності, виданої представнику покупця. Одночасно з передачею товару покупцю здійснюється передача документів, які підтверджують якість товару. Факт приймання товару, а також відсутність зауважень до його кількості, підтверджується підписанням видаткової накладної представниками сторін.

Згідно п. 6.3. договору, постачальник зобов`язаний, зокрема поставити (передати) покупцю товар у повному обсязі у строки встановлені договором; забезпечити поставку товару, якість якого відповідає вимогам, встановленим розділом 2 договору.

За умовами п. 10.4. договору, у разі відмови постачальника в односторонньому порядку виконувати договір або у разі розірвання договору з ініціативи покупця у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням постачальником зобов`язань за договором, постачальник сплачує на вимогу покупця штрафні санкції у розмірі 15 % від загальної вартості договору протягом 10 (десяти) робочих дні після отримання такої вимоги від покупця.

Під односторонньою відмовою постачальника від виконання договору сторони розуміють, у тому числі, але не виключно, отримання покупцем повідомлення від постачальника про неможливість здійснити поставку товару відповідно до умов договору з пропозицією про дострокове розірвання договору. У такому разі, договір вважається розірваним та припиняє свою дію з дати сплати постачальником на вимогу покупця штрафних санкцій у повному обсязі (п. 10.5. договору).

Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими особами сторін/накладення кваліфікованого електронного підпису уповноваженою особою сторони, яка робить це останньою (у разі укладення у вигляді електронного документ з накладенням кваліфікованого електронного підпису) і діє до 31.12.2020 включно. В частині гарантійних зобов`язань договір діє до закінчення гарантійного строку зберігання товару (п. 14.1. договору).

Відповідно до п. 14.2. договору, у разі невиконання сторонами умов договору у встановлений термін він діє до повного виконання ними своїх зобов`язань, що не звільняє сторони від відповідальності за невиконання взятих на себе зобов`язань за договором.

Специфікацією, що є додатком № 1 до договору № 102219 сторони погодили товар, що постачається за договорам, а саме: Рукавиці захисні нітрилові, у кількості (обсяг) - 10 800 пар, загальна вартість - 49 256, 00 грн.

Як зазначає позивач, відповідно до умов договору відповідач зобов`язаний був здійснити поставку товару в повному обсязі, а саме: рукавиці захисні нітрилові, у кількості- 10 800 пар, загальною вартістю - 49 256, 00 грн протягом 3 робочих днів з дати підписання договору № 102219 від 17.06.2020 уповноваженими особами обох сторін, тобто у строк до 22.06.2020 (включно).

Проте, в порушення умов договору, відповідач не здійснив поставку товару.

30.06.2020 позивач звернувся до відповідача з претензією № 65-0009/30757 від 26.06.2020, в якій відповідно до п. 6.2.1. договору повідомив відповідача про дострокове розірвання договору в односторонньому порядку у зв`язку з невиконанням ТОВ "АРЛЕНД" умов договору № 102219 від 17.06.2020, яка отримана відповідачем 07.07.2020 згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

03.08.2020 позивач повторно звернувся до відповідача з претензією № 65-0008/39002 від 03.08.2020, в якій зазначає, що постачальник повинен був поставити товар в повному обсязі до 22.06.2020, проте станом на 26.06.2020 відповідачем товар не поставлено, у зв`язку з чим позивач повідомляє про нарахування штрафних санкцій у розмірі 7 403, 40 грн відповідно до п. 10.4 договору, які необхідно перерахувати на користь Національного банку України протягом 10 робочих днів з дня отримання претензії, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вказана претензія отримана відповідачем 12.08.2020.

Відповідач на вищезазначені претензії відповіді не надав.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідач не здійснив поставку товару, чим порушив умови договору, тому просить суд стягнути з відповідача штрафні санкції у розмірі 7 403, 40 грн. - 15 % від загальної вартості договору відповідно до п. 10.4. договору.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору № 102219 від 17.06.2020, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором поставки.

Згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 655 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Специфікацією, що є додатком № 1 до договору № 102219 сторони погодили товар, що постачається за договорам, а саме: Рукавиці захисні нітрилові, у кількості (обсяг) - 10 800 пар, загальна вартість - 49 256, 00 грн.

За умовами п. 4.1. договору, поставка (передача) товару здійснюється в повному обсязі протягом 3 (трьох) робочих днів з дати підписання договору уповноваженими особами обох сторін.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Тож, відповідач зобов`язаний був здійснити поставку товару в повному обсязі, а саме: рукавиці захисні нітрилові, у кількості - 10 800 пар, загальною вартістю - 49 256, 00 грн протягом 3 робочих днів з дати підписання договору № 102219 від 17.06.2020 уповноваженими особами обох сторін, тобто у строк до 22.06.2020 (включно).

Проте, в порушення умов договору, відповідач не здійснив поставку товару, доказів зворотного суду не надав.

За умовами п. 10.4. договору, у разі відмови постачальника в односторонньому порядку виконувати договір або у разі розірвання договору з ініціативи покупця у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням постачальником зобов`язань за договором, постачальник сплачує на вимогу покупця штрафні санкції у розмірі 15 % від загальної вартості договору протягом 10 (десяти) робочих дні після отримання такої вимоги від покупця.

Під односторонньою відмовою постачальника від виконання договору сторони розуміють, у тому числі, але не виключно, отримання покупцем повідомлення від постачальника про неможливість здійснити поставку товару відповідно до умов договору з пропозицією про дострокове розірвання договору. У такому разі, договір вважається розірваним та припиняє свою дію з дати сплати постачальником на вимогу покупця штрафних санкцій у повному обсязі (п. 10.5. договору).

Тож, позивач просить суд стягнути з відповідача штрафні санкції у розмірі 7 403, 40 грн. - 15 % від загальної вартості договору відповідно до п. 10.4. договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (частини перша, друга статті 217 ГК).

Виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими ГК та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення ЦК (частина перша статті 199 ГК),

Видами забезпечення виконання зобов`язання за змістом положень частини першої статті 546 ЦК є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток, а частиною другою цієї норми визначено, що договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Суд зазначає, що у даному випадку передбачені п. 10.4 договору штрафні санкції за своєю правовою природою є штрафом, який вираховується у відсотках від загальної вартості договору.

Тож, суд перевірив наданий позивачем розрахунок штрафних санкцій і встановив, що сума штрафу вирахувано позивачем вірно від загальної вартості договору - 49 356, 00 грн, а тому визнаються обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача 7 403, 40 грн. (49 356, 00 грн х 15 %) - штрафу.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва.

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Національного банку України - задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АРЛЕНД" (вул. Льва Толстого, буд. 63, офіс 9, м. Київ, 03035, ідентифікаційний код - 40774966) на користь Національного банку України (вул. Інститутська, буд. 9, м. Київ, 01601, ідентифікаційний код - 00032106) 7 403 (сім тисяч чотириста три) грн 40 коп. - штрафу та 2 102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп. - судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду або через відповідний місцевий господарський суд.

Суддя С. О. Щербаков