ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2021 р. Справа№ 910/6691/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Чорногуза М.Г.

Агрикової О.В.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 09.09.2020

у справі №910/6691/20 (суддя Алієва І.В.)

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід Сервіс"

про стягнення 49823,92 грн,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі за текстом - Компанія) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід Сервіс" 49823,92 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідачем було здійснено оплату поставленого газу з порушенням строку, встановленого договором купівлі-продажу природного газу №2645/15-ТЕ-17 від 23.05.2015, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати в розмірі 37554,34 грн та 3 % річних у розмірі 12269,58 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.09.2020 у справі №910/6691/20 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід Сервіс" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" інфляційні втрати у розмірі 29458 (двадцять дев`ять тисяч чотириста п`ятдесят вісім) грн 16 коп., 3 % річних у розмірі 12269 (дванадцять тисяч двісті шістдесят дев`ять) грн 58 коп. та витрат по сплаті судового збору у розмірі 1760 (одна тисяча сімсот шістдесят) грн 43 коп. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Судове рішення мотивовано тим, що відповідачем було здійснено оплату поставленого газу з порушенням строку, встановленого договором купівлі-продажу природного газу №2645/15-ТЕ-17 від 23.05.2015. Перевіривши здійснений позивачем розрахунок сум 3% річних та втрат від інфляції та періодів їх нарахування, суд встановив, що сума 3% річних розрахована правильно, проте сума втрат від інфляції розраховані позивачем неправильно, суперечить висновкам щодо застосування норм права, викладеним в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної плати Касаційного господарського суду ввід 05.07.2019 у справі №905/600/18. Так, за перерахунком суду сума втрат від інфляції становить 29458,16 грн, у стягненні решти суми (8096,18 грн) втрат від інфляції необхідно відмовити.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог, та ухвалити нове рішення в цій частині, яким задовольнити позов повністю.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права. При цьому, скаржник стверджував, що ним правильно визначено розмір інфляційних втрат, механізм розрахунку яких відповідає нормам законодавства, а також сформованій практиці Верховного Суду, у відповідності до якої нарахування інфляційних втрат за наступний період здійснюється з урахуванням збільшення суми боргу на індекс інфляції попереднього періоду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.10.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2020 у справі №910/6691/20. Постановлено розгляд апеляційної скарги у даній справі здійснювати без участі сторін в порядку письмового провадження.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.12.2020, для розгляду апеляційної скарги даній справі у зв`язку із перебуванням на лікарняному суддів Козир Т.П., Кравчука Г.А. сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя Коробенко Г.П., судді: Агрикова О.В., Чорногуз М.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2020 постановлено здійснювати розгляд апеляційної скарги по суті спочатку колегією суддів у складі: Коробенка Г.П. (головуючий суддя, доповідач), суддів Агрикової О.В., Чорногуза М.Г., яка призначена протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 17.12.2020; апеляційний перегляд оскаржуваного рішення підлягає здійсненню без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини десятої статті 270 ГПК України розгляд апеляційної скарги здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду підлягає частковому скасуванню, виходячи з наступних підстав.

23.02.2015 між позивачем (продавець) та відповідачем (покупець) було укладено договір купівлі-продажу природного газу №2645/15-ТЕ-17, за умовами якого продавець зобов`язується передати у власність покупця у 2015 році природний газ, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити газ на умовах договору (п.1.1 Договору).

Продавець передає покупцю у період з 01.01.2015 по 31.12.2015 газ обсягом 190 тис.куб.м, в тому числі по місяцях кварталів (тис.куб.м): січні - 40 тис.куб.м; лютому - 40 тис.куб.м, березні - 20 тис.куб.м, квітні - 10 тис.куб.м, жовтні - 10 тис.куб.м, листопаді - 30 тис.куб.м, грудні - 40 тис.куб.м.

Приймання-передача газу, переданого продавцем покупцю у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу (п 3.3 Договору).

Оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (п. 6.1 Договору).

Відповідно до п. 11 Договору, договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками, поширює свою дію на відносини, що склались між сторонами з 01.01.2015 і діє в частині реалізації газу до 31.12.2015, а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного здійснення.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов договору позивачем було поставлено, а відповідачем прийнято природний газ за наступними актами: від 28.02.2015 на суму 27282,42 грн (січень 2015), від 28.02.2015 на суму 21646,32 грн (лютий 2015), від 31.03.2015 на суму 18718,95 грн (березень 2015), від 30.11.2015 на суму 159602,18 грн (листопад 2015), від 31.12.2015 на суму 48525,62 грн (грудень 2015), всього на загальну суму 275775,49 грн. Вказаний борг відповідачем був сплачений частково. Зазначене, також встановлено в рішенні Господарського суду міста Києва від 03.04.2019 у справі №910/17444/18, яке набрало законної сили.

Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 75 ГПК України).

У зв`язку з простроченням Товариством строків оплати поставленого Компанією природного газу позивач просить стягнути з відповідача інфляційних втрат у розмірі 37554, 34 грн за період з січня 2018 по грудень 2019 р. та 3 % річних у розмірі 12269, 58 грн за загальний період з 01.01.2018 по 13.01.2020.

Частинами першою і другою статті 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу вимог ст. ст. 525, 526, 530, 599, 610, 612 ЦК України зобов`язання підлягає виконанню належним чином у встановлений строк та припиняється виконанням, проведеним належним чином. Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, є порушенням зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Інфляційні втрати не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобов`язання, внаслідок чого нарахування інфляційних втрат за наступний період здійснюється з урахуванням збільшення суми боргу на індекс інфляції попереднього періоду.

Колегією суддів встановлено, що відповідач у встановлений строк свого обов`язку по оплаті вартості природного газу не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням зобов`язання (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, колегія суддів вважає, що даний розрахунок є арифметично вірним, відповідає вимогам чинного законодавства та положенням договору, а тому, з урахуванням факту порушення відповідачем грошового зобов`язання, позовні вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 37554,34 грн та 3 % річних у розмірі 12269,58 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає, що позивачем, при здійсненні розрахунку інфляційних втрат, правомірно використано методику розрахунку, за якою збільшення суми боргу на індекс інфляції здійснюється за кожний місяць, при цьому для розрахунку кожного наступного періоду буде використана сума боргу збільшена на індекс інфляції попереднього місяця. Таким чином, нарахуванню згідно інфляційних процесів підлягають не тільки основна сума боргу, а й суми, на які збільшився борг за попередні періоди внаслідок інфляційних процесів.

Аналогічна правова позиція щодо застосування частини другої 2 статті 625 ЦК України викладена у постановах Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26.06.2020 у справі №905/21/19, від 05.07.2019 у справі №905/600/18.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до ч.1 ст.277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За результатами перегляду оскаржуваного рішення у даній справі, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2020 у справі №910/6691/20 - скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційних втрат в розмірі 8096,18 грн, з прийняттям в цій частині нового рішення про задоволення вказаних позовних вимог. В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 277, 281 - 283 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задовольнити.

Рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2020 у справі №910/6691/20 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційних втрат в розмірі 8096,18 грн та прийняти в цій частині нове рішення, яким вказані позовні вимоги задовольнити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Здійснити перерозподіл судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви.

Резолютивну частину рішення суду викласти в наступній редакції:

" 1.Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід Сервіс" (04070, м. Київ, Подільський район, вул. Іллінська, будинок 12; ідентифікаційний код 35780810) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6; ідентифікаційний код 20077720) інфляційні втрати у розмірі 37554,34 (тридцять сім тисяч п`ятсот п`ятдесят чотири) грн 34 коп., 3 % річних у розмірі 12269 (дванадцять тисяч двісті шістдесят дев`ять) грн 58 коп. та витрат по сплаті судового збору у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн."

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід Сервіс" (04070, м. Київ, Подільський район, вул. Іллінська, будинок 12; ідентифікаційний код 35780810) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6; ідентифікаційний код 20077720) 3153 (три тисячі сто п`ятдесят три) грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити Господарському суду міста Києва видати накази із зазначенням необхідних реквізитів.

Матеріали справи №910/6691/20 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді М.Г. Чорногуз

О.В. Агрикова