ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 рокуСправа № 912/3868/20
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Глушкова М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроресурс" (вул. Мурманська, 29 М, м. Кропивницький, 25014)

до Фермерського господарства "Возний Ігор Васильович" (вул. Першотравнева, 159, с. Злинка, Маловисківського району, Кіровоградської області )

про стягнення 191 279,01 грн,

секретар судового засідання Безчасна Н.Г.

Представники:

від позивача - участі не брав;

від відповідача - Швець Р.Ю. адвокат , ордер АА №1075079 від 21.01.2021;

в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення,

УСТАНОВИВ:

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроресурс" до Фермерського господарства "Возний Ігор Васильович" про стягнення 191 279,01 грн, з яких 147 000,00 грн основного боргу, 37 178,60 грн пеня, 3 930,41 грн 3 % річних, 3 170,00 грн відсотків за користування чужими грошовими коштами з покладенням на відповідача судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "Агроресурс" зазначило, що у зв`язку із невиконанням відповідачем договору купівлі-продажу в частині проведення розрахунків за отриманий товар, з Фермерського господарства "Возний Ігор Васильович" підлягає стягненню відповідна заборгованість.

Ухвалою від 07.12.2020 господарський суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 28.12.2020.

Протокольною ухвалою від 28.12.2020 в судовому засіданні з розгляду справи оголошено перерву до 28.01.2021.

15.01.2021 позивачем, на виконання вимог суду, надано копію рахунку.

28.01.2021 в судовому засіданні оголошено перерву до 04.02.2021.

03.02.2021 до суду від позивача надійшов лист про проведення судового засідання 04.02.2021 без участі представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроресурс".

В судовому засіданні 04.02.2021 представник відповідача надав до суду докази сплати частини боргу в сумі 10 000,00 грн, а саме: квитанцію № N1E4C5160M від 04.02.2021.

Відзив на позовну заяву відповідач до суду не подав.

Частиною 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Частиною 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, заслухавши пояснення представника відповідача, господарський суд встановив такі обставини.

19.03.2019 між товариством з обмеженою відповідальністю "Агроресурс" (далі Продавець) та фермерським господарством "Возний Ігор Васильович" (далі Покупець) укладено договір купівлі-продажу № 581-т (надалі Договір), відповідно до п. 1.1. якого Продавець зобов`язується передати, а Покупець прийняти та оплатити сільськогосподарську техніку (а.с. 6-9).

Пунктом 1.2. Договору встановлено, що кількість, найменування, ціна, одиниці виміру Товару визначаються Сторонами у Специфікації, що є невід`ємним додатком № 1 до цього Договору (далі Специфікація).

Розділом 4 Договору визначено, що Покупець зобов`язується перерахувати на розрахунковий рахунок Продавця грошові кошти за Товар відповідно до п.4.1. Договору в узгоджені Сторонами строки:

4.1.1. суму в національній валюті (гривня), що складає 10 000,00 грн в т.ч. ПДВ, зобов`язується оплатити в строк до 19.03.2019.

4.1.2. суму в національній валюті (гривня), що складає 94 106,00 грн в т.ч. ПДВ, зобов`язується оплатити в строк до 10.04.2019.

4.1.3. суму в національній валюті (гривня), що складає 69 400,00 грн в т.ч. ПДВ, зобов`язується оплатити в строк до 29.07.2019.

4.1.4. суму в національній валюті (гривня), що складає 173 494,00 грн в т.ч. ПДВ, зобов`язується оплатити в строк до 27.09.2019.

Згідно з п. 9.1. Договір набуває чинності з моменту підписання і діє до моменту виконання Сторонами своїх зобов`язань.

Договір підписаний сторонами та скріплений печатками.

До вказаного Договору сторонами підписана специфікація, у якій визначено товар, а саме: Сівалка зернова СЗ-4-06 без транспортного пристрою в кількості 1 шт., заводський номер 267 (далі Товар) на загальну суму 347 000,00 грн (а.с. 10).

На оплату вказаного товару позивачем виставлений рахунок № 3156 від 19.03.2019 (а.с. 35).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агроресурс" передало Сівалку зернова СЗ-4-06 без транспортного пристрою в кількості 1 шт., заводський номер 267 на загальну суму 347 000,00 грн фермерському господарству "Возний Ігор Васильович", що підтверджується актом приймання-передачі у користування №345 від 20.03.2019 (а.с. 11).

Однак, відповідач лише частково виконав взяті на себе зобов`язання по сплаті вартості товару в результаті чого станом на дату подання позову виникла заборгованість в сумі 147 000,00 грн.

Оскільки, відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконав, повну оплату поставленого товару в обумовлені договором строки не здійснив, це й стало підставою для звернення позивача до господарського суду з позовом у даній справі.

04.02.2021 до суду від Фермерського господарства "Возний Ігор Васильович" надійшли докази сплати частини заборгованості в сумі 10 000,00 грн, а саме: квитанція № N1E4C5160M від 04.02.2021 (а.с. 47).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Отже, провадження у справі в частині стягнення з Фермерського господарства "Возний Ігор Васильович" частини основного бору сумі 10 000,00 грн підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю предмета спору.

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки. Відповідно, до правовідносин, що виникли між сторонами на підставі даного договору, слід застосовувати положення законодавства, що регулюють правовідносини поставки.

У відповідності до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених вказаним Кодексом.

За правилами ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Правовідносини купівлі-продажу регулюються главою 54 Цивільного кодексу України.

Так, у відповідності до ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 663 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ст. 599 цього Кодексу зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Представник відповідача у судовому засіданні суму позову не заперечив, однак вказав на важкий фінансовий стан фермерського господарства "Возний Ігор Васильович".

Оскільки, відповідачем не спростовано наявність заборгованості за Договором в сумі 137 000,00 грн та не надано доказів сплати вказаної заборгованості позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 137 000,00 грн основного боргу підлягають задоволенню.

Також, позивачем заявлено до стягнення 37 178,60, пені, 3 930,41 грн три відсотки річних, 3 170,00 грн 0,1 % за користування чужими грошовими коштами.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором; учасники господарських правовідносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Статтею 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями у розумінні цього Кодексу визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частина 4 ст. 231 Господарського кодексу України встановлює, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Формами неустойки є штраф і пеня. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6.1. Договору за невиконання договірних зобов`язань та порушення строків сплати за Товар, передбачених п. 4.1.2., 4.1.3., 4.1.4. Договору Покупець несе матеріальну відповідальність в вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на той час, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Судом встановлено, що позивачем нараховано пеню понад шестимісячний строк, який встановлений у ст. 231 Господарського кодексу України.

Верховним Судом, зокрема, у постанові від 07.06.2019 по справі № 910/23911/16, у постанові від 13.09.2019 по справі № 902/669/18, від 12.06.2018 по справі № 910/4164/17, від 22.11.2018 по справі № 903/962/17, висловлено позицію про те, що "умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, строку, за який нараховуються штрафні санкції".

Враховуючи зазначене, судом встановлено, що умовами Договору, в тому числі п. 6.1. Договору, не встановлено іншого терміну ніж шестимісячний строк для нарахування пені, визначений ст. 231 Господарського кодексу України, а тому пеня має бути нарахована в межах шестимісячного строку.

Крім того, відповідно до ст. 253 Цивільного кодексу України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Позивач помилково включає до розрахунків пені та 3 % річних 14.11.2019 на суму 317 000,00 грн, оскільки у вказаний день відповідачем здійснено часткову оплату отриманого товару в сумі 70 000 грн, що підтверджується випискою по особовим рахункам (а.с. 14).

Перевіривши розрахунок пені, господарський суд встановив, що позивачем не враховано кількість днів у 2020 році, помилково нараховано пеню на день часткової оплати товару, а саме на 14.11.2019 та визначено період нарахування більше 6 місяців.

У зв`язку з викладеним, господарський суд наводить власний розрахунок пені:

з 28.09.2019 по 24.10.2019 на суму боргу 317 000,00 грн складає 7 738,27 грн;

з 25.10.2019 по 13.11.2020 на суму боргу 317 000,00 грн складає 5 384,66 грн;

з 15.11.2019 по 12.12.2019 на суму боргу 247 000,00 грн складає 5873,86 грн;

з 13.12.2019 по 30.01.2020 на суму боргу 247 000,00 грн складає 8 937,93 грн;

з 31.01.2020 по 12.03.2020 на суму боргу 247 000,00 грн складає 6 235,74 грн;

з 13.03.2020 по 28.03.2020 на суму боргу 247 000,00 грн складає 2 159,56 грн;

всього 36 330,02 грн.

Враховуючи викладені обставини, стягненню з відповідача підлягає пеня в сумі 36 330,02 грн.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши розрахунок 3 % річних, господарський суд встановив, що позивачем не враховано кількість днів у 2020 році та помилково нараховано 3 % річних на день часткової оплати товару, а саме на 14.11.2019.

У зв`язку з викладеним, господарський суд наводить власний розрахунок 3 % річних:

з 28.09.2019 по 13.11.2019 на суму 317 000,00 грн складає 1224,58 грн;

з 15.11.2019 по 01.04.2020 на суму 247 000,00 грн складає 2 816,79 грн.

Враховуючи викладені обставини, стягненню з відповідача підлягають 3 % річних в сумі 3 904,36 грн.

Відповідно до ст. 536 Цивільного кодексу України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно з п. 6.5. Договору з моменту, коли Товар повинен бути оплачений, або з дня чергового платежу, у випадку несплати, Продавець має право вимагати від Покупця, а Покупець зобов`язаний сплатити проценти за користування чужими грошовими коштами, до дня оплати, окрім пені та штрафу, (ст. 536, п. 3 ст. 692 Цивільного кодексу України) в наступному розмірі: 0,1% від несплаченої ціни Товару за кожний календарний день протягом десяти календарних днів від дати, коли Товар повинен був оплачений Покупцем (дата внесення чергового платежу);

Перевіривши розрахунок процентів за користування чужими грошовими коштами, господарський суд встанови правильність вказаного розрахунку, а тому позовні вимоги в частині стягнення 3 170,00 грн відсотків за користування чужими грошовими коштами підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача пропорційного розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Провадження у справі в частині стягнення 10 000,00 грн основного боргу - закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фермерського господарства "Возний Ігор Васильович" (вул. Першотравнева, 159, с. Злинка, Маловисківського району, Кіровоградської області, ідентифікаційний код 38893693) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроресурс" (вул. Мурманська, 29 М, м. Кропивницький, 25014, ідентифікаційний код 31919788) 137 000,00 грн основного боргу, 36 330,02 грн пені, 3 904,36 грн 3 % річних, 3 170,00 грн 0,1 % за користування чужими грошовими коштами та 2 855,98 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Повідомити учасників справи про відсутність у суду технічної можливості надавати інформацію про вебадресу судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень одночасно з врученням (надсиланням/видачею) копії повного або скороченого такого рішення до затвердження Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень можна за його вебадресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення надіслати Товариству з обмеженою відповідальністю "Агроресурс" (вул. Мурманська, 29 М, м. Кропивницький, 25014) та Фермерському господарству "Возний Ігор Васильович" (вул. Першотравнева, 159, с. Злинка, Маловисківського району, Кіровоградської області).

Повне рішення складено 09.02.21

Суддя М.С. Глушков