РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.01.2021Справа № 910/6161/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., за участю секретаря судового засідання Зарудньої О.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Крамаренка Василя Анатолійовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі регіональної філії "Південно-західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (01601, м. Київ, вул. Лисенка, буд. 6; ідентифікаційний код 40081221)

про зобов`язання вчинити дії

Представники сторін:

від позивача: Водолагін С.М.

від відповідача: Марченко В.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулася Фізична особа-підприємець Крамаренко В.А. з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", в якому позивач просить суд зобов`язати відповідача вчинити дії визначені вимогами "Правил обслуговування залізничних під`їзних колій", затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 року спрямованих на укладення з позивачем, як власником ж/д колії, договір про подачу та збирання вагонів при станції Чернігів-Північний ДГТО "Південно-Західної залізниці".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.05.2020 позовну заяву Фізичної особи-підприємця Крамаренка Василя Анатолійовича залишено без руху, позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали для усунення недоліку шляхом подання до суду доказів направлення (фіскальний чек та опис вкладення в цінний лист) копії позовної заяви № 16/01-К-1/2 від 13.03.2020 та доданих до неї документів на адресу регіональної філії "Південно-західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця".

27.05.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла заява Фізичної особи-підприємця Крамаренка Василя Анатолійовича на усунення недоліків позовної заяви, до якої позивачем у якості доказів направлення копії позовної заяви № 16/01-К-1/2 від 13.03.2020 та доданих до неї документів на адресу відповідача - регіональної філії "Південно-західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" додано опис вкладення в цінний лист з відбитком поштового штемпеля від 22.05.2020 та поштову накладну № 545 від 22.05.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.06.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 17.06.2020.

16.06.2020 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову.

У підготовчому засіданні 17.06.2020 судом оголошено перерву до 08.07.2020.

26.06.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

08.07.2020 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

У підготовчому засіданні 08.07.2020 судом оголошено перерву до 05.08.2020.

09.07.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла заява відповідача з додатковими документами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.08.2020 у підготовчому засіданні оголошено перерву до 16.09.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.09.2020 у підготовчому засіданні оголошено перерву до 21.10.2020.

06.10.2020 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання позивача з додатковими документами

У зв`язку із перебуванням судді Баранова Д.О. на лікарняному підготовче засідання 21.10.2020 не відбулося.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.10.2020 розгляд справи призначено на 25.11.2020.

20.11.2020 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання позивача про проведення підготовчого засідання без участі представника останнього.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.11.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.01.2021.

У судовому засіданні 13.01.2021 представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд про їх задоволення.

Представник відповідача заперечив щодо заявлених позовних вимог просив суд відмовити в задоволенні позову.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи у судовому засіданні 13.01.2021 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Згідно зговору купівлі-продажу № 2 від 01.10.2010 ФОП Крамаренко В.А. став власником 594 м. ж/д колії, у тому числі стрілочні переводи СТ.92 СТ.94, які є складовою частиною даної під`їзної колії та знаходиться за адресую: м. Чернігів, вул. Володимира Дрозда, 11.

Позивач зазначає, що ним було направлено до AT "Українська залізниця" заяву № 09/ 12.2 від 09.12.2015 в якій ФОП Крамаренко В.А. просив укласти договір про подачу та збирання вагонів при станції Чернігів-Північний ДГТО південно-західної залізниці.

На заяву № 09/12.2 від 09.12.2015 надійшов рахунок-фактура № 3091 від 04.01.2016 щодо оплати за затвердження технічного паспорту під`їзної залізничної колії та лист AT "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-західної залізниці" за № Ц-1/5-3/442-К від 25.01.2016 в якому вказувалось про необхідність надання відповідних документів і після надходження, яких буде проведено відповідну компанію щодо укладання договору.

Позивач відзначає, що 30.01.2016 ним проведено оплату рахунку-фактури № 3091 від 04.01.2016 в сумі 1 124, 44 грн. та направлено пакет документів листом № 29/1 від 29.01.2016 з описом.

В подальшому позивачу надійшов лист AT "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-західної залізниці" за № ДН-1-452/174 від 16.02.2016 про повернення на доопрацювання пакету документів, що надійшов в Київську дирекцію залізничних перевезень з листами № 28/2 від 28.01.2016 та № 29/1 від 29.01.2016, так як вони містять зауваження що не дають змоги в подальшому відправити їх на розгляд в Південно-західну залізницю для підписання договору.

В березня 2016 року ФОП Крамаренко В.А. направлено скаргу до Міністерства Інфраструктури України за № 23/03 від 23.03.2016 в якій повідомлялось, що AT "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-західної залізниці" зловживає монопольним положенням та ухиляється укласти договір.

На зазначену скаргу надійшов лист з Міністерства Інфраструктури України за № 3487/24/10-16 від 05.04.2016 в якому ФОП Крамаренко В.А. запропоновано звернутися до суду за захистом своїх порушених права.

В березні 2017 року, ФОП Крамаренко В.А. знову звернувся до AT "Українська залізниця" з листом № 25/04.17 від 25.04.2017 в якому просив укласти договір про подачу та збирання вагонів при станції Чернігів-Північний ДГТО Південно-західної залізниці.

На зазначений лист надійшла відповідь з AT "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-західної залізниці" від 23.05.2017 за № ЦЦМ-12/478, яким повідомлялось, що AT "Укрзалізниця" повернеться до розгляду заяви після розгляду справи № 910/11877/16.

Господарським судом міста Києва 26.09.2018 ухвалено рішення у справі № 910/11877/16 за зустрічним позовом AT "Українська залізниця" до ФОП Крамаренка В.А. та Підприємства "Управління виробничо-технічної комплектації" про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 2 від 01.10.2010, яким у задоволенні зустрічного позову відмовлено, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.02.2019.

Листом за № 25/04.17-2 від 28.02.2019 ФОП Крамаренко В.А. в черговий раз звернувся до AT "Українська залізниця" та просив укласти договір про подачу та збирання вагонів при станції Чернігів-Північний ДГТО Південно-західної залізниці.

У відповідь AT "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-західної залізниці" від 03.04.2019 за № ЦЦО-13/335 було повідомлено, що оскільки, від ФОП Крамаренка В.А. не надходило звернення та пакету документів щодо укладення договору про подачу та забирання вагонів при станції Чернігів-Північний, то AT "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-західної залізниці" зможе повернутися до розгляду питання щодо укладення договору після отримання від ФОП Крамаренка В.А. письмового звернення та пакету необхідних документів.

Так, позивач зазначає, що не погоджуючись із такою позицією AT "Українська залізниця" та беручи до уваги рекомендації Міністерства Інфраструктури України зазначені у листі № 3487/24/10-16 від 05.04.2016, ФОП Крамаренком В.А. було подано позов до Господарського суду міста Києва про зобов`язання AT "Українська залізниця" укласти із ФОП Крамаренком В.А. договір про подачу та збирання вагонів при станції Чернігів-Північний ДГТО Південно-західної залізниці.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.10.2019 у справі № 910/5229/19 ФОП Крамаренку В.А. відмовлено у задоволені позову. Вказане рішення залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.02.2020 (означеною постановою було змінено мотивувальну частину судового рішення).

Обґрунтовуючи необхідність звернення до суду з даним позовом, позивач посилається на те, що відповідач починаючи з січня 2016 року і по сьогодні відмовляється дотримуватись вимог Правил та вчиняти дії спрямовані на укладання договору про подачу та збирання вагонів при станції Чернігів-Північний. Така протиправна бездіяльність AT "Українська залізниця" створює ФОП Крамаренку В.А. перешкоди, щодо реалізації свого конституційного права закріпленого в ст. 42 Конституції України та ст. 320 Цивільного кодексу України.

Із поданого відповідачем відзиву вбачається, що останній заперечує щодо задоволення позовних вимог вказуючи, що до сьогоднішнього часу позивачем не надано AT "Українська залізниця" належним чином оформленого пакету документів відповідно до п. 3.3. Правил до укладення нового договору про експлуатацію залізничної колії (договору про подачу та збирання вагонів), а саме документів які підтверджують право власності позивача на залізничну під`їзну колію.

Так, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України вказано, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Отже, суд відзначає, що під час розгляду справи № 910/5229/19 були встановлені наступні обставини:

"01.10.2010 між УВТК (продавець) і ФОП Крамаренко В. А. (покупець) укладено договір купівлі-продажу № 2, відповідно до умов якого продавець зобов`язується передати (продати), а покупець зобов`язується прийняти у власність та оплатити (придбати) на умовах і протягом дії цього договору майно в кількості та за ціною, що зазначені у специфікації до даного договору, яка є його невід`ємною частиною (п. 2.1. договору).

Згідно із специфікацією № 1 від 01.10.2010 до договору об`єктом продажу є під`їзна залізнична колія станції Чернігів-Північний Південно-Західної залізниці, що належить продавцю в кількості 594 погонних метри, в т.ч. стрілка переводу № 92, № 94. Загальна вартість об`єкту продажу за договором складає 10 910,00 грн.

За змістом п.п. 4.1, 4.2 договору передача об`єкту продажу здійснюється продавцем протягом 5 календарних днів від дати укладення договору. Факт передачі об`єкту продажу покупцеві оформляється сторонами шляхом підписання двостороннього акту прийому-передачі, який становить невід`ємну частину договору.

Моментом переходу права власності на об`єкт продажу від продавця до покупця вважається дата підписання сторонами вищевказаного акта приймання-передачі (п. 4.3 договору).

На виконання умов договору між контрагентами підписано акт приймання-передачі майна, згідно якого продавець передав, а покупець прийняв майно у власність.

12.03.2012 позивач звернувся до начальника залізничної станції Чернігів-Північний з листом за вих. № 2, у якому просив оформити та затвердити паспорт на під`їзну колію та іншу необхідну технічну документацію.

З аналогічним за змістом листом 12.03.2012 та повторно 21.11.2012 до начальника залізничної станції Чернігів-Північний звернулося УВТК, яке просило переоформити на нового власника паспорт і необхідну технічну документацію.

На адвокатський запит від 24.02.2016 Виробничий підрозділ Чернігівська дистанція колії Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" повідомила про необхідність звернення з майнових питань до Укрзалізниці з усіма документами, що підтверджують право власності: проект, дозвіл на врізання стрілочного переводу в під`їзну колію залізниці, акт на право користування земельною ділянкою тощо.

09.12.2015 позивач звернувся до Укрзалізниці з заявою №9/12.2 про укладення договору про подачу і забирання вагонів при станції Чернігів-Північний ДГТО "Південно-Західна залізниця".

У відповідь на вказану заяву Укрзалізниця листом від 25.01.2016 № Ц-1/5-3/442-16 повідомило, що регіональна філія "Південно-Західна залізниця" не має документів, що підтверджують право власності ФОП Крамаренко В. А. на під`їзну колію та майновий комплекс позивача.

Листом від 16.02.2016 № ДН-1-452/174 виробничий підрозділ Київська дирекція залізничних перевезень Регіональної філії "Південна-західна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" повернуло позивачу на доопрацювання пакет документів та виклало свої зауваження до них, вказавши що:

- надані Технічні паспорти колії та Інструкція про порядок обслуговування і організації руху на під`їзній колії не погоджені з Чернігівською дистанцією колії, начальником станції Чернігів-Північний та не затверджені;

- наданий договір купівлі-продажу від 01.10.2010 № 2 не може бути взятий до уваги, так як оформлений з порушенням ст. 657 ЦК України; договір підписаний зі сторони продавця довіреною особою на підставі довіреності №1, копія якої не надана;

- у зв`язку із непогодженням у наданому технічному паспорті меж з ТОВ "Чернігівагрошляхбуд" у залізниці є сумніви щодо приналежності ділянки під`їзної колії від граничного стовпчика стрілочного переводу № 92 до стрілочного переводу № 94 та самого стрілочного переводу № 94. Згідно технічного паспорту ТОВ "Чернігівагрошляхбуд" дана ділянка під`їзної колії та стрілочний перевод № 94 обліковуються за ТОВ "Чернігівагрошляхбуд". У разі примикання під`їзної колії ФОП Крамаренка В. А. до під`їзної колії підприємства необхідно надати копію відповідного листа погодження від ТОВ "Чернігівагрошляхбуд" строком на 5 років.

Листом від 28.03.2016 позивач звернувся до першого заступника начальника регіональної філії "Південно-західна залізниця" з проханням провести обстеження під`їзної колії для укладення договору про подачу та забирання вагонів при станції Чернігів-Північний, а також як свідчить наявна в матеріалах справи копія опису до цінного листа направляв до Київської дирекції залізничних перевезень документи для укладення договору.

25.04.2017 позивач повторно звернувся до Укрзалізниці з заявою про укладення договору про подачу і забирання вагонів, у відповідь на яку відповідач листом від 23.05.2017 № ЦЦМ-12/478 повідомив позивача, що повернеться до розгляду звернення після вирішення Вищим господарським судом України справи № 910/11877/16 по суті.

Позивач листом № 25/04.17-2 від 28.02.2019 звернувся до Укрзалізниці з заявою про укладення договору про подачу і забирання вагонів.

Листом від 03.04.2019 № ЦЦО-13/335 відповідач повідомив, що зможе повернутися до розгляду питання щодо укладення договору про подачу і забирання вагонів після отримання від позивача письмового звернення та пакета необхідних документів, вказавши про надання позивачеві обґрунтованої відповіді щодо вказаного питання листом Укрзалізниці від 25.01.2016 №Ц-1/5-3/442-16 та листом Міністерства інфраструктури України від 05.04.2016 № 3487/24/10-16.

Посилаючись на те, що відповідач всупереч вимогам Правил відмовив в укладенні договору про подачу та забирання вагонів, позивач звернувся до суду із позовом у цій справі про зобов`язання Укрзалізниці укласти з ФОП Крамаренко В.А. договір про подачу та забирання вагонів при станції Чернігів-Північний ДГТО Південно-Західної залізниці.

Рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/11877/16 від 26.09.2018, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.05.2019, відмовлено у задоволенні зустрічного позову Укрзалізниці до ФОП Крамаренко В.А., Підприємства "Управління виробничо-технічної комплектації" про визнання договору купівлі-продажу від 01.10.2010 № 2 недійсним.

Предметом розгляду справи № 910/5229/19 були позовні вимоги позивача до відповідача про зобов`язання укласти договір про подачу та забирання вагонів.

За висновками суду апеляційної інстанції, з якими погодився й суд касаційної інстанції у постанові від 03.09.2020 у справі № 910/5229/19, сторонами не дотримано процедури укладення договору про подачу та забирання вагонів, визначеної Правилами, що стало підставою для відмови у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання Укрзалізниці укласти відповідний договір з позивачем.".

Частиною 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Позивач звертаючись до суду з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про зобов`язання відповідача вчинити дії визначені вимогами "Правил обслуговування залізничних під`їзних колій", затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 року спрямованих на укладення з позивачем, як власником ж/д колії, договір про подачу та збирання вагонів при станції Чернігів-Північний ДГТО "Південно-Західної залізниці" обґрунтовує позовні вимоги тим, що починаючи з січня 2016 року і по сьогодні відповідач відмовляється дотримуватись вимог Правил та вчиняти дії спрямовані на укладання договору про подачу та збирання вагонів при станції Чернігів-Північний. Така протиправна бездіяльність AT "Українська залізниця" створює ФОП Крамаренку В.А. перешкоди, щодо реалізації свого конституційного права закріпленого в ст. 42 Конституції України та ст. 320 Цивільного кодексу України.

Як про це зазначає позивач, станом на час перегляду судом апеляційної інстанції справи № 910/5229/19 він звернувся листом № 16/01/20 від 16.01.2020 в якому просив вчинити дії визначені вимогами Правил, спрямовані на укладання з ФОП Крамаренко В.А., як власником ж/д колії, договору про подачу та збирання вагонів при станції Чернігів-Північний ДГТО Південно- Західної залізниці.

Втім листом за № НЗ-1-08/227 від 11.02.2020 AT "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-західної залізниці" було повідомлено, що станом на 10.02.2020 від ФОП Крамаренка В.А. не надходило звернення щодо укладення договору про подачу та збирання вагонів при станції Чернігів-Північний та пакет документів, відповідно до п. 3.3. Правил, які підтверджують право власності ФОП Крамаренка В.А. на залізничну під`їзну колію, в т.ч. стрілку переводу № 92. Таким чином, AT "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-західної залізниці" зможе повернутися до розгляду питання щодо укладення договору після отримання від ФОП Крамаренка В.А. письмового звернення та пакету необхідних документів.

Однак, на переконання позивача AT "Українська залізниця" у відповідності до зазначених Правил, після отримання від ФОП Крамаренка В.А. заяви № 09/12.2 від 09.12.2015 із доданим пакетом документів, зобов`язана була вчинити дії передбачені п. 3.2 Правил, а саме направити комісію для проведення обстеження залізничної колії.

В подальшому, після виконання усіх умов визначених п. 3.2 Правил, вчинити дії визначених п. 3.3. Правил.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як передбачено ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються зокрема шляхом установлення, зміни і припинення господарських правовідносин.

Згідно ч. 1 ст. 187 Господарського кодексу України (далі - ГК України) спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов`язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

Відповідно до загальних умов укладання договорів, що породжують господарські зобов`язання, визначених статтею 179 ГК України, майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями (частина перша статті 179 ГК України). Частиною шостою цієї статті передбачено, що суб`єкти господарювання, які забезпечують споживачів, зазначених у частині першій цієї статті, електроенергією, зв`язком, послугами залізничного та інших видів транспорту, а у випадках, передбачених законом, також інші суб`єкти зобов`язані укладати договори з усіма споживачами їхньої продукції (послуг). Законодавством можуть бути передбачені обов`язкові умови таких договорів.

Порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту регламентовано Статутом залізниць України (далі - Статут).

Згідно п. 71 Статуту взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Як визначено п. 2.1. Правил обслуговування залізничних під`їзних колій, взаємовідносини залізниці з підприємствами, які виконують вантажні роботи на під`їзних коліях, визначаються договорами про експлуатацію під`їзних колій або договорами про подачу та забирання вагонів (додатки 1 та 2).

Договори про подачу та забирання вагонів укладаються між залізницею і підприємствами, у разі обслуговування локомотивом залізниці під`їзних колій або окремих вантажних фронтів.

Договори розробляються з урахуванням технології роботи під`їзної колії і технології роботи станції примикання, а у відповідних випадках - з урахуванням єдиних технологічних процесів.

Згідно п. 3.1. Правил проект договору розробляється залізницею на підставі акта обстеження під`їзної колії (додаток 4).

Пунктом 3.2. Правил встановлено, що залізниця спільно з підприємством провадить обстеження під`їзної колії і її технічного оснащення. Результати обстеження оформлюються актом обстеження умов роботи на під`їзній колії і станції примикання, в якому вказуються всі дані про фактичний стан під`їзної колії, а саме: довжина під`їзної колії; площа ділянки землі (у кв. м), зайнята під`їзною колією, і окремо - зайнята спорудами підприємства у смузі відведення; відстань, за яку повинна стягуватися плата за подачу та забирання вагонів; розмір та характер вантажообороту; спеціалізація складських площ; вантажні фронти; наявність вантажних машин і механізмів та їх паспортна потужність; наявність контрагентів тощо. Акт обстеження підписують уповноважені представники залізниці і підприємства не пізніше 10 днів з дати обстеження.

У разі непогодження з даними, які внесено до акта обстеження, представник підприємства, який бере участь в обстеженні, зобов`язаний підписати акт і внести до нього свої мотивовані зауваження.

Акт складається у двох примірниках, один з яких залишається у підприємства, другий - у залізниці.

До акта обстеження власником під`їзної колії додається Інструкція про порядок обслуговування і організації руху на під`їзній колії, масштабний план з нанесеним на ньому розташуванням вантажних фронтів і механізмів, а також технічний паспорт і поздовжній профіль колії.

Разом з тим, як передбачено п. 3.3. Правил, до укладення нового договору про експлуатацію залізничної під`їзної колії (договору про подачу та забирання вагонів) власник колії та його контрагенти зобов`язані надати залізниці копії Статуту підприємства, документів, які засвідчують право підприємницької діяльності, та документи, які підтверджують право власності на залізничну під`їзну колію.

Пунктом 3.4 Правил передбачено, що оформлення договору про експлуатацію під`їзної колії та договору про подачу та забирання вагонів виконується в такому порядку:

- проект договору розробляється залізницею. Підписаний у двох примірниках проект договору надсилається на підпис підприємству. Підприємство підписує і повертає залізниці проект договору у двадцятиденний термін. Цей термін обчислюється: у разі пересилки проекту договору з посильним - з дати розписки про отримання договору, у разі пересилки поштою - з дати календарного штемпеля поштового відділення в пункті знаходження адресата. Якщо при підписанні договору в підприємства виникнуть заперечення стосовно його умов, то незалежно від цього воно підписує договір, складає протокол розбіжностей і направляє його у двох примірниках залізниці одночасно з підписаним договором. Наявність розбіжностей оговорюється в договорі. У разі неповернення залізниці підписаного проекту договору у двадцятиденний термін, договір набирає чинності в редакції залізниці;

- залізниця не пізніше ніж через 20 днів після отримання цього протоколу розбіжностей зобов`язана призначити день розгляду розбіжностей, про що вона має повідомити підприємство у десятиденний термін після отримання протоколу і не пізніше ніж за 10 днів до призначеної дати розгляду. Якщо залізниця у вказаний термін не призначить дату розгляду розбіжностей, договір набирає чинності в редакції підприємства. У випадку неприбуття представника підприємства у призначений термін для розгляду розбіжностей договір набуває чинності в редакції залізниці;

- розбіжності, що залишилися неврегульованими, оформлюються новим протоколом і у двадцятиденний термін після дня їх розгляду передаються залізницею до господарського суду. Якщо в указаний термін розбіжності не будуть направлені до арбітражного суду, то договір набуває чинності в редакції підприємства.

Такий порядок оформлення поширюється на додаткові угоди до договору, на його продовження, доповнення або часткові зміни.

У позовній заяві позивач зазначає, що він є власником під`їзної колії, в тому числі зі стрілочними переводами № 92, № 94, втім, суд не погоджується з такими твердженнями позивача, виходячи з наступного.

Право власності на стрілочний перевід № 92 обґрунтовується позивачем посиланням на договір купівлі-продажу від 01.10.2010 № 2 укладеного між Підприємством "Управлінням виробничо-технологічної комплектації (УВТК) Чернігівської обласної корпорації агропромислового будівництва (далі Продавець) та фізичною особою-підприємцем Крамаренко В.А. (далі - покупець відповідно до умов якого, продавець зобов`язався передати (продати), а покупець зобов`язався прийняти у власність та оплатити (придбати) на умовах і протягом дії договору майно в кількості та за ціною, що зазначені у специфікації до цього договору, яка є невід`ємною його частиною.

Відповідно до специфікації від 01.10.2010 № 1 до вищезазначеного договору, об`єктом продажу є під`їзна залізнична колія при станції Чернігів-Північний Південно-Західної залізниці, що належить Підприємству "Управління виробничо-технологічної комплектації (УВТК)" у кількості 594 погонних метрів в т.ч. стрілка переводу № 92, № 94.

Між позивачем та відповідачем спір щодо прав на стрілочний перевід № 9 було розглянуто судами та винесено остаточне рішення у справі № 927/923/18.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.05.2019 у справі № 927/923/18, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 28.11.2019 у позові ФОП Крамаренка В.А. до АТ "Українська залізниця" про витребування майна з чужого незаконного володіння, а саме стрілочного переводу № 92, відмовлено.

Обґрунтовуючи відмову у позові ФОП Крамаренку судами встановлено що позивачем не надано доказів, що Підприємство "Управління виробниче технологічної комплектації (УВТК)" Чернігівської обласної корпорації агропромислового будівництва було (чи стало в подальшому) власником спірного стрілочного переводу № 92, який передавався за договором купівлі-продажу № 2 від 01.10.2010, та відповідно, мало право його продавати на момент укладення договору з позивачем.

На підтвердження права власності продавця на спірне майно суду надані лише фінансові звіти та оборотно-сальдові відомості по рахунку 10 продавця. Однак, ці документи є лише формою бухгалтерського та фінансового обліку, щ визначають склад, вартість та обсяг фінансових зобов`язань підприємства на конкретну дату і не відображають підстав знаходження майна у його власності (володінні).

Позивач не довів, що до нього за укладеним з Підприємством "Управління виробничо-технічної комплектації (УВТК)" Чернігівської обласної корпорації агропромислового будівництва договором купівлі-продажу від 01.10.2010 № 2 перейшло право власності на спірне майно.

Постановою Верховного Суду від 18.02.2020 у справі № 927/923/18 рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2019 та постанова Північного апеляційного господарського суду від 28.11.2019 залишено без змін.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення у справі № 927/923/18 колегія суддів зауважила (пункт 37 постанови), що в силу імперативних вимог частини 4 статті 75 ГПК України встановлений судовим рішенням у справі № 910/11877/16 факт належності саме ТОВ "Чернігівагрошляхбуд" спірного стрілочного переводу станом на дату укладення договору купівлі-продажу від 01.10.2010 має преюдиціальне значення та не підлягає повторному доказуванню під час розгляду цієї справи зі спору між тими самими сторонами.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 26.09.2018 у справі № 910/11877/16 досліджено Висновок експерта Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України № 772/773/18-24 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 21.06.2018 за ухвалою суду від 15.01.2018 встановлено, а апеляційним судом підтверджено, що на момент укладення договору купівлі-продажу від 01.10.2010 № 2 стрілочний перевід № 92 належав товариству з обмеженою відповідальністю "Чернігівагрошляхбуд".

У листі товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівагрошляхбуд" від 26.03.2012 № 106 зазначено, що листом від 14.04.2011 № 120 останнє надало згоду щодо передачі з балансу товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівагрошляхбуд" на баланс залізниці стрілочного переводу № 92.

Судом також враховано, що ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 20.11.2008 припинено провадження у справі № 4/1456/12/3/2 про банкрутство підприємства "Управління виробничо-технологічної комплектації (УВТК)" Чернігівської корпорації агропромислового будівництва, затверджено звіт ліквідатора, копія якого додана як додаток до Технічного паспорта та відповідно до якого до ліквідаційної маси включено, але не реалізовано залізничну колію 482 погонних метри.

За актом приймання-передачі майнових активів від 24.11.2008 ліквідатор підприємства "Управління виробничо-технологічної комплектації (УВТК" Молчанов Ю.І. передав начальнику даного підприємства Крамаренку В.А. залізничну колію довжиною 482 погонних метри.

Крім цього, на підставі п. п. 3, 5 Висновку експерта Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України № 772/773/18-24 за результатами проведеш судової будівельно-технічної експертизи від 21.06.2018 з-поміж іншої встановлено, що на день укладання договору фактично підприємство "Управління виробничо-технологічної комплектації (УВТК)" Чернігівської обласної корпорації агропромислового будівництва обслуговувало під`їзду колію протяжністю - 431,9 п.м., початок під`їзної колії від стиків рамної рейки стріл № 94 (навпроти граничного стовпчика стрілочного переводу та до виїзних залізничних воріт).

Крім цього, касаційний суд у справі № 927/923/18 перевіривши правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, зазначив (пункт 39 постанови), що суд першої інстанції, обґрунтовуючи відмову в задоволенні первісного позову, цілком правомірно виходив з ненадання покупцем і продавцем доказів на підтвердження того, що Підприємство "УВТК" було чи стало у подальшому власником спірного стрілочного переводу, переданого за договором купівлі-продажу від 01.10.2010, та, як наслідок, мало право продавати спірне майно на момент укладення договору з позивачем за первісним позовом, а також з недоведеності ФОП Крамаренком В.А. того, що до нього на підставі укладеного з Підприємством договору перейшло право власності на спірне майно.

Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини у справі № 910/11877/16 та у справі № 927/923/18, що мають преюдиційне значення для розгляду даної справи, твердження позивача стосовно того, що йому на праві власності належить під`їзна залізнична колія при станції Чернігів-Північний Південно-Західної залізниці, яку він купив у підприємства "Управління виробничо-технологічної комплектації (УВТК)" у кількості 594 погонних метрів, в т.ч. стрілка переводу № 92, № 94, не відповідає дійсності, адже, на час укладання договору купівлі-продажу від 01.10.2010 № 2 продавцю не належала: частина під`їзної залізнична колія - 162,1 метр; стрілочний перевід № 92.

Означене вказує, що між Підприємством "Управлінням виробничо-технологічної комплектації (УВТК)" Чернігівської обласної корпорації агропромислового та фізичною особою-підприємцем Крамаренко В.А. укладено договір купівлі-продажу від 01.10.2010 № 2 предметом якого є під`їзна залізнична колія з стрілочним переводом № 92, який ніколи не був у власності продавця.

За таких обставин, суд вказує, що позивач звертаючись з позовом, в якому просить суд зобов`язати відповідача вчинити дії визначені вимогами "Правил обслуговування залізничних під`їзних колій", затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 року спрямованих на укладення з ФОП Крамаренко В.А., як власником ж/д колії, договору про подачу та збирання вагонів при станції Чернігів-Північний ДГТО "Південно-Західної залізниці" у підтвердження своєї позиції не надав суду вірогідних доказів, які у свою чергу повинні були бути надані й AT "Українська залізниця" відповідно до пункту 3.3. Правил, а саме, документи, які підтверджують право власності ФОП Крамаренко В.А. на залізничну під`їзну колію, в т.ч. стрілку переводу № 92.

При тому, суд звертає увагу на те, що позивач звертаючись з даним позовом не надав суду інших доказів, що підтверджують право власності ФОП Крамаренко В.А. на залізничну під`їзну колію, в т.ч. стрілку переводу № 92, аніж тих, яким була надана оцінка при розгляді справ № 910/11877/16 та № 927/923/18.

Отже, з огляду на викладене вище, суд не вбачає правових підстав для задоволення вимоги позивача про зобов`язання відповідача вчинити дії визначені вимогами "Правил обслуговування залізничних під`їзних колій", затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 року спрямованих на укладення з ФОП Крамаренко В.А., як власником ж/д колії, договору про подачу та збирання вагонів при станції Чернігів-Північний ДГТО "Південно-Західної залізниці".

Разом з тим, суд вважає за необхідне вказати, що аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відтак, всім іншим доводам та міркування сторін оцінка не надається, адже, вони не спростовують встановлених судом в ході розгляду даної справи обставин.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Витрати по сплаті судового збору відповідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Фізичної особи-підприємця Крамаренка Василя Анатолійовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі регіональної філії "Південно-західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (01601, м. Київ, вул. Лисенка, буд. 6; ідентифікаційний код 40081221) про зобов`язання вчинити дії - відмовити.

2. Витрати по сплаті судового збору позивачу не відшкодовуються.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 25.01.2021

Суддя Д.О. Баранов