ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року м. ОдесаСправа № 915/1067/20
м. Одеса, проспект Шевченка, 29, зал судових засідань Південно-західного апеляційного господарського суду №1

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Савицького Я.Ф.,

суддів Головея В.М.,

Разюк Г.П.,

секретар судового засідання - Бебик А.М.

за участю представників учасників судового процесу:

від ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС»: Храпенко С.В., за довіреністю;

від Центрального відділу ДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції: не з`явився;

від ДП «СЕТАМ»: не з`явився;

від ПП «УКРАЇНСЬКА ЕКОНОМІКО-ПРАВОВА ГРУПА»: не з`явився;

від ПАТ «Дельта Банк»: не з`явився;

від ОСОБА_1 : не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРДЕБТ ПЛЮС"

на рішення Господарського суду Миколаївської області

від 05 листопада 2020 року (повний текст складено 16.11.2020р.)

по справі № 915/1067/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРДЕБТ ПЛЮС"

до відповідачів:

1. Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса)

2. Державного підприємства "СЕТАМ"

3. Приватного підприємства "УКРАЇНСЬКА ЕКОНОМІКО-ПРАВОВА ГРУПА"

треті особи, які не заявляють самостійних вимого щодо предмету спору, на стороні позивача:

1. Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк"

2. ОСОБА_1

про визнання електронних торгів недійсними, -

суддя суду першої інстанції: Смородінова О.Г.,

час та місце винесення рішення: 05.11.2020р., м. Миколаїв, вул. Адміральська, 22, Господарський суд Миколаївської області

Учасники процесу належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 10.02.2021р. відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "УКРДЕБТ ПЛЮС" (позивач) звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовними вимогами до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) (відповідач-1, ДВС); Державного підприємства "СЕТАМ" (відповідач-2, ДП "СЕТАМ") та Приватного підприємства (ПП) "Українська економіко-правова група" (відповідач-3) про визнання недійсними електронних торгів за лотом №416582 від 13.05.2020 щодо реалізації нежитлових приміщень літ. А заг. пл. 284,9 кв.м., літ. Б заг. пл. 43,1 кв.м., літ. В заг. пл. 121,8 кв.м., літ. Д. заг. пл. 41,1 кв.м., літ. Г заг. пл. 71,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані відсутністю згоди ТОВ "УКРДЕБТ ПЛЮС" на здійснення реалізації на електронних торгах предмету іпотеки - вищенаведених нежитлових приміщень, іпотекодержателем яких є позивач.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 05.11.2020р. у справі №915/1067/20 (суддя Смородінова О.Г.) у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРДЕБТ ПЛЮС" відмовлено повністю

У вказаному рішенні місцевий господарський суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами жодних порушень правил проведення електронних торгів на момент їх проведення, впливу таких порушень на результат електронних торгів, а також, порушення законних прав позивача у результаті проведення спірних торгів, що виключає визнання останніх недійсними.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРДЕБТ ПЛЮС" подало до Південно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій позивач просить рішення Господарського суду Миколаївської області від 05.11.2020р. у справі №915/1067/20 скасувати та ухвалити нове рішення у даній справі, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРДЕБТ ПЛЮС" задовольнити повністю.

Обґрунтування апеляційної скарги позивача є аналогічними обґрунтуванню позовних вимог та зводяться до того, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо: право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів; вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю; наявна письмова згода заставодержателя (ч.1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження»). Однак, ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» не надавало згоди на звернення стягнення на передане йому в іпотеку нерухоме майно - нежитлових приміщень літ. А заг. пл. 284,9 кв.м., літ. Б заг. пл. 43,1 кв.м., літ. В заг. пл. 121,8 кв.м., літ. Д. заг. пл. 41,1 кв.м, літ. Г заг. пл. 71,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1.

Апелянт наполягає на тому, що суд повинен встановити наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, тобто не тільки недотримання норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює. Оскільки, державний виконавець з порушенням вимог закону передав на реалізацію через електронні торги нерухоме майно, яке не могло бути реалізоване не в рахунок погашення заборгованості перед кредитором, вимоги якого забезпечені іпотекою такого майна, є всі підстави для визнання результату таких торгів недійсним.

Більш детально доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРДЕБТ ПЛЮС" викладені в апеляційній скарзі.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.12.2020р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРДЕБТ ПЛЮС" на рішення Господарського суду Миколаївської області від 05.11.2020 року у справі №915/1067/20, розгляд справи призначено на 10.02.2021 року о 10:00 год.

19.01.2021р. від Державного підприємства "СЕТАМ" до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач-2 не погоджується з доводами останньої та просить залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін.

У судовому засіданні 10.02.2021р. представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги. Представники відповідачів та третіх осіб у судове засідання не з`явились. Про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Згідно з частиною першою статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

Частиною 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Судова колегія зазначає, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обов`язковою та те, що матеріалів справи достатньо для розгляду справи та ухвалення рішення, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представників відповідачів та третіх осіб.

При цьому, судом врахований принцип ефективності судового процесу, який діє у господарському судочинстві і направлений на недопущення затягування процесу, а також враховано положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яким передбачено, що справа має бути розглянута судом у розумний строк.

У судовому засіданні 10.02.2021р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Разом з тим 10.02.2021р., вже після проведення судового засідання у справі №915/1067/20, до суду апеляційної інстанції від Приватного підприємства "Українська економіко-правова група" надійшли заперечення проти апеляційної скарги та клопотання про відкладення її розгляду на іншу дату.

Однак, з урахуванням того, що вказане клопотання було отримано судом після оголошення вступної та резолютивної частин постанови, воно залишено судовою колегією без розгляду.

Згідно зі ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши пояснення представника ТОВ "УКРДЕБТ ПЛЮС", дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.06.2008р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (Банк) та ОСОБА_1 (Позичальник) був укладений Договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти в іноземній валюті (долар США) в сумі 126 800,00, з кінцевим терміном погашення кредитної заборгованості не пізніше 25.06.2015 року.

У забезпечення виконання зобов`язань за вказаним Кредитним договором, 26.06.2008р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки (з урахуванням Договору про внесення змін до нього від 04.02.2009р.), за яким ОСОБА_1 передав в іпотеку Банку таке нерухоме майно (предмет іпотеки): нежитловий об`єкт (опис об`єкта: основна будівля за літ. А загальною площею 284.9 кв.м., основна будівля за літ. Б загальною площею 43.1 кв.м., основна будівля за літ. В загальною площею 121,8 кв.м., основна будівля за літ. Г загальною площею 71,9 кв.м., основна будівля за літ. Д загальною площею 41,1 кв.м., сарай за літ. Е, сарай за літ. Ж, вбиральня за літ. З, сарай за літ. О, бесідка за літ. И, погріб за літ. Т, огорожі №7,8,14,15 та споруди № І,9,10). що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Місцевим господарським судом встановлено, що у зв`язку з невиконанням вищенаведеного кредитного договору, рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 11.05.2011р. стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" заборгованість за кредитним договором №0 від 26.06.2008р. у загальній сумі 141812,86 дол. США, що еквівалентно 1132233,88 грн.

В подальшому, 08.12.2011р. між ПАТ "УкрСибБанк" та ПАТ "Дельта Банк" укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ "УкрСиббанк" відступив на користь ПАТ "Дельта Банк" своє право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором №0 від 26.06.2008р., що був укладений між ПАТ "УкрСибБанк" та ОСОБА_1 .

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 17.02.2017р. було замінено сторону у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа по справі №12-585/2011 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "УкрСиббанк" заборгованості по кредитному договору №0 від 26.06.2008 року у сумі 141812,86 дол. США, що в гривневому еквіваленті складає 1132233,88 грн., а саме: первісного стягувача - Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" замінено на його правонаступника - Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" (, юридична адреса: 01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-б, поштова адреса: 04080, м. Київ, вул. Мельникова, 81, корпус 20).

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором №0, ПАТ "Дельта Банк" звернулось до Центрального відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області з заявою про примусове стягнення з ОСОБА_1 відповідної заборгованості.

Постановою державного виконавця від 02.08.2017р. було відкрито виконавче провадження № 54414405 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа.

Судом першої інстанції встановлено, що у ході примусового виконання державним виконавцем винесено постанову від 07.09.2017р. про опис та арешт майна (коштів) боржника: нежитловий об`єкти по АДРЕСА_1 , який складається з основних будівель лі. А, загальною площею 284,9 м2, літ. Б, загальною площею 43,1 м2, літ. В загальною площею 121,8 м2, літ. Д загальною площею 41,1 м2, літ. Г загальною площею 71,9 м2, службових будівель та споруд. Описане майно прийнято на відповідальне зберігання представником стягувача - ПАТ "Дельта Банк".

Як свідчать матеріали справи, державним виконавцем двічі направлялись Державному підприємству "Сетам" (відповідач-2) заявки від 28.12.2017р. №01.0550014/20 та від 21.02.2020р. №01.0529594/23 на реалізацію арештованого майна (предмета іпотеки) за виконавчим провадженням ВП №54414405 (том 1, а.с. 120-121,188-189) на електронних торгах.

13.05.2020 року між Товариством з обмежено відповідальністю "УКРДЕБТ ПЛЮС" та Публічним акціонерним товариством "ДЕЛЬТА БАНК" було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги № 2245/К.

Згідно вказаного договору, ТОВ "УКРДЕБТ ПЛЮС" набуло право вимоги, в тому числі до ОСОБА_1 за кредитним договором №0 та договорами забезпечення по кредиту, у тому числі, за договором іпотеки.

Інформацію про ТОВ "УКРДЕБТ ПЛЮС" як іпотекодержателя зазначеного нерухомого майна - нежитловий об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 внесено до державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Як зазначає позивач, станом на дату розгляду даної справи, ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором №0 від 26.06.2008 року належним чином не виконує, загальна сума заборгованості останнього перед ТОВ "УКРДЕБТ ПЛЮС" складає 9 417 099,13 грн.

Разом з тим, 13.05.2020р. предмет іпотеки був реалізований шляхом продажу на електронних торгах за ціною аукціону - 405000,00 грн., що було оформлено протоколом №479439 проведення електронних торгів від 13.05.2020р., відповідно до якого переможцем торгів визнано Приватне підприємство "Українська економіко правова група".

При цьому, згоди на здійснення реалізації предмету іпотеки ТОВ "УКРДЕБТ ПЛЮС" не давало.

Судом також встановлено, що ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 29.05.2020р. було замінено сторону стягувача у справі №2-585/2011, з АТ "Дельта Банк" на його правонаступника - ТОВ "УКРДЕБТ ПЛЮС», а Постановою державного виконавця від 29.07.2020р. було замінено сторону стягувача з ПАТ "Дельта банк" на його правонаступника - ТОВ "УКРДЕБТ ПЛЮС» у виконавчому проваджені №54414405.

Матеріали справи свідчать, що грошові кошти від продажу майна в сумі 349 090,91 грн., були перераховані на користь ТОВ "УКРДЕБТ ПЛЮС" (т. 2, а.с. 247) платіжним дорученням від 30.07.2020р. №9169 (т. 2, а.с. 248).

Однак, позивач зазначає, що реалізація нежитлових приміщень літ. А заг. пл. 284,9 кв.м., літ. Б заг. пл. 43,1 кв.м., літ. В заг. пл. 121,8 кв.м., літ. Д. заг. пл. 41,1 кв.м, літ. Г заг. пл. 71,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 за результатами електронних торгів, порушує майнові права та інтереси ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» та не відповідає вимогам законодавства України, оскільки сума заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» значно перевищує ринкову вартість вищевказаної нерухомості, а згода іпотекодержателя на реалізацію майна була відсутня - реалізація предмету іпотеки для погашення заборгованості перед третьою особою (яка не є іпотеколежателем) є неправомірною.

Вказані обставини стали підставою звернення ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» до господарського суду із відповідним позовом.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені рішення, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст. 572 Цивільного кодексу України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

У разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави (ст.. 589 Цивільного кодексу України).

За змістом ч.1 ст. 584 Цивільного кодексу України, ч.1 ст. 12 Закону України «Про заставу» у договорі застави визначаються суть, розмір та строк виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, опис предмета застави, а також інші умови, відносно яких за заявою однієї із сторін повинна бути досягнута угода.

Частиною другою ст. 589 Цивільного кодексу, статтею 19 Закону України «Про заставу» передбачено, що за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором застави.

Приписами частини 1 ст. 575 Цивільного кодексу України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

За визначеннями, наведеними у ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом;

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною, зокрема, до припинення основного зобов`язання.

У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до договору іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами.

Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов`язки суб`єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, у тому числі й суд, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 2 розділу VII Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016р. за №2831/5, реалізація предмета іпотеки здійснюється відповідно до вимог цього Порядку з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом та Законом України «Про іпотеку».

Згідно ч. 1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо:

1) право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів;

2) вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю;

3) наявна письмова згода заставодержателя.

Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

Як вже було зазначено вище, ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» не надавало згоди на звернення стягнення на передане йому в іпотеку вищезазначене майно.

Таким чином, виходячи з того, що TOB «УКРДЕБТ ПЛЮС» є іпотекодержателем нерухомого майна - нежитлових приміщень літ. А заг. пл. 284,9 кв.м., літ. Б заг. пл. 43,1 кв.м., літ. В заг. пл. 121,8 кв.м., літ. Д. заг. пл. 41,1 кв.м, літ. Г заг. пл. 71,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, права ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» зареєстровані належним чином у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, сума заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» значно перевищує ринкову вартість вказаної нерухомості, судова колегія погоджується з доводами апелянта, що реалізація предмету іпотеки для погашення заборгованості перед третьою особою (яка не є іпотекодежателем) є неправомірною.

При цьому, суд зауважує, що особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Згідно із ч.2 ст. 16, ч.1 ст. 215 Цивільного кодексу України, одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених частинами першою - третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу), зокрема у зв`язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином.

Наведене узгоджується з нормами ч.4 ст. 656 Цивільного кодексу України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Таким чином, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 Цивільного кодексу України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури порядку проведення торгів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України 22.02.2017 року у справі 6-2677цс16.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частиною 1 ст. 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Як вбачається із ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 22.02.2017р. у справі № 6-2677цс16, підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, а саме: правил, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів.

Судова колегія звертає увагу, що головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, тобто не тільки недотримання норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Оскільки, державний виконавець з порушенням вимог закону передав на реалізацію через електронні торги нерухоме майно, яке не могло бути реалізоване не в рахунок погашення заборгованості перед кредитором, вимоги якого забезпечені іпотекою такого майна, є всі підстави для визнання результату таких торгів недійсним.

Враховуючи приписи ч.1 ст. 16 Цивільного кодексу України, за якою кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, апеляційний суд вважає, що визнання електронних торгів за лотом №416582 від 13.05.2020 року щодо реалізації нежитлових приміщень літ. А заг. пл. 284,9 кв.м., літ. Б заг. пл. 43,1 кв.м., літ. В заг. пл. 121,8 кв.м., літ. Д. заг. пл. 41,1 кв.м, літ. Г заг. пл. 71,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, недійсними є належним способом захисту порушених прав позивача.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції щодо відсутності порушення законних прав позивача у результаті проведення спірних торгів.

Відповідно до ч.1 ст.277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, Південно-західний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРДЕБТ ПЛЮС" на рішення Господарського суду Миколаївської області від 05.11.2020 року у справі №915/1067/20 підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 269, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРДЕБТ ПЛЮС" задовольнити.

Рішення господарського суду Миколаївської області від 05.11.2020р. у справі №915/1067/20 скасувати.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРДЕБТ ПЛЮС" задовольнити.

Визнати електронні торги за лотом №416582 від 13.05.2020р. щодо реалізації нежитлових приміщень літ. А заг. пл. 284,9 кв.м., літ. Б заг. пл. 43,1 кв.м., літ. В заг. пл. 121,8 кв.м., літ. Д. заг. пл. 41,1 кв.м., літ. Г заг. пл. 71,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 недійсними.

Постанова відповідно до вимог ст. 284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у 20-денний строк.

Повний текст складений 11.02.2021р.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Головей В.М.

Суддя Разюк Г.П.