ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2021 р. Справа№ 911/42/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шаптали Є.Ю.

суддів: Куксова В.В.

Яковлєва М.Л.

при секретарі Токарева А.Г.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 02.02.2021.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Лисенка Андрія Васильовича

на рішення Господарського суду Київської області від 02.07.2020 (повний текст рішення складено 16.07.2020) у справі №911/42/20 (суддя Рябцева О. О.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Лисенка Андрія Васильовича

до Переяславської міської ради

про визнання договору продовженим

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Лисенко Андрій Васильович (позивач) звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до Переяславської міської ради, в якому позивач просив суд зобов`язати Переяславську міську раду усунути перешкоди у користуванні тимчасовою спорудою шляхом переукладення договору про встановлення особистого строкового сервітуту для розміщення малої архітектурної форми строком на 5 років, за адресою: вул. Шкільна, 53, поз. 1 в місті Переяславі Київської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 26.12.2014 р. між позивачем і відповідачем було укладено договір особистого строкового сервітуту і підписано акт прийняття-передачі земельної ділянки до договору. З метою продовження строку дії договору особистого сервітуту строком на наступні 5 років позивач 03.05.2019р. звернувся до сесії Переяслав-Хмельницької міської ради з заявою. Проте, як зазначає позивач, у встановлений діючим законодавством строк його заява не була розглянута відповідачем і будь-яких відповідей ним досі не було отримано, що є порушенням статті 20 Закону України "Про звернення громадян". Позивач, посилаючись на ст.ст. 401, 402, 404 Цивільного кодексу України, ст.ст. 98, 100, 122 Земельного кодексу України, ст.ст. 10, 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", просив суд зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні тимчасовою спорудою шляхом переукладення договору про встановлення особистого строкового сервітуту для розміщення малої архітектурної форми строком на 5 років, за адресою: вул. Шкільна, 53, поз. 1 в місті Переяславі Київської області.

Рішенням Господарського суду Київської області від 02.07.2020 у справі №911/42/20 у задоволенні позову Фізичної особи-підприємця Лисенка Андрія Васильовича до Переяславської міської ради про визнання договору особистого строкового сервітуту від 26.12.2014р., укладеного між Переяслав-Хмельницькою міською радою та Фізичною особою-підприємцем Лисенком Андрієм Васильовичем, зареєстрованого Відділом містобудування, архітектури та використання земель виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради у книзі реєстрації договорів 26.12.2014р. за № 128, продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, відмовлено повністю.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Фізична особа-підприємець Лисенко Андрій Васильович звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 02.07.2020 у справі №911/42/20 та ухвалите нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Також у апеляційній скарзі викладено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим господарським судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушено або неправильно застосовано норми матеріального чи процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга має бути задоволена.

19.08.2020 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою, надійшли до Північного апеляційного господарського суду та згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передані на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді:Яковлєв М. Л., Сотніков С. В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.08.2020 клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Київської області від 02.07.2020 у справі №911/42/20 задоволено та поновлено пропущений процесуальний строк, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Лисенко Андрія Васильовича на рішення Господарського суду Київської області від 02.07.2020 у справі №911/42/20 та призначено до розгляду на 29.09.2020.

24.09.2020 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу у відповідності до якого останній просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення просить залишити без змін. Крім того відповідач зазначає, що договір особистого строкового сервітуту від 26.12.2014р. було укладено на строк 5 років, тобто строк його дії сплив 26.12.2019 р., та впродовж дії попереднього договору жодних заяв від ФОП Лисенка А.В. щодо продовження дії договору сервітуту не надходило. Також зазначає, що від позивача надходили заяви про продовження дії договору оренди земельної ділянки, однак земельна ділянка для оренди позивачу не відводилась, тому неможливо продовжити договір строкового сервітуту у вигляді оренди. Крім того, відповідач вказує на невідповідність розміщення тимчасової споруди по вулиці Шкільній, 53, поз. 1 в місті Переяславі Київської області, оскільки територія, на якій вона розміщена, відноситься до земель прибережно-захисної смуги річки Альта і її подальше розміщення призведе до утруднення руху пішоходів в межах прибережної частини річки Альта.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/3484/20 від 29.09.2020, у зв`язку з перебуванням судді Сотнікова С. В. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 29.09.2020 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Куксов В. В., Яковлєв М. Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.09.2020 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Лисенка Андрія Васильовича на рішення Господарського суду Київської області від 02.07.2020 у справі №911/42/20 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Куксов В.В., Яковлєв М. Л. та призначено до розгляду на 24.11.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.11.2020 відкладено розгляд справи на 19.01.2021.

19.01.2021 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2021 клопотання представника Фізичної особи-підприємця Лисенка Андрія Васильовича адвоката Рубанчук С. Д про відкладення розгляду справи задоволено та відкладено розгляд справи на 02.02.2021.

29.01.2021 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про долучення документів.

02.02.2021 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача та в якій останній підтримує доводи викладені в апеляційній скарзі та просив задовольнити її.

В судове засідання 02.02.2021 сторони своїх представників не направили, про день, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.ч. 12, 13 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Якщо суд апеляційної інстанції визнав обов`язковою участь у судовому засіданні учасників справи, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.

При цьому, положеннями вказаної статті передбачено право, а не обов`язок суду відкласти апеляційний розгляд справи.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку, дотримання якого є процесуальною гарантією дотримання прав сторін спору.

Дослідивши матеріали справи, з метою дотримання розумних процесуальних строків розгляду апеляційної скарги на рішення місцевого господарського суду, суд апеляційної інстанції вважає можливим розглянути справу за відсутності представників сторін.

Згідно з частиною першою статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, рішенням виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради № 594-18 від 25.12.2013 р. про надання дозволу ФОП Лисенку А.В, на встановлення ТС (надалі - тимчасової споруди) для провадження підприємницької діяльності по вул. Шкільній, 53, поз. 1 в м. Переяславі-Хмельницькому Фізичній особі-підприємцю Лисенку Андрію Васильовичу надано дозвіл на встановлення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності за вказаною адресою; зобов`язано ФОП Лисенка А.В. отримати паспорт прив`язки тимчасової споруди у відділі містобудування, архітектури та використання земель виконкому Переяслав-Хмельницької міської ради; попереджено ФОП Лисенка А.В., що проводити роботи по встановленню тимчасової споруди дозволяється після отримання паспорта прив`язки ТС та після укладення договору особистого строкового сервітуту.

16.10.2013 відділом містобудування та архітектури виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради надано висновок № 166 про можливість встановлення підприємцем ТС по вул. Шкільній, 53 в м. Переяславі-Хмельницькому після отримання ФОП Лисенком А.В. позитивного висновку природоохоронного органу та балансоутримувача водного об`єкту (річки Альта).

Відділом містобудування, архітектури та використання земель виконкому Переяслав-Хмельницької міської ради 11.02.2014 р. на замовлення ФОП Лисенка А.В. видано паспорт прив`язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності в межах м. Переяслав-Хмельницького, вул. Шкільна, 53, поз. 1, Київської області.

З паспорту прив`язки вбачається, що дати до якої він дійсний, в ньому не вказано.

Рішенням Переяслав-Хмельницької міської ради № 90-59-VІ від 26.06.2014 р. про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення в натурі на місцевості меж земельної ділянки для укладення договору особистого строкового сервітуту під розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності ФОП Лисенка А.В. було надано йому такий дозвіл та доручено підприємцю погодити з відділом містобудування, архітектури та використання земель виконкому Переяслав-Хмельницької міської ради технічну документацію із землеустрою щодо встановлення в натурі на місцевості меж земельної ділянки для укладання договору особистого строкового сервітуту.

На замовлення ФОП Лисенка Андрія Васильовича Приватним підприємством "Дарін" було розроблено Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для укладання договору особистого строкового сервітуту під розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності ФОП Лисенку А.В в АДРЕСА_1 .

Рішенням Переяслав-Хмельницької міської ради № 156-62-VІ від 28.08.2014 р. про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості, для оформлення речового права (право особистого строкового сервітуту) на земельну ділянку під розміщення тимчасової споруди ФОП Лисенку А.В. було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для оформлення речового права (права особистого строкового сервітуту) на земельну ділянку ФОП Лисенку А.В. площею 0,0030 га, розташовану в АДРЕСА_1; передано на умовах сервітуту ФОП Лисенку А.В. земельну ділянку ФОП Лисенку А.В. площею 0,0030 га в межах м. Переяслава-Хмельницького по вул. Шкільній, 53 поз. 1; доручено ФОП Лисенку А.В. укласти договір особистого строкового сервітуту земельної ділянки з міською радою та зареєструвати його згідно діючого законодавства України.

Між Переяслав-Хмельницькою міською радою та ФОП Лисенком А.В. 26.12.2014 р. укладено договір особистого строкового сервітуту, який зареєстровано у відділі містобудування, архітектури та використання земель виконкому Переяслав-Хмельницької міської ради, про що у книзі реєстрації договорів вчинено запис від 26.12.2014 р. за № 128.

Згідно з п. 1 договору міська рада надає, а сервітуарій приймає в платне користування на праві особистого строкового сервітуту місце розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності на земельній ділянці комунальної власності за кадастровим номером "---" площею 0,0030 га за адресою м. Переяслав-Хмельницький, вул. Шкільна, 53 поз. 1.

Відповідно до п. 4 договору його укладено строком на 5 років. Строк дії договору відповідає строку дії паспорту прив`язки.

У відповідності до п. 13 договору після припинення дії договору сервітуарій повертає міській раді земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в користування.

Пунктом 21 договору встановлено, що його дія припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; невиконання умов даного договору; ліквідації юридичної особи - сервітуарія, закриття фізичної особи-підприємця - сервітуарія або смерті фізичної особи - сервітуарія. Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом.

Міська рада 26.12.2014 р. передала, а сервітуарій прийняв в користування терміном на 5 років місце під розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності на земельній ділянці площею 0,0030 га за адресою м. Переяслав-Хмельницький, вул. Шкільна, 53 поз. 1, що підтверджується актом прийняття-передачі земельної ділянки для розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності на підставі договору особистого строкового сервітуту.

Відповідно до ст. 401 Цивільного кодексу України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Згідно з ч. 1 ст. 98 Земельного кодексу України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки чи іншої заінтересованої особи на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).

Відповідно до ч. 2 ст. 98 Земельного кодексу України земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Строк дії земельного сервітуту, що встановлюється договором між особою, яка вимагає його встановлення, та землекористувачем, не може бути більшим за строк, на який така земельна ділянка передана у користування землекористувачу.

Згідно з ст. 100 Земельного кодексу України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (землекористувачем) земельної ділянки. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (тут і далі у редакції, чинній на момент підписання договору) обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, у тому числі право користування (сервітут).

Речові права на нерухоме майно, зазначені в пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті, є похідними і реєструються після державної реєстрації права власності на таке майно, крім випадків, передбачених статтею 4-1 цього Закону (ч. 2 вказаної статті).

У відповідності до ч. 1 ст. 4-1 "Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про передачу земельних ділянок у власність або користування (постійне користування, оренда, користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), сервітут) приймається без здійснення державної реєстрації права держави чи територіальної громади на такі земельні ділянки, крім випадків, коли право власності на земельні ділянки державної або комунальної власності вже зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Державна реєстрація права держави чи територіальної громади на земельні ділянки, які сформовані із земель державної чи комунальної власності, здійснюється після затвердження в порядку, встановленому Земельним кодексом України, документації із землеустрою, за якою здійснено таке формування, одночасно із державною реєстрацією похідного речового права на такі земельні ділянки (постійне користування, оренда, користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), сервітут), крім випадків, коли рішенням відповідного органу про затвердження документації із землеустрою передбачено здійснення державної реєстрації переходу права власності на земельні ділянки (ч. 3 ст. 4-1 вказаного Закону).

Місцевим господарським судом встановлено, що доказів здійснення державної реєстрації права територіальної громади м. Переяслав-Хмельницького на земельну ділянку, надану ФОП Лисенку А.В. за договором особистого строкового сервітуту, станом на дату укладення договору матеріали справи не містять.

Таким чином, вказаний договір зареєстровано у відділі містобудування, архітектури та використання земель виконкому Переяслав-Хмельницької міської ради, про що у книзі реєстрації договорів вчинено запис від 26.12.2014 р. за № 128.

Отже, між позивачем та Переяслав-Хмельницькою міською радою Київської області укладено договір строкового сервітуту, строк дії якого становить 5 років відповідно до п. 4 договору від 26.12.2014 р.

Рішенням № 01-76-VII Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області сьомого скликання від 14.11.2019 р. вирішено перейменувати Переяслав-Хмельницьку міську раду Київської області (код 04054978) на Переяславську міську раду.

Рішенням виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради № 415-24 від 29.11.2016 р. анульовано паспорт прив`язки тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності ФОП Лисенка А.В. по АДРЕСА_1 .

Обставини анулювання паспорту прив`язки тимчасових споруд № 127 від 11.02.2014 р. для провадження підприємницької діяльності ФОП Лисенка А.В., виданого Відділом містобудування, архітектури та використання земель виконкому Переяслав-Хмельницької міської ради, були предметом розгляду у справі № 373/2346/16-а, що розглядалась Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області за позовом ФОП Лисенка А.В. до Виконавчого комітету Переясла-Хмельницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету № 415-24 від 29.11.2016 р. "Про анулювання паспорта прив`язки тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності ФОП Лисенка А.В. по АДРЕСА_1 ".

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23.04.2018 р. у справі № 373/2346/16-а, яке залишено без змін Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.08.2018 р. та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10.10.2018 р., визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області № 15-24 від 29.11.2016 р. "Про анулювання паспорта прив`язки тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності ФОП Лисенка А.В. по АДРЕСА_1 ".

Лисенко Андрій Васильович 03.05.2019р. звернувся до сесії Переяслав-Хмельницької міської ради із заявою, в якій, посилаючись на ст.ст. 12, 93 та ч. 2 ст. 134 Земельного кодексу України, ст. 33 Закону України "Про оренду землі", просив продовжити (поновити) договір оренди земельної ділянки під магазин площею 30 кв. м, терміном на 5 років, яка розташована в м. Переяслав-Хмельницькому по вул. Шкільна, 53, поз. 1. Вказана заява була зареєстрована 03.05.2019 р. за № 20-20/01-510 Центром надання адміністративних послуг виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради.

ФОП Лисенко А.В. 27.09.2019 р. звернувся до міського голови із заявою, в якій повідомляв про те, що рішення про надання дозволу на продовження договору оренди земельної ділянки або рішення про відмову у наданні дозволу для розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності, на час звернення із даною заявою йому не надходило, у зв`язку з чим ФОП Лисенко А.В. просив надати рішення сесії про продовження договору оренди земельної ділянки терміном на 5 років.

Однак, матеріали справи не містять доказів звернення позивача до Переяслав-Хмельницької міської ради із пропозицією продовжити строк дії договору особистого строкового сервітуту від 26.12.2014 р.

Місцевим господарським судом зазначалось та вбачається з матеріалів справи, що договір особистого строкового сервітуту від 26.12.2014 р. укладено між ФОП Лисенком А.В. та Переяслав-Хмельницькою міською радою строком на 5 років.

Разом з тим, можливість автоматичного продовження строку дії договору особистого строкового сервітуту умовами цього договору не передбачена, як і не передбачено надання позивачу переважного права на його укладання на новий строк.

Місцевим господарським судом зазначено, що законодавством, що регулює правовідносини, що виникають у зв`язку з укладенням договору сервітуту, чинним як на час звернення з повозом до суду, так і на час ухвалення судом даного рішення, не було передбачено наявності переважного права особи, з якою укладено договір сервітуту, на укладання цього договору на новий строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 102 Земельного кодексу України дія земельного сервітуту підлягає припиненню у випадках:

а) поєднання в одній особі суб`єкта права земельного сервітуту, в інтересах якого він встановлений, та власника земельної ділянки;

б) відмови особи, в інтересах якої встановлено земельний сервітут;

в) рішення суду про скасування земельного сервітуту;

г) закінчення терміну, на який було встановлено земельний сервітут;

ґ) невикористання земельного сервітуту протягом трьох років;

д) порушення власником сервітуту умов користування сервітутом.

Таким чином, дія земельного сервітуту за договором особистого строкового сервітуту від 26.12.2014р. припинилася 26.12.2019р., у зв`язку з закінченням строку, на який договір було укладено.

Закінчення строку, на який було встановлено сервітут, зумовлює припинення дії договору.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові від 12.02.2019р. Великої Палати Верховного Суду у справі № 905/2765/17.

Разом з тим, як вже зазначалося можливість автоматичного продовження строку дії договору особистого строкового сервітуту умовами цього договору не передбачена.

Суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що підстави для продовження строку дії договору особистого строкового сервітуту від 26.12.2014р. на той самий строк і на тих самих умовах, відсутні.

Місцевий господарський суд правомірно відхилив посилання позивача на те, що паспорт прив`язки є чинним, оскільки предметом доказування у цій справі є наявність або відсутність підстав для визнання за позивачем права користування спірною земельною ділянкою відповідно до договору особистого строкового сервітуту від 26.12.2014р., а не дотримання вимог встановлення/не встановлення тимчасової споруди позивача.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що рішення Київського окружного адміністративного суду від 10.06.2020 р. у справі № П/320/414/20, не набрало законної сили на момент прийняття рішення в даній справі, у зв`язку з чим місцевим господарським судом правомірно відхилено доводи позивача в цій частині.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позов Фізичної особи-підприємця Лисенка Андрія Васильовича задоволенню не підлягає.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 р. N 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 р. N3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду Київської області від 02.07.2020 у справі №911/42/20 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Колегія суддів зазначає про те, що при апеляційному перегляді не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права щодо винесення судом першої інстанції рішення.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Лисенка Андрія Васильовича на рішення Господарського суду Київської області від 02.07.2020 у справі №911/42/20 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Лисенка Андрія Васильовича - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 02.07.2020 у справі №911/42/20 - залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи № 911/42/20 повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 12.02.2021.

Головуючий суддя Є.Ю. Шаптала

Судді В.В. Куксов

М.Л. Яковлєв