ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2021 р. Справа № 917/343/20

За позовною заявою Кременчуцької міської ради Полтавської області, пл. Перемоги, 2, м. Кременчук, Полтавська область, 39600,

до ФО-П Григорян Ара Балабекович, АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2

про стягнення коштів,

Суддя Погрібна С.В.

Секретар судового засідання Павленко С.М.

Представники сторін згідно протоколу судового засідання від 28.01.2021 р.

Суть справи. Кременчуцька міська рада Полтавської області звернулася до суду з позовом до ФО-П Григорян Ари Балабековича про стягнення 247 358,28 грн. безпідставно збережених коштів за період з 01.09.2018 р. по 31.01.2020 р. включно.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідач з 01.09.2018 р. по 31.01.2020 р. включно використовував земельну ділянку без правовстановлюючих документів та не сплачував орендну плату.

Ухвалою суду від 31.03.2020 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 05.05.2020 р.

На електронну адресу суду 05.05.2020 р. надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи (вх. № 4938) та направлення на адресу відповідача копії позовної заяви з додатками.

Ухвалою суду роз`яснено відповідачу його право на ознайомлення з матеріалами справи та відкладено підготовче засідання на 11.06.2020 р. на 10:00 год.

03.06.2020 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 5927).

Від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог (вх. № 5914 від 03.06.2020 р.), в якій позивач просить суд стягнути з відповідача 310 987,65 грн. безпідставно збережених коштів за період з 01.09.2018 р. по 31.05.2020 р. включно.

10.06.2020 р. від позивача надійшла заява (електронною поштою без ЕЦП, вх. № 6153) про проведення підготовчого засідання без участі уповноваженого представника.

В судовому засіданні 11.06.2020 р. судом досліджено подану позивачем заяву про збільшення позовних вимог та прийнято її до розгляду. В подальшому судом розглядаються вимоги про стягнення з відповідача 310 987,65 грн. безпідставно збережених коштів за період з 01.09.2018 р. по 31.05.2020 р. включно. Підготовче засідання відкладено на 16.07.2020 р.

13.07.2020 р. від відповідача надійшов відзив на заяву позивача про збільшення позовних вимог (вх. № 7390) та зустрічна позовна заява Фізичної особи - підприємця Григоряна Ари Балабековича до Кременчуцької міської ради Полтавської області з вимогаю про визнання укладеним договору оренди земельної ділянки кадастровий номер :04:004:0774 у редакції, направленій позивачем на адресу Кременчуцької міської ради.

Судове засідання, призначене на 16.07.2020 р. на 10:00 год., не відбулося у зв`язку з відпусткою судді.

Ухвалою суду від 27.07.2020 р. зустрічну позовну заяву по справі № 917/343/20 повернуто заявнику.

Наступне підготовче засідання призначено на 11.08.2020 р..

Ухвалою суду від 11.08.2020 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті на 29.09.2020 р.

Представники сторін в судове засідання не з`явились, від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, в зв`язку із зайнятістю адвоката в іншому судовому процесі (вх. № 10595 від 25.09.2020 р.).

29.09.2020 р. відкладено судове засідання на 27.10.2020 р. на 10:00 год.

Судове засідання, призначене на 27.10.2020 р. на 10:00 год., не відбулося у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному. Наступне судове засідання призначено на 17.11.2020 р..

В судовому засіданні 17.11.2020 р. оголошено перерву до 10.12.2020 р..

Судове засідання, призначене на 10.12.2020 р. на 10:30 год., не відбулося у зв`язку з відпусткою судді. Наступне судове засідання призначено на 14.01.2021 р..

29.12.2020 р. позивачем надано для долучення до матеріалів справи інформаційного листа з Державного реєстру № 236267151 від 10.12.2020 р. Вказаний лист долучений до матеріалів справи.

В судовому засіданні 14.01.2021 р. представником позивача викладено зміст позовних вимог, представником відповідача зміст заперечень.

Судом досліджено наявні в матеріалах справи докази.

В судовому засіданні 14.01.2021 р. оголошено перерву до 28.01.2021 р..

Позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача 202 030,35 грн. за період з 01.09.2018 р. по 31.05.2020 р. включно (вх. № 1034 від 28.01.2021 р. копія ел. поштою, вх. № 1073 від 28.01.2021 р. оригінал); письмові пояснення (вх. № 1085 від 28.01.2021 р., вх. № 1067 від 28.01.2021 р.).

Також, в поданій заяві повідомлено, що змінилась назва позивача з Кременчуцької міської ради Полтавської області на Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області без зміни коду ЄДРПОУ.

При цьому позивачем не надано документів, які б підтверджували таку зміну назви.

Вказана заява та пояснення долучені судом до матеріалів справи.

Від відповідача надійшли пояснення у справі (вх.№ 1084 від 28.01.2021 р.)

Вказані пояснення долучені судом до матеріалів справи.

Відповідно до частини 5 статті 161 ГПК України, суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це необхідним.

В судовому засіданні 28.01.2021 р. судом досліджено подану позивачем заяву про зменшення позовних вимог.

Відповідно до статті 46 ГПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

11.08.2020 р. підготовче провадження у справі закрито та призначено її до судового розгляду по суті, про що постановлено відповідну ухвалу.

Подана позивачем заява подана поза межами визначеного статтею 46 ГПК України строку, однак суд приймає її до розгляду оскільки остання необхідна для прийняття вмотивованого рішення у даній справі.

Відтак, при винесені рішення судом розглядатимуться вимоги з урахуванням поданої заяви про стягнення з відповідача 202 030,35 грн. за період з 01.09.2018 р. по 31.05.2020 р. включно.

28.01.2021 р. представникам сторін надано заключне слово, які підтримали свою позицію викладену письмово та озвучену в судових засіданнях.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, суд розглядає спір за наявними матеріалами.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши обставини та дослідивши надані документальні докази, суд встановив, що відповідно до договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 10 жовтня 2012 року Григорян Ара Балабекович набув у власність будівлю побутових приміщень, що знаходиться за адресою: вул. Чкалова, буд. 192, м. Кременчук, Полтавська область, загальною площею 333,2 кв.м., що складається з будівлі побутових приміщень «А», розташованої на земельній ділянці Державного фонду площею 0,1189 га., кадастровий помер :04:004:0216 (а.с. 11).

Розпорядженням міського голови від 21.07.2014 року № 220-Р «Про присвоєння поштової адреси в м. Кременчуці» розглянувши клопотання Григоряна А.Б. була присвоєна будівлі побутових приміщень поштова адреса АДРЕСА_2 (а.с. 14).

Рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області від 31 липня 2014 року «Про надання вилучення та оформлення земельних ділянок в оренду в м. Кременчуці»

- затверджено фізичній особі-підприємцю Григоряну Арі Балабековичу проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для експлуатації та обслуговування будівлі побутових приміщень по вул. Чкалова;

- передано фізичній особі-підприємцю Григоряну Арі Балабековичу (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), за умови виконання п. 44.2. цього рішення, в оренду строком на п`ятнадцять років земельну ділянку площею 4943 кв.м. (кадастровий №:04:004:0774), у тому числі по угіддях: графа 37 - землі промисловості - 4943 кв.м., за рахунок земель, не наданих у власність або користування в межах населених пунктів - 4943 кв.м., для експлуатації та обслуговування будівлі побутових приміщень (код КВЦПЗ 1 11) по АДРЕСА_2 ;

- встановлено плату за землю в розмірі 3% від грошової оцінки землі щорічно. Документ, що посвідчує право користування земельною ділянкою, посвідчити нотаріально;

- визнано зазначену земельну ділянку землями комунальної власності;

Вказаним рішення зобов`язано фізичну особу-підприємця Григоряна Ару Балабековича:

- виконувати обов`язки землекористувача відповідно до статті 96 Земельного кодексу України;

В шестимісячний термін:

- замовити документ, що посвідчує право користування земельною ділянкою;

- зареєструвати право оренди земельної ділянки у органі державної реєстрації прав.

В п`ятиденний строк після державної реєстрації права оренди земельної ділянки надати копію договору оренди землі з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права до Кременчуцької об`єднаної державної податкової інспекції та копію витягу до Кременчуцької міської ради Полтавської області.

В місячний термін після державної реєстрації права оренди земельної ділянки:

- нарахувати та сплатити плату за фактичне використання земельної ділянки за період з дня набуття права власності на нерухоме майно, розміщене на земельній ділянці - 10.10.2012 до дня прийняття цього рішення,

- нарахувати та сплатити орендну плату за фактичне використання земельної ділянки в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки землі за період з дня прийняття цього рішення до дня державної реєстрації права оренди земельної ділянки.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-014 (а.с.19) кадастровий номер земельної ділянки, розташованої за адресою: вулиця Чкалова, 192-А в місті Кременчуці - :04:004:07774.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 13.02.2020 р. (а.с. 18) відповідач є власником будівлі (нерухомого майна), що розташовано за адресою вулиця Чкалова, 192-А в місті Кременчуці.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що у період з 01.09.2018 р. по 31.05.2020 р. включно відповідач використовував земельну ділянку без правовстановлюючих документів, орендну плату не сплачував, хоча земельна ділянка використовувалась для експлуатації нежилої будівлі, що призвело до неотримання Кременчуцькою міською радою Полтавської області доходу від орендної плати за землю в сумі 202 030,35 грн., який остання отримала б у разі оформлення відповідачем згідно з вимогами статей 125 та 126 Земельного кодексу України правовстановлюючих документів на земельну ділянку; розрахунок безпідставно збережених грошових коштів за весь період здійснювався позивачем на підставі витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 26.09.2019 р. за № 4380/0/212-19 та від 27.05.2020 р. № 1529, яка складає 6 415 321,98 грн.; чинне земельне законодавство, в тому числі стаття 20 Закону України "Про оцінку земель", не містить обґрунтування обов`язковості надання витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки за кожен календарний рік упродовж спірного періоду, а лише зазначає про необхідність фіксування нормативної грошової оцінки окремої земельної ділянки у відповідному витязі; витяги про нормативну грошову оцінку земельної ділянки формуються за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру на підставі актуальних відомостей про земельні ділянки, внесених до Державного земельного кадастру, а формування витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки здійснюється автоматично в режимі "реального часу", тобто на час звернення заявників, у зв`язку з чим програмним забезпеченням і чинним законодавством не передбачено формування вказаних витягів на певну дату, яка вже минула.

Відповідач проти позову заперечує та вказує, що матеріали справи не містять доказів фактичного використання відповідачем земельної ділянки площею 4943 м2, яка була взята за основу при розрахунку збитків; не містить Витягу з технічної документації про НГО земельної ділянки за 2018 рік; надані позивачем розрахунки не є належним доказом для визначення розміру орендної плати, яку не- доотримав позивач внаслідок неоформлення права оренди на спірну земельну ділянку; у відповідності до Договору купівлі-продажу нерухомого майна будівлі побутових приміщень, були придбані фізичною особою - Григоряном Арою Балабековичем , не як суб`єктом підприємницької діяльності, а фізичною особою, а приміщення розташовані на земельній ділянці Державного фонду площею 1189 м2 із кадастровим номером :04:004:0216; згідно Витягу із ДЗК, Інформація про зареєстроване право в Державному земель ному кадастрі відсутня, форма власності - інформація відсутня; згідно Інформації з Ре єстру прав власності на нерухоме майно - в державному реєстрі речових прав на неру хоме майно - відомості відсутні.

При прийнятті рішення суд виходить з наступного.

Статтею 2 Земельного кодексу України передбачено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Згідно статті 4 Земельного кодексу України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є власником нерухомого майна, яке розташовано за адресою вулиця Чкалова, 192-А в місті Кременчуці, що підтверджується відомостями з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 18).

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-014 (а.с.19) кадастровий номер земельної ділянки площею 0,4943, розташованої за адресою: вулиця Чкалова, 192-А в місті Кременчуці - :04:004:0774.

Відомості про правовстановлюючі документи на право користування земельною ділянкою площею 0,4943, кадастровий номер :04:004:0774, на якій розміщений об`єкт нерухомості, належний на праві власності відповідачу, відсутні.

В даному випадку спір виник у зв`язку з користуванням відповідачем земельною ділянкою без правовстановлюючих документів та без сплати орендної плати, на якій знаходиться нерухоме його майно, у зв`язку з чим позивач вказує на необхідність стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти за період з 01.09.2018 р. по 31.05.2020 р. (включно) в сумі 202 030,35 грн.

Згідно зі статтею 80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, незалежно від того, зареєстрована земельна ділянка за територіальною громадою чи ні.

За змістом статей 122, 123, 124 Земельного кодексу України селищні міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передання в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Статтею 206 Земельного кодексу України встановлено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України у вказаній редакції).

З наведеного вбачається, що чинним законодавством розмежовано поняття "земельний податок" і "орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності".

Оскільки відповідач не є власником або постійним землекористувачем спірної земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдино можливою формою здійснення плати за землю для нього як землекористувача є орендна плата (підпункт 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положеннями частини першої статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Матеріали справи не містять доказів оформлення відповідачем права користування земельною ділянкою.

Відповідно до частини 2 статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому згідно з пунктом "д" частини першої статті 156 ЗК України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Фактично розмір доходу відповідача, розрахований Кременчуцькою міською радою Полтавської області, як розмір плати за користування земельною ділянкою комунальної власності у формі орендної плати за землю, який нараховується та сплачується за регульованою ціною, встановленою органом місцевого самоврядування.

Розмір доходу відповідача (безпідставно збережених коштів) з 01.09.2018 р. по 31.05.2020 р. (включно) становить 202 030,35 грн.

Предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України.

За змістом приписів глав 82 і 83 Цивільного кодексу України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Отже, предметом позову в цій справі є стягнення з власника об`єктів нерухомого майна - безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою, на якій ці об`єкти розміщені.

Перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентується Земельним кодексом України.

Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина друга статті 120 Земельного кодексу України). Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (пункт "е" частини першої статті 141 цього Кодексу).

За змістом глави 15 Земельного кодексу України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується, зокрема, через право оренди. При цьому згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Отже, за змістом вказаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені.

Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права, проте, з огляду на приписи частини другої статті 120 Земельного кодексу України, не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно.

Таким чином, до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташовані ці об`єкти, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати, є за своїм змістом кондикційними.

Водночас, збитки за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів та безпідставно набуте майно мають різну правову природу і підпадають під різне нормативно-правове регулювання. Втім, на відміну від збитків, для стягнення яких підлягає доведенню наявність складу правопорушення, а саме, таких складових як: шкода, протиправна поведінка її заподіювача, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, а також вина, для висновків про наявність підстав для повернення безпідставно набутих коштів, є встановлення обставин набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (потерпілого) та те, що набуття або збереження цього майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Судом встановлено, що відповідач, як власник об`єкта нерухомого майна, користувався земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розміщений, за відсутності оформленого відповідно до вимог чинного законодавства права користування земельною ділянкою, не сплачуючи орендну плату.

Рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області від 31 липня 2014 року «Про надання вилучення та оформлення земельних ділянок в оренду в м. Кременчуці»:

- затверджено фізичній особі-підприємцю Григоряну Арі Балабековичу проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для експлуатації та обслуговування будівлі побутових приміщень по АДРЕСА_2 ;

- передано фізичній особі-підприємцю Григоряну Арі Балабековичу (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), за умови виконання п. 44.2. цього рішення, в оренду строком на п`ятнадцять років земельну ділянку площею 4943 кв.м. (кадастровий №:04:004:0774), у тому числі по угіддях: графа 37 - землі промисловості - 4943 кв.м, за рахунок земель, не наданих у власність або користування в межах населених пунктів - 4943 кв.м, для експлуатації та обслуговування будівлі побутових приміщень (код КВЦПЗ 1 11) по АДРЕСА_2 ;

- встановлено плату за землю в розмірі 3% від грошової оцінки землі щорічно. Документ, що посвідчує право користування земельною ділянкою, посвідчити нотаріально;

- визнано зазначену земельну ділянку землями комунальної власності;

Вказаним рішення зобов`язано фізичну особу-підприємця Григоряна Ару Балабековича:

- виконувати обов`язки землекористувача відповідно до статті 96 Земельного кодексу України;

В шестимісячний термін:

- замовити документ, що посвідчує право користування земельною ділянкою;

- зареєструвати право оренди земельної ділянки у органі державної реєстрації прав.

В місячний термін після державної реєстрації права оренди земельної ділянки:

- нарахувати та сплатити плату за фактичне використання земельної ділянки за період з дня набуття права власності на нерухоме майно, розміщене на земельній ділянці - 10.10.2012 до дня прийняття цього рішення,

- нарахувати та сплатити орендну плату за фактичне використання земельної ділянки в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки землі за період з дня прийняття цього рішення до дня державної реєстрації права оренди земельної ділянки.

Відповідно до статті 144 Конституції України рішення прийняті органами місцевого самоврядування в межах повноважень є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Рішення прийнято на підставі заяви відповідача, є чинним та в установленому порядку не скасоване.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 2008 року Григорян Ара Балабекович зареєстрований як фізична особа-підприємець (а.с. 52-55).

З моменту прийняття вказаного рішення та до цього часу землекористування відповідно до чинного законодавства України, відповідачем не оформлено.

Заперечення відповідача, що викладені у відзиві та письмових поясненнях спростовуються викладеним вище, вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються судом в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення

Отже, відповідач без достатньої правової підстави за рахунок позивача, який є власником земельної ділянки, зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею у вигляді орендної плати, а тому зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

Дослідивши наданий позивачем розрахунок заявлених до стягнення безпідставно збережених коштів у сумі 202 030,35 грн. за період з 01.09.2018 р. по 31.05.2020 р. (включно), суд вважає його правомірним, а вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до частини 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до приписів статті 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 46, 123, 129, 207, 209, 210, 232, 233, 236, 238, 240, 241 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Григорян Ари Балабековича ( АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ) на користь Кременчуцької міської ради Полтавської області (пл. Перемоги, 2, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ) 202 030,35 грн. безпідставно збережених коштів та 3 030,45 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 09.02.2021 р..

Суддя Погрібна С.В.