УХВАЛА

про відмову у задоволенні скарги на дії приватного виконавця

м. Київ

03.02.2021Справа № 910/10505/20 (755/10937/20)

За скаргою на дії приватного виконавця

скаржник: ОСОБА_1

суб`єкт оскарження Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва

Солонько Микола Миколайович

стягувач Повне товариство «Універсальний ломбард

«Грошовичо`Ок» Товариства з обмеженою

відповідальністю «Фінансова допомога» і компанія»

у межах справи № 910/10505/20

за заявою ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 )

про неплатоспроможність боржника фізичної особи

Суддя Омельченко Л.В.

За участю секретаря судового засідання Короля О.В.

Присутні в судовому засіданні:

від скаржника - не з`явився

приватний виконавець Солонько М.М. - не з`явився

від Повного товариства «Універсальний ломбард «Грошовичо`Ок» ТОВ «Фінансова допомога» і компанія» - Остафійчук М.В., адвокат за довір. від 16.01.2020 (свідоцтво адвоката серії ІФ № 001157 від 12.04.2017)

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за скаргою ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Солонько Микола Миколайович, стягувач Повне товариство «Універсальний ломбард «Грошович`ОК» Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова допомога і компанія» на дії приватного виконавця.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19.11.2020 клопотання скаржника ОСОБА_1 про передачу матеріалів справи до Господарського суду м. Києва в межах розгляду цивільної справи за скаргою ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Солонько Микола Миколайович, стягувач Повне товариство «Універсальний ломбард «Грошович`ОК» Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова допомога і компанія» на дії приватного виконавця було задоволено, цивільну справу № 755/10937/20 за скаргою ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Солонько Микола Миколайович, стягувач Повне товариство «Універсальний ломбард «Грошович`ОК» Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова допомога і компанія» на дії приватного виконавця передано у порядку статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства до Господарського суду міста Києва, в провадженні якого перебуває справа № 910/10505/20 про неплатоспроможність боржника фізичної особи ОСОБА_1 .

Матеріали цивільної справи № 755/10937/20 за скаргою ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Солонько Микола Миколайович, стягувач Повне товариство «Універсальний ломбард «Грошович`ОК» Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова допомога і компанія» на дії приватного виконавця надійшли на адресу Господарського суду міста Києва 15.12.2020.

За результатом автоматизованого розподілу судової справи № 755/10937/20 від 15.12.2020 між суддями справу передано на розгляд судді Омельченку Л.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.12.2020 було прийнято до провадження судді Омельченка Л.В. справу № 755/10937/20 за скаргою ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Солонько Микола Миколайович, стягувач Повне товариство «Універсальний ломбард «Грошович`ОК» Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова допомога і компанія» на дії приватного виконавця у межах справи № 910/10505/20 про неплатоспроможність боржника фізичної особи ОСОБА_1 , розгляд справи призначено на 11.01.2021 о 12:50, здійснено виклик у судове засідання учасників справи, явку яких визнано обов`язковою, запропоновано сторонам та приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Солоньку Миколі Миколайовичу направити в судове засідання своїх представників, повноваження яких оформити відповідно до вимог, викладених у статті 60 Господарського процесуального Кодексу України, та надати суду документи, що підтверджують повноваження представників, встановлено строк до 11.01.2021 учасникам справи для подачі до суду письмових пояснень/заперечень по суті справи у частині розгляду скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Солонька Миколи Миколайовича.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.2021 було відкладено розгляд справи на 20.01.2021 о 10:30, встановлено строк до 18.01.2021 (включно) учасникам справи для подачі додаткових пояснень/заперечень щодо скарги на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Солонька Миколи Миколайовича, копію ухвали направлено учасникам справи.

16.01.2021 через відділ діловодства суду від Повного товариства «Універсальний ломбард «Грошович`Ок» Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова допомога» і компанія» надійшли пояснення до скарги на дії приватного виконавця.

20.01.2021 через відділ діловодства суду від Приватного виконавця Солонька Миколи Миколайовича надійшли заперечення на пояснення до скарги на дії приватного виконавця з доказами направлення іншим учасникам справи.

20.01.2021 через відділ діловодства суду від арбітражного керуючого Козирицького А.С. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.01.2021 було відкладено розгляд справи на 03.02.2021 об 11:30, встановлено строк до 01.02.2021 (включно) Приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Солоньку Миколі Миколайовичу та Повному товариству «Універсальний ломбард «Грошовичо`Ок» ТОВ «Фінансова допомога» і компанія» для подачі додаткових пояснень/заперечень щодо скарги, копію ухвали направлено учасникам справи.

28.01.2021 через відділ діловодства суду від скаржника надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності скаржника та його представника.

02.02.2021 через відділ діловодства суду від Повного товариства «Універсальний ломбард «Грошович`ОК» Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова допомога» і компанія» надійшли письмові пояснення по суті скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Солонько М.М. із доказами направлення іншим учасникам справи.

02.02.2021 через відділ діловодства суду від арбітражного керуючого Козирицького А.С. надійшли письмові пояснення щодо скарги боржника на дії приватного виконавця.

У судовому засіданні 03.02.2021 представник Повного товариства «Універсальний ломбард «Грошович`ОК» Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова допомога» і компанія» не заперечував проти розгляду скарги по суті за відсутності скаржника та приватного виконавця, надав пояснення по суті скарги та просив суд відмовити у задоволенні скарги зважаючи на підстави, викладені у поданих до матеріалів справи запереченннях.

Отже, зважаючи на те, учасники справи скористались правом на подачу до суду пояснень/заперечень щодо обставин, викладених у скарзі ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Солонько М.М., скаржник не заперечувала проти розгляду скарги по суті без її участі у судовому засіданні, суд дійшов висновку про можливість здійснення розгляду цієї скарги у судовому засіданні 03.02.2021 за відсутності скаржника та субєкта оскарження.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 подано скаргу на дії приватного виконавця Солонько М.М. при виконанні виконавчих проваджень ЗВП № 57979341 (ВП № 62404775, ВП № 57978979, ВГІ № 57978968 щодо виконання виконавчих листів: № 755/11096/18 від 19.12.2018 року, виданого Дніпровським районним судом міста Києва, № 755/11095/18, виданого 19.12.2018 року Дніпровським районним судом міста Києва, № 755/4515/19, виданого 09.06.2920 року Дніпровським районним судом міста Києва.

Скаржником було зазначено, що в ході вищевказаного зведеного виконавчого провадження суб`єктом оскарження Приватним виконавцем Солонько М.М. було замовлено у ТОВ «Спецюст» (ідентифікаційний код: 42639214) оцінку майна боржника - квартири в житловому будинку, загальною площею 43,5 кв. м, житловою 24,7 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Скаржник вважає, що таку оцінку було здійснено з порушенням норм чинного законодавства, а саме: оцінка нерухомого майна має здійснюватись відповідно до Національної стандарту № 2 «Оцінка нерухомого майна» (затверджений постановою КМУ від 28.10.2004 № 1442) з урахуванням вимог Національного стандарту № 1 (затверджений Постановою КМУ від 10.09.2003 № 1440), яким визначено загальні засади здійснення оцінки нерухомого майна.

Згідно з приписами п. 50 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється, зокрема, ознайомлення з об`єктом оцінки.

Частиною 6 ст. 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» унормовано, що положення (національні стандарти оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення. Ст. 11 цього ж Закону визначено, що замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення оцінки.

Отже, виходячи з наведених норм, скаржник уважає, що незважаючи на вибір експертом методичного підходу оцінки майна (дохідний, порівняльний), підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує, в будь-якому випадку, ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього.

Фактичне ознайомлення з майном, яке є предметом оцінки, можливе при доступі оцінювача до цього майна. Зважаючи на характер об`єкта оцінки (житлові квартири), ознайомлення з таким майном не може відбуватися без обстеження приміщень на дату оцінки та відповідно потребує доступу до них, який має забезпечити боржник.

При цьому, за твердженням скаржника, при ознайомлені зі спірним звітом встановлено, що належних та допустимих доказів проведення особистого огляду суб`єктом оціночної діяльності об`єкта оцінки матеріали звіту не містять, зокрема відсутні фотографії об`єкта оцінки, копія технічного паспорту об`єкта.

Відтак, як вважає скаржник, не проведення суб`єктом оцінювання огляду (обстеження) об`єкта оцінки створює підстави для визнання незаконними дій приватного виконавця Солонька М.М по проведенню оцінки майна боржника. Також скаржник зазначає, що у звіті про оцінку майна відсутні копії технічного паспорту житлового приміщення, яке оцінювалося, відсутні як фотографії об`єкта в цілому, так і його складових частин, що, на думку скаржника, могло значно вплинути на вартість майна, інформація щодо вибору об`єктів порівняння не повна, вибір об`єктів порівняння не обґрунтовано достатньою мірою, за наявної в звіті інформації обрані для застосування порівняльного підходу аналоги є не коректними та не відповідають принципу найбільшої співставності за своїми функціонально-технічними характеристиками з оцінюваним майном. Фактично в звіті про оцінку майна навіть не вказано поверх, на якому знаходиться об`єкт нерухомого майна, який оцінювався, що є обов`язковою умовою при оцінці, згідно вимог Національного стандарту № 1 (затверджений постановою КМУ від 10.09.2003 № 1440) та Національного стандарту № 2 «Оцінка нерухомого майна» (затверджений постановою КМУ від 28.10.2004 № 1442).

Скаржник також вважає, що якщо огляд і повне дослідження матеріалів, які необхідні для ідентифікації об`єктів оцінки не виконано, оцінювач мав це зазначити у звіті та докладно у письмовій формі пояснити всі припущення, які прийшлося допустити через недостатність фактичної інформації про стан об`єкта оцінки.

Крім того, скаржником зазначено, що у звіті та матеріалах виконавчого провадження відсутній договір на оцінку, що є порушенням норм ст. 10 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а саме: оцінка майна проводиться на підставі договору між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки або на підставі ухвали суду про призначення відповідної експертизи щодо оцінки майна.

У звіті вказано, що база оцінки відповідає ринковому виду вартості , а метою оцінки є визначення вартості об`єкта оцінки для продажу на конкурсних засадах.

Згідно Національного стандарту № 1 база оцінки повинна бути чітко відокремлена від підходу або методу, що використовується для визначення вартості, типу майна, що оцінюється, фактичного або можливого стану майна на момент оцінки, будь-яких додаткових припущень або спеціальних припущень, які змінюють основні припущення в конкретних обставинах.

Отже, за твердженням скаржника, при визначенні ринкової вартості майна боржника було порушено п. 3, п. 16, п. 21 та п. 22 Національного стандарту № 1 та п. 18 Національного стандарту № 2, що стало підставою для звернення скаржника до суду із відповідною скаргою, в якій останній просив зупинити передачу майна боржника - квартири в житловому будинку, загальною площею 43,5 кв .м, житловою 24,7 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , для реалізації з торгів на період розгляду скарги судом, визнати незаконними дії приватного виконавця Солонька Миколи Миколайовича по проведенню оцінки майна квартири в житловому будинку, загальною площею 43,5 кв. м, житловою 24,7 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , здійснену суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Спецюст» в ході зведеного виконавчого провадження ЗВП № 57979341 (ВП № 62404775, ВП № 57978979, ВП № 57978968).

На підтвердження викладених у скарзі обставин скаржником було надано до суду наступні документи та докази: копію звіту про незалежну оцінку майна квартири в житловому будинку, загальною площею 43,5 кв. м, житловою 24,7 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1, яку надіслав суб`єкт оскарження приватний виконавець Солонько М.М., клопотання про поновлення строку на подання скарги, копію конверту, в якому було надіслано звіт про незалежну оцінку скаржнику, роздруківку з сайту «Укрпошти» з доказами отримання скаржником 09.07.2020 листа від приватного виконавця Солонька М.М., клопотання про забезпечення скарги, докази направлення скарги з додатками суб`єкту оскарження та стягувачу.

Приватним виконавцем Солоньком М.М. та Повним товариством «Універсальний ломбард «Грошович`ОК» товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова допомога» і компанія» було подано письмові заперечення проти викладених у скарзі обставин із посиланням на їх безпідставність та невідповідність дійсним обставинам справи та нормам чинного законодавства.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 05.11.2018 у справі № 755/11096/18, яке було залишено без змін Постановою Київського апеляційного суду від 12.03.2019, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Повного товариства «Універсальний ломбард «Грошович`ОК» заборгованість по кредиту у розмірі 183 240,43 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 08.10.2018 у справі № 755/11095/18, яке було залишено без змін Постановою Київського апеляційного суду від 06.03.2019, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Повного товариства «Універсальний ломбард «Грошович`ОК» заборгованість по кредиту у розмірі 246 715,72 грн.

Заочним Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 10.12.2019 у справі № 755/4515/19 стягнуто з ОСОБА_1 , на користь Повного товариства «Універсальний ломбард «Грошович`ОК» заборгованість за кредитним договором у розмірі 707 992, 44 грн.

На виконання вищевказаних судових рішень Дніпровським районним судом міста Києва видано відповідні виконавчі листи, які в подальшому були пред`явлені Приватному виконавцю для вжиття заходів примусового виконання рішень.

Згідно з положеннями Закону України «Про виконавче провадження» виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється приватним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження.

Так, на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Солонька М.М. перебуває зведене виконавче провадження № 57979341 з примусового виконання виконавчого листа № 755/11096/18, виданого 19.12.2018, виконавчого листа № 755/11095/18, виданого 19.12.2018, виконавчого листа № 755/4515/19, виданого 09.06.2020, боржником за яким є ОСОБА_1 .

Статтею 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Цивільного процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (ч. 1 ст. 5 Закону).

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 6 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, боржником жодних дій, спрямованих на виконання судових рішень, не вчинялось. Крім того, в ході виконання встановлено, що грошових коштів на рахунках боржника недостатньо для виконання судових рішень у повному обсязі.

При цьому, матеріали справи не містять доказів на спростування вищевказаного боржником, а отже приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Солоньком М.М. правомірно та в межах наданих повноважень вживалися дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Зокрема, ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Відповідно до Розділу VII Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

На виконання вищевикладених норм Закону приватним виконавцем Солоньком М.М. 02.07.2020 було винесено постанову про арешт майна боржника ЗВП № 57979341, якою накладено арешт на квартиру, загальною площею - 43,5 кв. м, житлова площа - 24,7 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_1 на праві власності згідно договору дарування від 07.11.2011 № 7567, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сингаївською С.О., реєстраційний номер майна: 34947818.

Статтею 20 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, шо для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання. Експертом або спеціалістом може бути будь-яка дієздатна особа, яка має необхідні знання, кваліфікацію та досвід роботи у відповідній галузі.

Статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна.

Отже, проаналізувавши статтю 57 Закону України «Про виконавче провадження», суд дійшов висновку про те, що учасники виконавчого провадження не мають права на оскарження процесуальної дії приватного виконавця, оскільки відповідно до цієї статті виконавець лише залучає оцінювача, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 18 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, у разі якщо сторони виконавчого провадження або їх представники, а також заставодержатель у десятиденний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна, про що складає відповідний акт. У випадках, передбачених абзацом другим частини третьої статті 57 Закону, виконавець для оцінки майна залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. Визначення вартості майна боржника виконавцем проводиться за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна, з урахуванням фактичного стану майна, у строк не пізніше десяти робочих днів з моменту проведення опису й арешту майна. Для визначення вартості майна виконавець використовує власні знання, дані засобів масової інформації, повідомлення сторін виконавчого провадження та інших осіб, яких виконавець у разі необхідності може залучити до проведення визначення вартості майна. З метою належного визначення вартості окремих видів майна виконавець може в установленому порядку залучати до процесу опису майна експертів чи спеціалістів.

На виконання вищезазначених норм законодавства приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Солоньком М.М. 02.07.2020 у межах зведеного виконавчого провадження № 57979341 було винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, якою постановлено: призначити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ТОВ «Спецюст», який має сертифікат, виданий 17.12.2018 за № 979/18 Фондом державного майна України.

Крім того, судом зазначається, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази оскарження вищезазначеної постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності від 02.07.2020, а також докази визнання її незаконною в іншому порядку.

Отже, судом встановлено, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Солоньком М.М. при вчиненні виконавчих дій у межах зведеного виконавчого провадження № 57979341 було дотримано положень Закону України «Про виконавче провадження», боржником не було надано доказів протилежного, що в свою чергу вказує на відсутність підстав для визнання його дій незаконними, а отже в цій частині скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Щодо вимоги скаржника про визнання протиправною оцінки квартири в житловому будинку, загальною площею 43,5 кв. м, житловою 24,7 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1, здійснену суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Спецюст» в ході зведеного виконавчого провадження ЗВП № 57979341, судом встановлено наступне.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» (далі - Закон України «Про оцінку майна»)

Так, згідно з ч. 4 ст. 3 Закону України «Про оцінку майна» процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

Датою оцінки є дата, за станом на яку здійснюються процедури оцінки майна та визначається вартість майна. Нормативно-правовими актами з оцінки майна можуть бути передбачені строки дії звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) від дати оцінки або дати її затвердження (погодження) замовником.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про оцінку майна» оцінка майна проводиться на підставі договору між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки або на підставі ухвали суду про призначення відповідної експертизи щодо оцінки майна.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про оцінку майна» договір на проведення оцінки майна укладається в письмовій формі та може бути двостороннім або багатостороннім.

Як вбачається з положень ст. 33 Закону України «Про оцінку майна» спори, пов`язані з оцінкою майна, майнових прав, вирішуються в судовому порядку.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що боржником звіт про незалежну оцінку квартири в житловому будинку, загальною площею 43,5 кв. м, житловою 24,7 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1, здійснений суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Спецюст» в ході зведеного виконавчого провадження ЗВП № 57979341, оскаржено не було, при цьому доказів протилежного боржником також надано не було.

Крім того, відповідно до ст. 32 Закону України «Про оцінку майна» оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності несуть відповідальність за порушення вимог цього Закону в порядку, встановленому законами. Оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності - суб`єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема за недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування і оцінювачі, які працюють у їх складі, несуть відповідальність відповідно до законів у межах положень та посадових інструкцій, що регламентують їх діяльність.

Отже, чинним законодавством України передбачені підстави відповідальності суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання в разі неналежного виконання (зокрема, недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна) ним своїх обов`язків.

Крім того, відповідно до ст. 12 Закону України «Про оцінку майна» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

Акт оцінки майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно. Якщо процедурами з оцінки майна для складання акта оцінки майна передбачене попереднє проведення оцінки майна повністю або частково суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, звіт про оцінку такого майна додається до акта оцінки майна. Акт оцінки майна підлягає затвердженню керівником органу державної влади або органу місцевого самоврядування. Зміст, форма, порядок складання, затвердження та строк дії акта оцінки майна встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Отже, судом зазначається, що звіт по оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором, а отже не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності, що в свою чергу унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов`язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі № 914/881/17 (провадження 18-18гс18) та висловлена Верховним Судому у постановах від 04 липня 2018 року у справі № 711/650/13- ц, від 30 липня 2018 року № 23/100-12.

Крім того, Законом України «Про оцінку майна» встановлено повноваження саме експерта для визначення вартості арештованого майна, а також передбачено відповідальність за порушення законодавства про оцінку майна, а не приватного виконавця, а отже скарга ОСОБА_1 в цій частині також не підлягає задоволенню.

Поряд із цим, судом зазначається, що підставою для відмови у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця також є наступне.

Відповідно до положень ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження.

У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна.

У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.

Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна.

Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Якщо строк дійсності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться.

Отже, враховуючи, що Звіт про незалежну оцінку квартири в житловому будинку, загальною площею 43,5 кв. м, житловою 24,7 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1, підписаний 06.07.2020, що зазначено на вказаному звіті, шестимісячний строк дійсності вказаного звіту минув 06.01.2021, а отже правових підстав для визнання протиправною оцінки квартири в житловому будинку, загальною площею 43,5 кв. м, житловою 24,7 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1, на підставі звіту, який є недійсним, у суду немає.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, враховуючи зазначене вище, скаржником не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження викладених у скарзі обставин, а отже скарга ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Солонька М.М. задоволенню не підлягає.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (ч.3 ст.3 Господарського процесуального кодексу України).

Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97 проти України» від 21.10.2010).

При цьому, Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Керуючись Кодексом України з процедур банкрутства та ст. ст. 2, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні скарги на дії приватного виконавця Солонька Миколи Миколайовича при виконанні виконавчих проваджень ЗВП № 57979341 (ВП № 62404775, ВП № 57978979, ВП № 57978968) щодо виконання виконавчих листів № 755/11096/18 від 19.12.2018, № 755/11095/18 від 19.12.2018 та № 755/4515/19 від 09.06.2020, виданих Дніпровським районним судом міста Києва, відмовити.

2. Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набрала законної сили 03.02.2021, може бути оскаржена у відповідності до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 11.02.2021

Суддя Л.В. Омельченко