УХВАЛА

м. Київ

10.02.2021Справа № 910/10952/19
За скаргою Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (боржник)

на дії Головного державного виконавця Подільського районного відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Полінського Б.А.

стягувач Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Київські електромережі"

Суддя Сташків Р.Б.

Секретар судового засідання Лук`янчук Д.Ю.

Представники сторін:

від скаржника - не з`явився,

від ВДВС - не з`явився,

від стягувача - Гаєва Ю.В.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.12.2019 у справі №910/10952/19 позов задоволено повністю. Стягнуто з Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" на користь Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" 4115133 грн. 07 коп. боргу за надані послуги з розподілу (електропередачі) електричної енергії, 234636 грн. 02 коп. пені, 20423 грн. 04 коп. трьох процентів річних та 65552 грн. 88 коп. судового збору.

08.01.2020 на виконання вказаного рішення Господарського суду міста Києва було видано відповідний наказ.

Через відділ діловодства Господарського суду міста Києва 16.11.2020 надійшла скарга Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" на дії Головного державного виконавця Подільського районного відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Полінського Б.А.

У поданій скарзі скаржник просить суд:

1) Визнати незаконними дії Головного державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полінського Б.А. щодо винесення постанови від 02.11.2020 у виконавчому провадженні № 61120697 про арешт коштів боржника.

2) Скасувати постанову Головного державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полінського Б.А. про арешт коштів боржника від 02.11.2020 у виконавчому провадженні № 61120697.

3) Зобов`язати Головного державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полінського Б.А. вжити заходи із зняття арешту, накладеного 02.11.2020 постановою про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № 61120697, з коштів ДПЗД "Укрінтеренерго".

4) Зобов`язати Головного державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Полінського Б.А. зупинити вчинення виконавчих дій на виконання наказу № 910/10952/19, виданого Господарським судом міста Києва 08.01.2020 року та винести постанову про зупинення виконавчого провадження № 61120697, відкритого згідно Постанови про відкриття виконавчого провадження № 61120697 від 04 лютого 2020 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.11.2020 було відкладено вирішення питання про прийняття указаної скарги Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" до повернення матеріалів справи № 910/10952/19 до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою суду від 01.02.2020 суд призначив до розгляду відповідну скаргу у судовому засіданні на 10.02.2021.

У судове засідання 10.02.2021 представники скаржника та ДВС не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Представник стягувача заперечив проти вимог скарги боржника та підтримав свою позицію викладену раніше у відповіді на скаргу.

Частиною 2 статті 242 ГПК України зазначено, що неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, а тому суд перейшов до розгляду скарги у даному судовому засіданні.

Розглянувши подану скаргу та дослідивши матеріали справи, суд не вбачає підстав для задоволення вимог скарги боржника, виходячи з наступного.

З вимог скарги боржника вбачається, що він вважає дії державного виконавця щодо накладення арешту на кошти боржника в межах виконавчого провадження №61120697 протиправними, оскільки виконавець не правомірно поновив виконавче провадження позаяк підстави для зупинення виконавчого провадження №61120697 на підставі п. 12, ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» не відпали.

Як вже було встановлено судом раніше, а саме в ухвалі від 05.10.2020 у даній справі, наказ Господарського суду міста Києва від 08.01.2020 перебуває на виконанні у Головного державного виконавця Подільського районного відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Полінського Б.А. в межах виконавчого провадження № 61120697.

06.03.2020 державним виконавцем винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №61120697 на підставі п. 12 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження", яким передбачено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення державних підприємств або пакетів акцій (часток) господарських товариств до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації.

Підставою для зупинення виконавчого провадження №61120697 був наказ Фонду державного майна України від 20.11.2019 №1140 "Про внесення змін до наказу Фонду державного майна України від 27.12.2018 №1637 "Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2019 році (із змінами), яким ДПЗД "УКРІНТЕРЕНЕРГО" було внесено до переліку єдиних майнових комплексів державних підприємств і їх структурних підрозділів, у тому числі тих що передані в оренду, які підлягають приватизації в 2019 році.

03.12.2019 Фондом державного майна України було видано наказ № 1255 "Про прийняття рішення про приватизацію єдиного майнового комплексу ДП зовнішньоекономічної діяльності "УКРІНТЕРЕНЕРГО".

10.08.2020 Фондом державного майна України було видано наказ №1320, яким внесено зміни до додатку 7 "Перелік єдиних майнових комплексів державних підприємств і їх структурних підрозділів, у тому числі тих, що передані в оренду, приватизацію яких розпочато в 2018-2019 роках" затвердженого наказом Фонду державного майна України № 1274 від 28.12.2019, а саме, виключено позицію єдиний майновий комплекс ДП зовнішньоекономічної діяльності "УКРІНТЕРЕНЕРГО".

У подальшому, стягувач подав заяву від 26.08.2020 про продовження примусового виконання рішення у даній справі, на підставі вищезазначеного наказу від 10.08.2020 № 1320, однак державним виконавцем не було вчинено дії щодо поновлення виконавчого провадження №61120697, що стало підставою для звернення стягувачу до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця.

Ухвалою суду від 05.10.2020 було визнано протиправною бездіяльність головного державного виконавця Подільського районного відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Полінського Б.А. щодо невчинення дій про продовження примусового виконання рішення у справі № 910/10952/19.

В ухвалі від 05.10.2020 суд виходив, зокрема з того, що з аналізу п. 3 Розділу III Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" вбачається, що ним встановлено два виключення з загального правила заборони вчинення виконавчих дій:

1) стягнення грошових коштів;

2) стягнення товарів, що передані у заставу.

Жодних підстав вважати, що наведеним пунктом законодавства було передбачено можливість стягнення грошових коштів лише якщо вони являються предметом застави немає, оскільки за змістом положень Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" юридичним особам притаманна передача в заставу майнових прав на грошові кошти, а передача в заставу грошей - фізичним особам, яких не стосується регулювання Закону України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації".

Отже, положеннями Закону України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" не встановлено заборони вчинення виконавчих дій щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", з виконання виконавчих документів про стягнення грошових коштів, а відтак у державного виконавця відстуні підстави для невчинення дій щодо продовження виконавчого провадження №61120697.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.10.2020 щодо розгляду скарги у справі №910/10952/19 було залишено в силі Північним апеляційним господаським судом постановою від 01.12.2020.

Крім того, такої ж позиції дотримується Верховний Суд у складі об`днаної палати Касаційного господарського суду, що відображено у постанові від 20.11.2020 у справі №910/12809/19.

З наведеного слідує, що в ухвалі суду від 05.10.2020 судом було встановлено, що підстави на які наразі посилається у своїй скарзі боржник для зупинення виконавчого провадження №61120697 відсутні.

Вказана ухвала, якою фактично встановлено, що обставини які зумовили зупинення виконавчого провадження №61120697 відпали, набрала законної сили.

За приписами ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також рішеннями Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України" та від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Згідно з ч. 2 ст. 3 ГПК України, якщо міжнародним договором України встановлено інші правила судочинства, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, вищезгадані судові рішення Європейського суду з прав людини та сама Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод є пріоритетним джерелом права для національного суду, тому ухвала суду від 05.10.2020 у справі №910/10952/19 не може бути поставлена під сумнів та обставини, які встановлені в тій ухвалі є преюдиційними і не потребують доведення під час розгляду даної скарги.

Що ж стосується оскарження боржником дії державного виконавця в частині винесення постанови про накладення арешту на кошти боржника від 02.11.2020 у виконавчому провадженні № 61120697, то відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту (ч. 4 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Враховуючи наведені норми Закону України «Про виконавче провадження» слідує, що державний виконавець при винесенні оскаржуваної постанови про арешт коштів боржника від 02.11.2020 у виконавчому провадженні № 61120697 діяв в межах закону та права боржника своїми діями не порушив.

У частині 3 ст. 343 ГПК України зазначаено, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 232-235, 240, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" на дії Головного державного виконавця Подільського районного відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Полінського Б.А. при виконанні наказу у справі №910/10952/19 відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, встановлені ст.ст. 254-257 ГПК України.

Повний текст підписано 10.02.2021

Суддя Р.Б. Сташків