ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 року Справа № 903/295/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Мельник О.В. , суддя Грязнов В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Цумань-Риба" на рішення Господарського суду Волинської області, ухваленого 27.10.20р.

за позовом Державного підприємства "Укрриба"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Цумань-Риба"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях

про стягнення 17341 грн. 58 коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Волинської області від 27.10.2020 у справі №903/295/20 частково задоволено позов. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Цумань-Риба" на користь Державного підприємства "Укрриба" - 15181 грн. 18 коп. основного боргу, 515 грн. 54 коп. пені, 77 грн. 34 коп. 3% річних, 49 грн 4 коп. інфляційних втрат, а також 1 917 грн. 86 коп витрат по сплаті судового збору. Відмовлено в позові на суму 1 518 грн 12 коп. штрафу.

Не погоджуючись із рішенням Господарського суду Волинської області від 27.10.2020 у справі №903/295/20 Товариство з обмеженою відповідальністю "Цумань-Риба" звернулось до Північно-західного апеляційного господарського суду із скаргою в якій з підстав висвітлених у ній просить апеляційний суд скасувати рішення Господарського суду Волинської області від 27.10.2020 у справі №903/295/20 та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи у складі: головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Грязнов В.В., суддя Мельник О.В.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.11.2020 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Цумань-Риба" на рішення Господарського суду Волинської області від 27.10.2020 у справі №903/295/20 - залишено без руху. Запропоновано Товариству з обмеженою відповідальністю "Цумань-Риба" протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки та подати суду належні докази направлення копії апеляційної скарги (з описом вкладення у лист) позивачу та третій особі у справі (відповідні докази подаються до суду в оригіналі).

17.12.2020 на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Цумань-Риба" надійшла заява на виконання вимог ухвали суду від 30.11.2020 до якої долучено належні докази направлення копії апеляційної скарги з описом вкладення у лист позивачу та третій особі у справі.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.12.2019 у справі №903/295/19 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Цумань-Риба" на рішення Господарського суду Волинської області від 27.10.2020 та запропоновано позивачу і третій особі - у строк до 20.01.2021 надіслати до Північно-західного апеляційного господарського суду письмовий відзив на апеляційну скаргу, в порядку передбаченому ст.263 ГПК України та докази надсилання копії відзиву та доданих до нього документів відповідачу; роз`яснено учасникам справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

12.01.2021 на поштову адресу Північно-західного апеляційного господарського суду надійшов від позивача відзив (вих.№ 11-09/2 від 05.01.2021) в якому з підстав викладених у ньому, просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Цумань-Риба" на рішення Господарського суду Волинської області від 27.10.2020 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Волинської області від 27.10.2020 у справі №903/295/20 - без змін.

Матеріалами справи стверджується, що ухвалу суду від 22.12.2020 у справі №903/295/20 було отримано сторонами у справі, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Відповідно до ст. ст. 269, 270 ГПК України апеляційна інстанція переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги та заперечення до неї, стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Під час дослідження матеріалів справи апеляційним судом встановлено наступне. 22.08.2016 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Волинській області (орендодавець) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Цумань-Риба" (орендар) укладено договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності №1057 (а. с. 18-27).

Відповідно до п. 1.1. договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно: групи інвентарних об`єктів - гідротехнічні споруди, що знаходяться за адресою: Волинська обл., Ківерцівський р-н, смт Цумань, с.Берестяне, смт.Олика, с.Башлики (Дубищенська сільська рада), с.Залісочне та с.Горянівка (Дідичівська сільська рада) та обліковуються на балансі ДП "Укрриба" (код за ) (далі Балансоутримувач) вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом 30.04.2016, виконаним суб`єктом оціночної діяльності ТзОВ "Волинь-експерт" і становить за незалежною оцінкою - 1 650 000 грн. без врахування ПДВ. Детальний перелік майна, право на експлуатацію якого передається, наведено у п.п 1.1 даного Договору та в акті приймання передачі.

Згідно з п. 2.1 договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передавання майна, підписаного між орендодавцем (Фондом державного майна України по Волинській області), балансоутримувачем (ДП "Укрриба") та орендарем (ТзОВ "Цумань-Риба").

Пунктом 3.1. договору передбачено, що орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 року № 786 (із змінами та доповненнями), і становить без ПДВ за базовий місяць оренди червень 2016 року 9 615 грн. 36 коп. без ПДВ.

Відповідно до п.3.2. договору, нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством.

Згідно з п. 3.3. договору, орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції, розраховані Державною службою статистики України, розміщується на веб-сайті Фонду Державного майна України.

Пунктом 3.6. договору передбачено, що орендна плата перераховується орендарем щомісячно в термін не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним і спрямовується 70 % від суми орендної плати до державного бюджету, а 30% від суми орендної плати на рахунок балансоутримувача.

Відповідно до п. 3.7. договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до держбюджету та балансоутримувачу у визначеному п. 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України із врахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Відповідно до п. 3.8 договору у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, Орендар сплачує штраф у розмірі 10% від суми заборгованості.

Пунктом 10.1. договору встановлено, що договір укладено строком на 2 роки 364 дні, що діє з 22.08.2016 до 20.08.2019 включно із можливістю подальшої пролонгації у разі належного виконання вимог договору відповідно до встановленого порядку.

Актом приймання-передачі від 22.08.2016 орендодавець - Регіональне відділення ФДМУ по Волинській області та позивач/балансоутримувач - ДП "Укрриба" передали, а орендар/відповідач - ТзОВ "Цумань-Риба" прийняв в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно - групи інвентарних об`єктів - гідротехнічні споруди, що знаходяться за адресою: що знаходиться за адресою: Волинська обл., Ківерцівський р-н, смт Цумань, с.Берестяне, смт.Олика, с.Башлики (Дубищенська сільська рада), с.Залісочне та с.Горянівка (Дідичівська сільська рада) та обліковуються на балансі Державного підприємства "Укрриба" (а. с. 29).

В подальшому, між сторонами укладалися договори №№1, 2, 3, про внесення змін до договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності від 22.08.2016 №1057 (а. с. 31-40).

Згідно з договором про внесення змін №3 від 28.12.2019 сторони зменшили кількість орендованих об`єктів, пункти 1.1, 3.1 договору виклали у новій редакції: орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно: групи інвентарних об`єктів - гідротехнічні споруди, що знаходяться за адресою: Волинська обл., Ківерцівський р-н, смт Цумань, с.Берестяне, смт.Олика, с.Залісочне та с.Горянівка (Дідичівська сільська рада) та обліковуються на балансі ДП "Укрриба" (код за ) (далі Балансоутримувач) вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом 31.07.2019, виконаним суб`єктом оціночної діяльності ТзОВ "Волинь-експерт" і становить за незалежною оцінкою - 1 246 000 грн. без врахування ПДВ. Орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 року № 786 (із змінами та доповненнями), і становить без ПДВ за базовий місяць оренди листопад 2019 року 7 355 грн. 68 коп. без ПДВ. Орендна плата за грудень 2019 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць оренди листопад 2019 року на індекс інфляції за грудень 2019 року.

Відповідний договір про внесення змін діє з моменту підписання його сторонами. До договору додаються акт приймання-передавання орендованого майна від 27.12.2019 згідно з яким орендар передав, а балансоутримувач та орендодавець прийняли із строкового платного користування майно та акт приймання-передавання орендованого майна від 28.12.2019 згідно з яким орендар прийняв в строкове платне користування майно за переліком (а. с. 41-42).

В порушення умов договору відповідачем станом на день звернення з позовом до суду повністю не виконано взятих на себе зобов`язань щодо сплати орендної плати позивачу (балансоутримувачу) за період з 16.12.2019 по 21.04.2020 (за листопад, грудень 2019 року, січень, лютий, березень 2020 року), в зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 15 181 грн. 18 коп.

В матеріалах справи наявна картка рахунку 361, згідно з якою заборгованість ТзОВ "Цумань-Риба" перед ДП "Укрриба" за договором №1057 від 22.08.2016 за період з 01.11.2019 по 28.04.2020 становить 15 181 грн. 18 коп.(а.с. 61).

З метою захисту своїх прав та інтересів, Державне підприємство "Укрриба" звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Цумань-Риба" про стягнення 17341 грн. 58 коп. орендної плати за період з 16.12.2019 по 21.04.2020 з врахуванням сум додатковий нарахувань.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в межах доводів апеляційної скарги та заперечень викладених у відзиві, колегія суддів зазначає, що відповідно до cт. 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В силу ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.ч. 1, 7 ст.193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі. Частина 1 статті 19 цього ж Закону передбачає, що орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Колегією суддів апеляційної інстанції приймається до уваги, що відповідачем після відкриття провадження у справі здійснено оплату на користь позивача в сумі 4 000 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням №1109 від 05.05.2020 з призначенням платежу "за оренду гідроспоруд за квітень 2020 згідно договору №1057 від 22.08.2016".

Водночас, як вбачається з розрахунків позивача, останній просить суд стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі за листопад, грудень 2019 року, січень, лютий, березень 2020. Оскільки, відповідачем чітко зазначено у платіжному документі призначення платежу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що суд не вправі самостійно змінити призначення платежу, зазначене платником - відповідачем у платіжному дорученні, відтак заявлена позивачем сума боргу в розмірі 15 181 грн. 18 коп. по договору оренди від 22.08.2016 №1057 за період з 16.12.2019 по 21.04.2020 підлягає до стягнення.

Безпідставними є твердженням відповідача про те, що заборгованість за вказаний період з орендної плати відсутня, оскільки ТзОВ "Цумань-Риба" в порядку п. 3.10 договору оренди від 22.08.2016 в якості завдатку в розмірі трьохмісячної орендної плати перерахував позивачеві 14 423 грн. 04 коп., які знаходяться на рахунках позивача, а також те, що ТзОВ "Цумань-Риба" зверталося до ДП "Укрриба" із пропозицією зарахувати кошти в розмірі 14 423 грн. 04 коп. в погашення вказаної орендної заборгованості, проте такий лист залишився без відповіді позивачем, враховуючи при цьому наступне.

Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Пунктом 3.10 договору оренди сторони узгодили, що зобов`язання відповідача за сплатою орендної плати забезпечуються у вигляді завдатку в розмірі трьохмісячної орендної плати.

Будь-який попередній платіж є авансом, якщо в договорі не зазначено зворотного.

З огляду на зазначене, перераховані відповідачем кошти в сумі 14 423 грн 04 коп. є завдатком, що також не заперечується сторонами.

Пунктом 5.2 договору оренди передбачено, що після закінчення основного строку договору оренди здійснюється перерахування орендної плати за останні місяці з урахуванням внесеного відповідачем завдатку. У разі порушення відповідачем зобов`язання зі сплати орендної плати він має відшкодувати державному бюджету і балансоутримувачу збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір завдатку. Якщо в разі дострокового припинення договору за згодою сторін сума сплачених орендних платежів і завдатку перевищить передбачені договором платежі за період фактичної оренди, то це перевищення розглядається як зайва сума орендної плати. Надміру сплачена сума орендної плати, що надійшла до бюджету, підлягає в установленому порядку заліку в рахунок майбутніх платежів, а у разі неможливості такого заліку у зв`язку із припиненням орендних відносин - поверненню відповідачеві.

Отже, сторони в договорі узгодили правову природу та порядок зарахування та/або повернення коштів, що сплачені в якості завдатку відповідачем та які відповідач просить суд вважати орендною платою за спірний період.

З огляду на зазначені умови договору, а також те, що відносини між сторонами на підставі договору оренди від 22.08.2016 №1057 не припинені, сам договір також не припинено та не розірвано, договірні відносини між сторонами продовжуються з врахуванням умов додаткових договорів до основного договору, вірним є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав вважати завдаток в сумі 14 423 грн. 04 коп. орендною платою за листопад, грудень 2019, січень, лютий, березень 2020.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 515 грн. 54 коп., 3% річних в сумі 77 грн. 34 коп., інфляційні втрати в розмірі 49 грн. 40 коп. за періоди прострочених платежів з врахуванням часткових проплат та штраф 10% від суми заборгованості в розмірі 1 518 грн. 12 коп.

Згідно ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно ст.ст. 230-232 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 3.7. договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності №1057 від 22.08.2016 визначено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до держбюджету та балансоутримувачу у визначеному п. 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України із врахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши доданий позивачем до позовної заяви розрахунок заборгованості пені, відсотків та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що правомірним та арифметично вірним є нарахування та підлягає стягненню з відповідача пеня в сумі 515 грн. 54 коп., 3% річних в сумі 77 грн. 34 коп., інфляційні втрати в сумі 49 грн. 40 коп.

Згідно п. 3.8. договору визначено, що у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість становить загалом не менше ніж три місяці, орендар сплачує штраф у розмірі 10% від суми заборгованості.

Водночас, як слідує із матеріалів справи, а саме з довідки по рахунку 361, відповідачем - ТзОВ "Цумань-Риба" в листопаді 2019 та у січні 2020 здійснювались часткові орендні платежі, тому оскільки позивачем з врахування положень п. 3.8. договору не подано до матеріалів справи належних, допустимих та беззаперечних доказів про те, що протягом 3-ох місяців ТзОВ "Цумань-Риба" взагалі не вносили орендні платежі, відтак вірним є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для нарахування штрафу.

Згідно із частинами 2, 3 ст. 13, частиною 1 ст. 74 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).

За таких обставин, колегія суддів вважає доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, безпідставними та документально необґрунтованими. Суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі судового рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

На підставі ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Цумань-Риба" на рішення Господарського суду Волинської області від 27.10.2020 у справі № 903/295/20 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до частини 3 статті 287 ГПК України та не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків, визначених у підпунктах а, б, в, г пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України.

3. Справу повернути до Господарського суду Волинської області.

Повний текст постанови складений "15" лютого 2021 р.

Головуючий суддя Розізнана І.В.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Грязнов В.В.