РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.02.2021Справа № 910/14534/20
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УБМ-ГРУП"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "БК "Азур Груп"

про стягнення 3 878 944,84 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Секретар судового засідання Салацька О.В.

Представники сторін: згідно протоколу судового засідання.

Обставини справи:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про стягнення 3 878 944,84 грн. за договором від 07.04.2018 № 13/18, з яких 2 325 324,17 основного боргу, 133 245,77 грн. інфляційних втрат, 120 315,93 грн. -3% річних, 1 067 526,55 грн. пені та 232 532,42 грн. штрафу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказував на те, що відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем договору, позивач протягом травня 2018 - липня 2019 років виконав роботи, які не були оплачені відповідачем на суму 2 325 324,17 грн. Окрім того, позивачем нараховано 133 245,77 грн. інфляційних втрат, 120 315,93 грн. -3% річних, 1 067 526,55 грн. пені та 232 532,42 грн. штрафу за порушення умов спірного договору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Судом встановлено, що відповідач належним чином повідомлявся про розгляду справи.

05.11.2020 відповідач через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечував, посилаючись на те, що позивач не направляв йому вимог про оплату за виконану роботу, тому строк оплати за договором не настав. Також заперечував проти нарахованого позивачем штрафу, посилаючись на застосування останнім подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

05.11.2020 відповідач подав клопотання про зупинення провадження у справі № 910/14534/20 до набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/15997/20.

Ухвалою суду від 17.12.2020 в задоволенні клопотання про зупинення провадження у даній справі відмовлено.

09.11.2020 позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якому він проти викладених відповідачем доводів заперечував.

09.11.2020 позивач подав до суду клопотання про зменшення розміру позовних вимог, а саме відмовився від вимог в частині штрафу в розмірі 232 532,42 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

07.04.2018 року між позивачем (виконавець) та відповідачем (замовник) укладено договір № 13/18 (надалі за текстом - Договір), відповідно до умов якого позивач зобов`язався надати послуги по виконанню будівельно-монтажних робіт на об`єкті будівництва "Будівництво багатоповерхових житлових будинків з об`єктами соціально-побутової сфери на проспекті Академіка Глушкова, 6 будинок 20, секція № 1 та № 2 у Голосіївському районі м. Києва.

Згідно умов п. 2.12 договору замовник зобов`язаний щомісячно підписувати довідки та акти та проводити оплату наданих замовником послуг відповідно до умов цього договору.

Відповідно до п. 4.1 договору загальна вартість послуг за цим договором складається з сумарної вартості наданих послуг, зазначених в актах приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг).

Згідно умов п. 5.3 договору замовних щомісячно в термін до 10 числа проводить оплату наданих послуг за попередній місяць. Оплата наданих послуг проводиться на підставі довідок та актів.

Термін дії договору відповідно до умов п. 7.2 договору встановлений з моменту його підписання і діє протягом одного року з дати його укладення, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами всіх своїх зобов`язань за цим договором. У випадку, якщо за 30 календарних днів до дати закінчення терміну дії договору, жодна сторона письмово не заявила про свій намір припинити дію договору, в такому випадку, договір автоматично продовжується на наступний календарний рік на тих самих умовах, з послідуючою автоматичною пролонгацією. Доказів припинення договору в установленому порядку не надано.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи актів приймання виконаних будівельних робіт №№ 474 від 31.05.2018, 589, 628 від 30.06.2018, 717 від 31.07.2018, 814 від 31.08.2018, 928 від 30.09.2018, 1033 від 31.10.2018, 1144 від 30.11.2018, 1267 від 31.12.2018, 39 від 31.01.2019, 127 від 28.02.2019, 196 від 31.03.2019, 287 від 30.04.2019, 413 від 31.05.2019, 495 від 30.06.2019, 601 від 31.07.2019, актів про надання послуг ген підряду (взаємозалік) від 31.05.2018, від 30.06.2018 від 31.07.2018, від 31.08.2018, від 30.09.2018, від 31.10.2018, від 30.11.2018, від 31.12.2018, від 31.01.2019, від 28.02.2019, від 31.03.2019, від 30.04.2019, від 31.05.2019, від 30.06.2019, платіжним дорученням № 2146 від 09.10.2018 позивач протягом травня 2018 - липня 2019 років виконав передбачені договором роботи загальною вартістю 2 650 832,50 грн., а відповідач оплатив одержані роботи в розмірі 325 508,33 грн.

Вказані акти приймання виконаних будівельних робіт підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками їх товариств без будь-яких зауважень.

За приписами ч.ч. 1-3 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки). Якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов`язаний негайно повідомити про це підрядника.

Відповідно до частини четвертої статті 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що позивачем виконано прийняті на себе зобов`язання з виконання робіт за договором належним чином на загальну суму 2 650 832,50 грн., а відповідачем, у свою чергу, прийнято роботи у вказаних обсягах без будь - яких зауважень.

Згідно із п. 1 ст. 889 ЦК України, за договором підряду замовник зобов`язаний сплатити підряднику встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт або в іншому порядку, встановленому договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

У відповідності до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З наданих позивачем доказів вбачається, що позивач взяті на себе зобов`язання за договором виконав належним чином, а відповідач в порушення умов Договору в обумовлений строк не оплатив виконані роботи в розмірі 2 325 324,17 грн.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Заперечення відповідача про ненастання строку оплати за договором безпідставні, оскільки суперечать змісту спірного договору та вимогам чинного законодавства.

Зважаючи на встановлені обставини справи та приписи вищевикладених правових норм, а також оскільки на момент прийняття рішення доказів погашення заборгованості відповідач суду не представив, як і доказів, що спростовують вищевикладені обставини, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 2 325 324,17 грн. позивачем нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 133 245,77 грн. інфляційних втрат, 120 315,93 грн. -3% річних.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або Законом.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу, враховуючи 3% річних та інфляційні витрати, є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Приймаючи до уваги вищенаведені приписи Цивільного кодексу України щодо наявності у позивача права за порушення грошового зобов`язання відповідачем вимагати сплати останнім проценти річних від простроченої суми та інфляційні втрати, перевіривши здійснений позивачем розрахунок, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача 133 245,77 грн. інфляційних втрат, 120 315,93 грн. -3% річних.

Також, позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача 1 067 526,55 грн. пені.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Згідно з положеннями ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ч. 1-2 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 1 ст. 547 Цивільного кодексу України визначено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до п. 6.3 договору у разі порушення замовником строків оплати за договором, виконавець має право нараховувати замовнику пеню, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня.

Пеня нараховується від суми заборгованості за кожний розпочатий день (добу) прострочення, нараховується протягом всього строку (періоду) прострочення виконання грошового зобов`язання до моменту його повного та належного виконання (п.6.3.1).

Відповідно до ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 6.3.2 Договору Сторони погодилися, що строк нарахування пені складає 36 місяців.

Позовна давність не застосовується судом по даній справі, оскільки Відповідачем не подано до суду заяви про її застосування.

Преамбулою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності.

Згідно статей 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Оскільки заявлений до стягнення розмір пені є вірним, позовна вимога про стягнення з відповідача пені в розмірі 1 067 526,55 грн. також підлягає задоволенню судом.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд позову, відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача повністю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 13, 74, 129, 232, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "УБМ-ГРУП" задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БК "Азур Груп" (02081, м. Київ, вул. Дніпровська набережна, 19-А, ідентифікаційний код 37312682) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УБМ-ГРУП" (04209, м. Київ, вул. Лебединська, 2-А; ідентифікаційний код 39907319) 2 325 324 (два мільйони триста двадцять п`ять тисяч триста двадцять чотири) грн. 17 коп. основного боргу, 133 245 (сто тридцять три тисячі двісті сорок п`ять) грн. 77 коп. інфляційних втрат, 120 315 (сто двадцять тисяч триста п`ятнадцять) грн. 93 коп. 3% річних, 1 067 526 (один мільйон шістдесят сім тисяч п`ятсот двадцять шість) грн. 55 коп. пені, 54 735 (п`ятдесят чотири тисячі сімсот тридцять п`ять) грн. 81 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 10.02.2021

Суддя І.І. Борисенко