ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
08.02.2021р. Справа №905/1642/19
за заявою: без номеру та дати Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Ленд», що надійшла до суду 14.01.2021р., про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам у справі:
про стягнення 39043092,73 грн
Суддя: Паляниця Ю.О.
Секретар судового засідання: Клименко Ю.О.
У засіданні брали участь:
від позивача (стягувача, заявника): не з`явився
від відповідача (боржнка): не з`явився
від заінтересованої особи: не з`явився
від приватного виконавця: не з`явився
Рішенням господарського суду Донецької області від 26.12.2020р. позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Ленд» до Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський коксохімпром» задоволено повністю, стягнуто з відповідача на користь позивача суму основного боргу 29570056 грн, 3% річних 2192167,72 грн, інфляційні 7280869,01 грн, судовий збір 585646,39 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20000 грн.

11.03.2020р. на виконання вказаного рішення господарським судом видано відповідний наказ.

14.01.2021р. на адресу господарського суду надійшла заява без номеру та дати Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Ленд», за змістом якої заявник просив суд звернути стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили, а саме з Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод» у розмірі 43884525,31 грн.

Ухвалою суду від 15.10.2020р. повідомлено учасників розгляду заяви, що судове засідання відбудеться 28.01.2020р.

У судовому засіданні 28.01.2021р. відкладено розгляд заяви на 08.02.2021р.

28.01.2021р. через підсистему «Електронний суд», 01.02.2021р. засобами поштового зв`язку від представника Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський коксохімпром» надійшли заперечення б/н від 27.01.2021р. на заяву, у яких відповідач (боржник) звертав увагу суду на наступне:

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Транс-Ленд» не є уповноваженою особою на звернення до суду в порядку норм ст.53 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки таким правом, в силу вимог цієї статті, наділений виключно виконавець (самостійно, без окремого дозволу суду);

- відповідно до приписів ст.336 Господарського процесуального кодексу України, звернення стягнення здійснюється на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником; на думку відповідача, вказана норма процесуального права піддягає застосуванню виключно за умови, що особою, управненою на звернення до суду із відповідною заявою, буде доведено, що Приватне акціонерне товариство «Єнакієвський металургійний завод» має фактично ці кошти у наявності, оскільки звернення стягнення на майно, яке належить боржнику боржника є неможливим, якщо воно у нього відсутнє;

- заявляючи вимогу про звернення стягнення на грошові кошти, належні Приватному акціонерному товариству «Єнакієвський металургійний завод» поза межами процедури банкрутства, стягувач фактично просить суд здійснити заміну кредитора всупереч встановленого процесуальними нормами порядку, а саме всупереч приписам ст.ст.7, 43 Кодексу України з процедур банкрутства, які встановлюють порядок розгляду таких вимог (зокрема, включаючи необхідність вирішення цього питання господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство); крім того, з огляду на перебування Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод» у процедурі банкрутства на стадії розпорядження майном, усі грошові кошти, які акумулюються в межах цієї процедури, мають бути направлені на задоволення вимог кредиторів у порядку черговості, визначеної ухвалою суду від 18.12.2019р. у справі №905/1055/19;

- за змістом розглядуваної заяви стягувачем (позивачем) заявлено вимоги не тільки про стягнення коштів, які складають заборгованість Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський коксохімпром» за рішенням суду у справі №905/1642/19, а також витрати виконавчого провадження та борг відповідача перед Приватним акціонерним товариством «Азовкабель» (наказ Центрального апеляційного господарського суду від 09.09.2019р. №876/34/19).

Зважаючи на представлені суду заперечення, на думку відповідача, заява підлягає залишенню судом без задоволення.

Аналогічні за змістом заперечення б/н від 04.02.2021р. на заяву були подані Приватним акціонерним товариством «Єнакієвський металургійний завод» за підписом в.о.генерального директора Зайцевої Т.А.

На неправомірності вимог стягувача також зауважував розпорядник майна Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод» арбтіржний керуючий Шульга І.В., який надав з цього приводу заперечення №02-01/14 від 05.02.2021р.

Від приватного виконавця Григорчука П.В. будь-яких пояснень стосовно заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Ленд» не надходило.

Учасники розгляду заяви у судове засідання 08.02.2021р. не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені.

В силу норм ч.1 ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) ратифікована Верховною Радою України 17.07.1997p. і набула чинності в Україні 11.09.1997p.

З прийняттям у 2006 році Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

За приписами ч.4 ст.11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Ryabykh v.Russia» від 24.07.2003 року, «Svitlana Naumenko v. Ukraine» від 09.11.2014р. зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

«Розумність» строку визначається окремо для кожної справи. Для цього враховують її складність та обсяг, поведінку учасників судового процесу, час, необхідний для проведення відповідної експертизи (наприклад, рішення Суду у справі «G. B. проти Франції»), тощо. Отже, поняття «розумний строк» є оціночним, суб`єктивним фактором, що унеможливлює визначення конкретних строків судового розгляду справи, тому потребує нормативного встановлення.

З огляду на наведене, заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Ленд» розглянута судом протягом розумного строку.

Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що заява без номеру та дати Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Ленд» не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

За приписами ст.3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п.1 ч.1 ст.26 зазначеного Закону України виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виходячи зі змісту матеріалів заяви, 24.11.2020р. приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Григорчуком П.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №63711858 за наказом господарського суду Донецької області від 11.03.2020р. у справі №905/1642/19 про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський коксохімпром» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Ленд» суми основного боргу 29570056 грн, 3% річних 2192167,72 грн, інфляційних 7280869,01 грн, судового збору 585646,39 грн, а також витрат на професійну правничу допомогу в сумі 20000 грн, а всього 39648739,12 грн.

В межах цього провадження згідно з постановами від 24.11.2020р. було стягнуто з боржника Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський коксохімпром», основну винагороду в сумі 3964873,91 грн та визначено розмір мінімальних витрат виконавчого провадження на рівні 500 грн.

У провадженні приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Григорчука П.В. також знаходилось виконавче провадження №60182662 за наказом №876/31/19 від 09.09.2019р. Центрального апеляційного господарського суду щодо стягнення з Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський коксохімпром» на користь Приватного акціонерного товариства «Азовкабель» заборгованості в розмірі 246102,07 грн (постанова про відкриття від 30.09.2019р.).

В межах цього провадження постановами від 30.09.2019р. було стягнуто з боржника Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський коксохімпром», основну винагороду в сумі 24610,21 грн та витрати на проведення виконавчих дій в сумі 150 грн.

24.11.2020р., приватним виконавцем об`єднано виконавчі провадження №63711858 (стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Транс-Ленд») та №60182662 (стягувач Приватне акціонерне товариство «Азовкабель») у зведене виконавче провадження №63729543. Відтак, стягненню з Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський коксохімпром» в межах зведеного виконавчого провадження підлягали грошові кошти у загальному розмірі 43884975,31 грн.

Разом з тим, 01.07.2019р. господарським судом Донецької області відкрито провадження у справі №905/1055/19 про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод» (87504, Донецька обл., м.Маріуполь, просп.Ілліча, буд.54, блок 4, ).

Ухвалою від 18.12.2019р. за результатом попереднього засідання Приватне акціонерне товариство «Єнакієвський Коксохімпром» визнано кредитором боржника на суму ,63 грн четверта черга, 3842 грн перша черга, який підлягає внесенню розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод».

Оскільки, рішення господарського суду Донецької області від 11.03.2020р. у справі №905/1642/19 залишається невиконаним, Товариство з обмеженою відповідальністю «Транс-Ленд» звернулось до суду в межах цієї справи з заявою в порядку норм ст.336 Господарського процесуального кодексу України про звернення стягнення на грошові кошти у розмірі 43884525,31 грн, які належать особі, що має заборгованість перед боржником Приватному акціонерному товариству «Єнакієвський металургійний завод».

Відповідно до ч.1 ст.336 Господарського процесуального кодексу України суд, що розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою стягувача або державного чи приватного виконавця звернути стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Частинами 1, 4 ст.53 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. На належні боржнику у разі передачі від інших осіб кошти, що перебувають на рахунках у банках та інших фінансових установах, стягнення звертається виконавцем на підставі ухвали суду в порядку, встановленому цим Законом.

Запровадження інституту звернення стягнення на грошові кошти, які знаходяться у третіх осіб, право на які належить боржникові, в межах виконавчого провадження, має на меті ефективне виконання рішення суду, проте не є замінником судових процедур, пов`язаних із стягненням заборгованості третіх осіб перед боржником. Скорочений процесуальний строк (10 днів) розгляду питання про звернення стягнення на кошти, які знаходяться у третіх осіб, передбачений за умови повної впевненості у безспірності боргових зобов`язань або у випадку наявності рішення суду, яким спірні відносини між боржником та третьою особою вирішені за допомогою застосування судово-процесуальних механізмів.

Предметом дослідження суду, у даному випадку, є факт наявності заборгованості, що підтверджується належними доказами, зокрема, це може бути відповідне рішення суду або факт беззаперечності заборгованості особи, якій належать кошти, на які стягувач чи виконавець просить звернути стягнення.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 23.07.2018р. у справі №925/1048/17, від 10.07.2019р. у справі №912/2199/17, від 01.08.2019р. у справі №927/313/18.

Так, дійсно, як свідчать відомості, наявні у комп`ютерній програмі «Діловодство спеціалізованого суду», 01.07.2019р. господарським судом Донецької області відкрито провадження у справі №905/1055/19 про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та процедуру розпорядження майном цієї юридичної особи.

Водночас, преамбулою Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що останній встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Оскільки ухвалою суду від 01.07.2019р. відкрито провадження у справі №905/1055/19 про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод», то при вирішенні питань щодо майна вказаної особи підлягають застосуванню положення Кодексу України з процедур банкрутства як спеціальні норми права.

Мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з відкриттям провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення вчинення виконавчих дій. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє відповідному органу або особі, яка здійснює примусове виконання судових рішень, рішень інших органів, за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та місцезнаходженням його майна.

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі виконання рішень у немайнових спорах; забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо (ч.ч.1 3 ст.41 Кодексу України з процедур банкрутства).

Кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цим Кодексом. У разі недостатності коштів, одержаних від продажу майна банкрута, для повного задоволення всіх вимог однієї черги вимоги задовольняються пропорційно до суми вимог, що належить кожному кредитору однієї черги (ч.ч.1, 3 ст.64 Кодексу України з процедур банкрутства).

Ухвалою від 18.12.2019р. за результатом попереднього засідання Приватне акціонерне товариство «Єнакієвський Коксохімпром» визнано кредитором боржника на суму ,63 грн четверта черга, 3842 грн перша черга, який підлягає внесенню розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод».

У наведеній частині ухвала суду від 18.12.2019р. набрала законної сили у день її прийняття, в апеляційному та касаційному порядку не оскаржувалась.

При цьому, аналізуючи приписи норм Кодексу України з процедур банкрутства можна дійти висновку, що реєстр вимог кредиторів у справі про банкрутство це офіційно визнаний та затверджений рішенням господарського суду акт, що використовується для цілей задоволення вимог кредиторів під час провадження у справі, який складається з двох самостійних частин: а) суто реєстру, в якому на певну дату визначається розмір грошових вимог та персональний перелік кредиторів, що є стороною у справі з правом вирішального голосу; б) окремих відомостей до реєстру, в яких ведеться облік визнаного судом розміру вимог та персональний перелік інших кредиторів учасників провадження, їх правового статусу у справі, а також індивідуально-визначених майнових активів боржника, що є об`єктами прав забезпечених кредиторів.

Відтак, визнання боржником Приватним акціонерним товариством «Єнакієвський металургійний завод» грошових вимог кредитора Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський Коксохімпром» та включення таких вимог до реєстру вимог кредиторів у справі №905/1055/19 засвідчує факт існування заборгованості боржника у встановленому законом порядку.

Проте, незалежно від результатів розгляду вимог боржника (відповідача) у справі №905/1055/19 про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод» () та визнання його вимог у зазначеній процедурі, сам факт запровадження відносно Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод» процедур, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства, унеможливлює застосування примусових заходів приватного виконавця в ході виконання наказу суду по справі №905/1642/19 шляхом оперативного звернення стягнення на кошти особи, відносно якої відкрито провадження у справі про банкрутство, а заміна кредитора у справі про банкрутство може відбуватися тільки з підстав, визначених ст.43 Кодексу Україні з процедур банкрутства.

Окрім того, визначена заявником сума грошових коштів, на яку необхідно звернути стягнення, на рівні 43884525,31 грн, сформована, в тому числі, на підставі виконавчого документа №876/31/19 від 09.09.2019р. (Центральний апеляційний господарський суд), за яким стягувачем є Приватне акціонерне товариство «Азовкабель». Тобто, в цій частині заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Ленд» взагалі не може бути розглянута господарським судом Донецької області в межах справи №905/1642/19.

Враховуючи вищевикладене, заява стягувача про звернення стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили, а саме з Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод» на суму 43884525,31 грн в порядку норм ст.336 Господарського процесуального кодексу України, ст.53 Закону України «Про виконавче провадження» суперечить вимогам чинного законодавства України, є необґрунтованою, та такою, що підлягає залишенню судом без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.234, 336 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви без номеру та дати Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Ленд», що надійшла до суду 14.01.2021р., про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, відмовити.

Вступну та резолютивну частини ухвали складено 08.02.2021р.

Повний текст ухвали складено 15.02.2021р.

Згідно із ст.235 Господарського процесуального кодексу України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Ю.О.Паляниця