УХВАЛА

04 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 910/1590/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Булгакової І. В.(головуючий), Львова Б.Ю. та Селіваненка В. П.

розглянувши матеріали касаційної скарги акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - Залізниця) ,

на рішення господарського суду міста Києва від 26.05.2020 та

постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.10.2020

за позовом приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча"

до Залізниці

про стягнення 1 874 663,66 грн,

ВСТАНОВИВ:

09.12.2020 (згідно з відміткою на конверті) Залізниця звернулася до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення господарського суду міста Києва від 26.05.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.10.2020 зі справи №910/1590/20.

Перевіривши матеріали поданої касаційної скарги, Суд дійшов висновку, що остання підлягає залишенню без руху, виходячи з такого.

Відповідно до частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України, Кодекс) підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

Приписами пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України визначено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається норма права, щодо застосування якої відсутній висновок Верховного Суду.

Оскаржуючи в касаційному порядку судові рішення на підставі пункту 4 частини другої статті 287 ГПК України, слід зазначити, яке саме процесуальне порушення з передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу призвело до прийняття незаконного судового рішення.

Суд звертає увагу скаржника на те, що системний аналіз наведених положень ГПК України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої статті 287 ГПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 287 ГПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Проте у поданій касаційній скарзі скаржником не зазначено жодної з передбачених частиною другою статті 287 ГПК України підстав касаційного оскарження рішення господарського суду міста Києва від 26.05.2020 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 13.10.2020 у цій справі.

Окрім того, відповідно до частини третьої статті 290 ГПК України касаційна скарга підписується особою, яка подає скаргу, або її представником. До касаційної скарги, поданої представником, додається довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження.

Касаційна скарга підписана адвокатом Єрьомичевою А.В. за довіреністю від 09.04.2020, виданої від імені акціонерного товариства "Укрзалізниця" виконуючим обов`язки виконавчого директора регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Укрзалізниця" Борисенком Д.В. та заступником виконавчого директора регіональної філії Савчишиним В.М.

Як свідчить вказана довіреність від 09.04.2020, виконуючий обов`язки виконавчого директора регіональної філії Борисенко Д.В. та його заступник Савчишин В.М. діють на підставі довіреності 01.04.2020, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ісаєнко О.В. за реєстраційним номером 1615, та Положення про регіональну філію "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Укрзалізниця".

Тобто обсяг повноважень, якими наділені Борисенко Д.В. як виконуючий обов`язки директора регіональної філії та його заступник Савчишин В.М., визначений довіреністю від 01.04.2020 №1615 та Положенням про регіональну філію.

Проте до касаційної скарги не додано, а в матеріалах справи відсутні як вказана довіреність від 01.04.2020 №1615, так і Положення про регіональну філію, якими визначені повноваження виконуючого обов`язки директора філії Борисенко Д.В. щодо наявності у останнього права видавати довіреності від імені акціонерного товариства "Українська залізниця", а, отже, не підтверджені і повноваження адвоката Єрьомичевої А.В. на підписання даної касаційної скарги.

Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Крім того, відповідно до частин першої та другої статті 288 ГПК України визначено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Права господарського суду при вирішенні питання, що виникають у зв`язку із відновленням пропущеного процесуального строку, унормовуються процесуальним законодавством, зокрема, відповідно до частини першої статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Для поновлення процесуального строку суд має встановити наявність об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали вчасному зверненню зі скаргою на судове рішення, у зв`язку з чим заявник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Оскаржувана постанова апеляційного господарського суду у даній справі ухвалена 13.10.2020 (повний текст підписаний 15.10.2020), а тому строк на її оскарження закінчився 04.11.2020.

Касаційну скаргу ж було подано скаржником до Верховного Суду 09.12.2020, підтвердженням чого є поштова відмітка на конверті, в якому касаційна скарга надсилалася на адресу Суду, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження зазначеної постанови апеляційного господарського суду від 13.10.2020.

Звертаючись з клопотанням про поновлення строку на звернення з касаційною скаргою, Залізниця посилається на те, що копію зазначеної постанови від 13.10.2020 скаржник не отримував, а про існування останньої йому стало відомо лише 19.11.2020 з Єдиного державного реєстру судових рішень; також скаржник посилається на карантинні обмеження, що діяли на території України, у зв`язку з якими виникли критичні затримки в роботі Залізниці, що підтверджується наказом від 19.03.2020 №150 "Про встановлення простою в структурних підрозділах регіональної філії "Донецька залізниця", а тому останній просить визнати викладені обставини поважними та поновити строк для подання касаційної скарги.

Проте посилання скаржника на затримку в роботі Залізниці та встановлення простою в структурних підрозділах у зв`язку з карантинними обмеженнями не можуть вважатися поважними причинами пропуску строку на звернення з касаційною скаргою, оскільки зумовлені суб`єктивною поведінкою сторони та зводяться до внутрішньої організації роботи підприємства, діяльності структурних підрозділів.

Разом з тим у клопотанні скаржником також не наведено аргументів стосовно того, що саме позбавило скаржника можливості дізнатися про оскаржувану постанову апеляційного господарського суду раніше, ніж 19.11.2020, адже назване судове рішення було опубліковане в Єдиному державному реєстрі судових рішень 20.10.2020.

При цьому суд касаційної інстанції враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні у справі Пономарьов проти України, no. 3236/03, від 03.04.2008, згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи, що Залізниця була скаржником у суді апеляційної інстанції, скаржник не був позбавлений можливості відстежувати хід розгляду його ж апеляційної скарги.

З огляду на викладене суд касаційної інстанції вважає, що клопотання Залізниці є необґрунтованим, оскільки скаржником не надано належних доказів на підтвердження наявності поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження.

Статтею 129 Конституції України визначено як одну із засад судочинства рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Право на звернення до суду не є абсолютним, оскільки воно реалізується тільки в порядку і спосіб, встановлених законом, у цьому разі ГПК України.

Частиною третьою статті 292 ГПК України передбачено, що касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Отже, суд касаційної інстанції зазначає, що Залізниці необхідно усунути недоліки касаційної скарги, а саме: зазначити підстави касаційного оскарження судових рішень, передбачені абзацом першим частини другої статті 287 ГПК України, надати Суду інші докази, або навести інші підстави, за їх наявності, на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження, а також надати суду довіреність від 01.04.2020 №1615 та Положення про регіональну філію "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Укрзалізниця" на підтвердження обсягу повноважень на підписання цієї касаційної скарги.

Суд також вважає за необхідне звернути увагу скаржника на те, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику або відмовлено у відкритті касаційного провадження.

На підставі викладеного та керуючись статтями 174, 234, 290, 292 ГПК України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення господарського суду міста Києва від 26.05.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.10.2020 зі справи №910/1590/20 залишити без руху.

2. Надати акціонерному товариству "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" строк для усунення недоліків касаційної скарги до 01 березня 2021 року. Документи про усунення недоліків направляти до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6.

3. Роз`яснити акціонерному товариству "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця", що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику або відмовлено у відкритті касаційного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Булгакова

Суддя Б. Львов

Суддя В. Селіваненко