ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2021 р. Справа№ 925/940/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Демидової А.М.

Ходаківської І.П.

при секретарі Островерха В.Л.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 02.02.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Уманьгаз»

на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 16.12.2020

у справі № 925/940/20 (суддя Кучеренко О.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України»

до Приватного акціонерного товариства «Уманьгаз»

про стягнення 12 267 056,17 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Черкаської області із позовом до Приватного акціонерного товариства «Уманьгаз» (далі - відповідач ) про стягнення 11 469 132,56 грн основного боргу, 566 210,57 грн пені, 102 147,17 грн 3% річних, 129 565,87 грн інфляційних втрат та 184 005,84 грн судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору транспортування природного газу №191000025 від 11.12.2019 в частині несплати негативних щодобових небалансів.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 16.12.2020 у справі №925/940/20, наявним в матеріалах справи (т. 2, а.с. 21-38), позов задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «УМАНЬГАЗ» (вул. Дерев`янка, 19, м. Умань, Черкаська область, 20300, ідентифікаційний код 03361419) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (Кловський узвіз, 7, поверх 16, м. Київ, 01010, ідентифікаційний код 42795490) 6 429 132,56 грн заборгованості, 566 210,57 грн пені, 102 147,17 грн три відсотки річних, 129 565,87 грн інфляційних втрат та 108 405,84 грн судового збору. В іншій частині позовних вимог закрито провадження.

Разом з цим, ухвалою Господарського суду 16.12.2020 у справі №925/940/20 внесено виправлення у вступну та резолютивну частину рішення Господарського суду Черкаської області від 16.12.2020 та викладено резолютивну частину рішення у такій редакції: Стягнути з Приватного акціонерного товариства «УМАНЬГАЗ» (вул. Дерев`янка, 19, м. Умань, Черкаська область, 20300, ідентифікаційний код 03361419) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (Кловський узвіз, 7, поверх 16, м. Київ, 01010, ідентифікаційний код 42795490)…»..

Приймаючи вказану ухвалу місцевий господарський суд вказав, що при оголошенні вступної та резолютивної частини рішення від 16.12.2020 у резолютивній частині рішення судом допущено описку, а саме: помилково вказано особу на користь якої присуджено стягнення - Приватне акціонерне товариство «УМАНЬГАЗ», замість - Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» та помилково вказано відповідачем - Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України», замість - Приватного акціонерного товариства «УМАНЬГАЗ».

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Приватне акціонерне товариство «Уманьгаз» звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Черкаської області від 16.12.2020 по справі №925/940/20.

Обгрунтовуючи вимоги та доводи апеляційної скарги апелянт посилається на те, що спірною ухвалою здійснено зміну проголошеного 16.12.2020 судового рішення, а не виправлено описку, яка має технічний характер, оскільки змінено особу на користь якої має бути стягнуто певну грошову суму (ПрАТ «Уманьгаз» на ТОВ «Оператор газотранспортної системи України») та особу, з якої має бути стягнено цю грошову суму (ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» на ПрАТ «Уманьгаз»). Письмовий текст вступної та резолютивної частини рішення Господарського суду Черкаської області від 16.12.2020 у справі №925/940/20 повністю відповідав оголошеному. Крім того, редакція вступної та резолютивної частини рішення Господарського суду Черкаської області від 16.12.2020 у справі №925/940/20, викладена оскаржуваною ухвалою, взагалі не містить відомостей про стягувані суми, що робить рішення Господарського суду Черкаської області від 16.12.2020 у справі №925/940/20 таким, що не може бути виконано.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 15.01.2021 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Уманьгаз» передано на розгляд колегії суддів у складі: Владимиренко С.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді: Демидова А.М., Ходаківська І.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.01.2021 у справі №925/940/20 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Уманьгаз» на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 16.12.2020 у справі № 925/940/20. Розгляд апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Уманьгаз» на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 16.12.2020 призначено на 02.02.2021. Учасникам справи надано право подати відзив на апеляційну скаргу, пояснення, клопотання до 28.01.2021.

28.01.2021 позивач через Укрпошту надіслав на адресу Північного апеляційного господарського суду письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому просить апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Уманьгаз» залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Черкаської області від 16.12.2020 у справі №925/940/20 - без змін.

В обґрунтування заперечень на апеляційну скаргу позивач посилається на те, що апелянт в апеляційній скарзі вказує на те, що спірну ухвалу прийнято Господарським судом міста Києва. Крім того, оскаржувана ухвала прийнята внаслідок допущення механічної помилки, оскільки позивачем у справі є Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (стягувач), а відповідачем Приватне акціонерне товариство «Уманьгаз» (боржник), а тому судом вірно застосовано вимоги ст. 243 Господарського процесуального кодексу України у даному випадку.

Відповідач своїх представників в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином в порядку, визначеному ст. 120 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

За статтею 120 ГПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно поштового повідомлення номер відправлення 226 уповноваженим представником відповідача 27.01.2021 отримано ухвалу Північного апеляційного господарського суду про призначення справи до розгляду на 02.02.2021.

Представник позивача у судовому засіданні 02.02.2021 заперечив проти доводів, наведених в апеляційній скарзі, просив апеляційний суд відмовити у її задоволенні, а ухвалу Господарського суду Черкаської області від 16.12.2020 у справі №925/940/19 залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до ст. 243 ГПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала. За ініціативою суду питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень. Заява про внесення виправлень розглядається протягом десяти днів після її надходження. Ухвала про внесення виправлень надсилається всім особам, яким видавалося чи надсилалося судове рішення, що містить описки чи арифметичні помилки.

Описка в розумінні зазначеної статті ГПК України - це випадкова помилка в рішенні, допущена при його викладенні. Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні, постанові або ухвалі), суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи (наприклад, дати події, номеру і дати документа, найменування сторін, прізвища, імені, по батькові особи тощо), або мають технічний характер (тобто, виникли в процесі виготовлення тексту рішення). Вказані правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27.12.2019 у справі № 911/2787/18, від 08.04.2020 у справі № 922/1424/14, від 11.12.2019 у справі № 910/12099/17.

Верховний Суд у своїй постанові від 21.07.2020 у справі № 521/1074/17 визначив, що описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належать написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат та строків тощо. Не є опискою граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його невірного сприйняття: неправильне розташування розділових знаків, невірні відмінки слів, застосування русизмів та діалектизмів тощо. Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не має права змінювати зміст судового рішення, а лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Згідно аудіозапису судового засідання від 16.12.2020, при оголошені вступної та резолютивної частини рішення у даній справі судом оголошено Приватне акціонерне товариство «УМАНЬГАЗ», як стягувача, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України», як боржника.

У резолютивній частині вступної та резолютивної частин рішення Господарського суду Черкаської області від 16.12.2020 у справі №925/940/20 зазначено: «Позов задовольнити частково. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «УМАНЬГАЗ» (вул. Дерев`янка, 19, м. Умань, Черкаська область, 20300, ідентифікаційний код 03361419) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (Кловський узвіз, 7, поверх 16, м. Київ, 01010, ідентифікаційний код 42795490) 6 429 132,56 грн заборгованості, 566 210,57 грн пені, 102 147,17 грн три відсотки річних, 129 565,87 грн інфляційних втрат та 108 405,84 грн судового збору. В іншій частині позовних вимог закрити провадження».

Статтею 240 ГПК України визначено рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення. При проголошенні рішення суду суддя не оголошує наступні відомості щодо учасників справи: 1) місце проживання або перебування фізичних осіб із зазначенням адреси, номери телефонів чи інших засобів зв`язку, адреси електронної пошти, реєстраційні номери облікової картки платника податків, реквізити документів, що посвідчують особу, унікальні номери запису в Єдиному державному демографічному реєстрі; 2) реєстраційні номери транспортних засобів; 3) номери банківських рахунків, номери платіжних карток; 4) інформація, для забезпечення захисту якої розгляд справи або вчинення окремих процесуальних дій відбувалися в закритому судовому засіданні. Головуючий у судовому засіданні роз`яснює зміст рішення, порядок і строк його оскарження. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. У разі проголошення у судовому засіданні тільки вступної та резолютивної частин рішення суд повідомляє, коли буде складено повне рішення. Рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.

Частиною 7 вказаної норми унормовано, що після проголошення рішення суд, який його ухвалив, не може сам скасувати або змінити це рішення, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Отже, вирішуючи питання про виправлення описок, допущених у судовому рішенні, суд не має права змінювати зміст судового рішення. Зміна особи - стягувача та боржника, не може вважатися опискою в силу приписів ст. 243 ГПК України та зміна рішення після його оголошення не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

В п. 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. (ч. 1 ст. 271 ГПК України).

Згідно зі ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи те, що приймаючи ухвалу від 16.12.2020 Господарський суд Черкаської області допустив порушення норм процесуального права, ухвала підлягає скасуванню.

В силу приписів ч. 14 ст. 129 ГПК України судові витрати за розгляд апеляційної скарги розподілу не підлягають.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про внесення, відмову у внесенні виправлень у рішення.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28, 30 частини першої статті 255 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Таким чином, ухвала про внесення виправлень у рішення, після її перегляду в апеляційному порядку, не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Уманьгаз» на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 16.12.2020 у справі №925/940/20 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 16.12.2020 у справі №952/940/20 скасувати.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не може бути оскаржена до суду касаційної інстанції відповідно до ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 04.02.2021.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді А.М. Демидова

І.П. Ходаківська