ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2021м. ДніпроСправа № 904/6243/20
За позовом Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль", м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області

до Житлового кооперативу "Рудоремонтник", м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області

про стягнення 820 184,40 грн.

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Секретар судового засідання Чернявська Е.О.

Представники:

Від позивача: Кожемятов К.М., представник

Від відповідача: не з`явився

С У Т Ь С П О Р У:

Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить стягнути з Житлового кооперативу "Рудоремонтник" заборгованість у розмірі 820 184,40 грн., з яких:

- основний борг у розмірі 694 203,32 грн.;

- інфляційні втрати у розмірі 10 006,04 грн;

- 3% річних у розмірі 14 193,20 грн;

- пеню у розмірі 53 187,61 грн;

- штраф у розмірі 48 594,23 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №634 від 24 жовтня 2013 року в частині повної та своєчасної оплати за поставлену теплоенергію.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.11.2020 справу №904/6243/20 передано на розгляд судді Євстигнеєвої Н.М.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.11.2020 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 16.12.2020. З 16.12.2020 підготовче засідання відкладено на 14.01.2021.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2021 закрито підготовче провадження у справі №904/6243/20 та призначено справу до судового розгляду по суті у судове засідання на 01.02.2021.

01 лютого 2021 року до господарського суду від Житлового кооперативу "Рудоремонтник" надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з екстреною госпіталізацією голови ЖК "Рудоремонтник" до стаціонарного відділення лікарні.

Відповідач у судове засідання не з`явився, явку повноважного представника не забезпечив, про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідач правом на подання відзиву на позов з викладенням письмових пояснень у межах визначеного законом і судом строків не скористався, клопотань про необхідність витребування доказів чи прийняття від нього додаткових доказів не заявляв, як не заявляв і про бажання надати власні пояснення по суті спору.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання та подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів, що є підстави для розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні 01.02.2021 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Розглянувши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши доводи представника позивача, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

24 жовтня 2013 року Державним підприємством "Криворізька теплоцентраль " в особі заступника генерального директора з фінансових та економічних питань Зуєнко Марини Олексіївни, що діє на підставі довіреності №4484/01 від 19.08.2013 (надалі теплопостачальна організація - продавець) та Житловим кооперативом "Рудоремонтник" в особі голови Кохан Сергія Григоровича, що діє на підставі статуту (споживач/покупець), укладено договір купівлі продажу теплової енергії в гарячій воді (далі договір).

Згідно з п.1.1. договору теплопостачальна організація-продавець бере на себе зобов`язання постачати споживачеві-покупцю теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач-покупець зобов`язався оплачувати одержану теплову енергію за встановленими згідно чинного законодавства тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Пунктом 1.2. договору сторони зобов`язуються керуватись цим договором, діючим законодавством України та наступними нормативно-правовими і нормативно-технічними документами актами: Законом України "Про житлово-комунальні послуги"; Законом України "Про теплопостачання "; Правилами технічної експлуатації електричних станцій і мереж ГКД 34 -20.507-2003; Правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж №71 від 14.02.2007; Правилами користування тепловою енергією, затверджені Постановою КМУ №1198 від 03.10.2007; та рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради № 343 від 12.10.2011.

Теплова енергія постачається споживачу - покупцю в обсягах згідно з додатком 1 до цього договору, що є його невід`ємною частиною, на такі потреби:

- опалення та вентиляцію - в період опалювального періоду;

- гаряче водопостачання - протягом року (за наявності виділеного об`єму природного газу) (п.2.1 договору).

Відповідно до п.3.2.5. договору споживач-покупець зобов`язався виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором.

Пунктом 3.2.8. договору передбачено, що споживач-покупець зобов`язався письмово сповіщати теплопостачальну організацію-продавця про зміну власного найменування, організаційно-правової форми, місцезнаходження, банківських реквізитів тощо, а також про зміну орендаторів приміщень та балансової належності теплових мереж споживача-покупця (субспоживача) не пізніше 5 днів з моменту настання зазначених подій.

У відповідності до пунктів 6.1., 6.2, 6.3 розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться в грошовій формі, відповідно до тарифів.

Розрахунковим періодом є календарний місяць.

Оплата за теплову енергію здійснюється споживачем-покупцем виключно грошовими коштами відповідно до встановлених тарифів шляхом 30 (тридцяти) відсоткової попередньої оплати вартості планових обсягів споживання теплової енергії за 5 (п`ять) днів до початку здійснення споживання. Решта 70 (сімдесят) відсотків вартості планових обсягів споживання теплової енергії сплачується споживачем-покупцем протягом місяця споживання теплової енергії. Кошти, які надійшли від покупця, будуть зараховані як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором. Остаточний розрахунок за фактично спожиту теплову енергію здійснюється до 20-ого числа місяця, наступного за місяцем споживання теплової енергії.

Відповідно до п. 7.2.7 договору за порушення строків сплати за отриману теплову енергію стягується пеня у розмірі не більше подвійної облікової ставки НБУ, за які допущено прострочення за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцяти) днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної суми. Період, за який нараховуються штрафні санкції, становить три роки. Строк позовної давності, щодо стягнення штрафних санкцій, встановлено у три роки.

Згідно з п.10.1. договору цей договір набуває чинності з моменту фактичного надання послуг теплопостачання та діє до 23.10.2014, з урахуванням частини 3 статті 631 Цивільного кодексу України.

Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про припинення дії договору не буде письмово заявлено однією із сторін (п.10.3 договору).

Відповідно до Додатку №1 до цього договору визначені обсяги та порядок постачання теплової енергії споживачу в період з 01.10.2013 по 30.09.2014.

Додатком №2 до договору визначені умови припинення постачання теплової енергії.

Також визначена дислокація об`єктів (а.с. 13), а саме: назва об`єкту житловий будинок; адреса Ватутіна, 53а; навантаження, Гкал/год - опалення - 0,5899; S м2 7781,6.

На виконання умов договору позивачем надано відповідачу теплову енергію для населення, що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг):

- акт №7933 від 31.12.2019 за грудень 2019 року у кількості 148,95 Гкал на суму 196 558,19 грн (а.с.21);

- акт №66 від 31.01.2020 за січень 2020 року у кількості 141,54 Гкал на суму 196 720,96 грн (а.с.22);

- акт №1144 від 29.02.2020 за лютий 2020 року у кількості 140,23 Гкал на суму 176 362,00 грн (а.с.23);

- акт №2216 від 31.03.2020 за березень 2020 року у кількості 75,1 Гкал на суму 86 652,48 грн (а.с.24);

- акт №3372 від 30.04.2020 за квітень 2020 року у кількості 63,19 Гкал на суму 66 967,88 грн (а.с.25);

Позивач зазначає, що у період з 01.12.2019 по 15.04.2020 відповідач в порушення умов п.п. 6.1. - 6.5. договору не виконав свої зобов`язання щодо здійснення оплати за поставлену теплову енергію, у зв`язку з чим станом на 13.11.2020 утворилась заборгованість у розмірі 694203,32 грн., що і стало причиною виникнення спору.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за теплову енергію надану з грудня 2019 року по квітень 2020 року у сумі 69 4203,32 грн..

З огляду на умови договору строк оплати теплової енергії за актами здачі-прийняття робіт (надання послуг):

- за актом №7933 від 31.12.2019 настав 20.01.2020;

- за актом №66 від 31.01.2020 настав 20.02.2020;

- за актом №1144 від 29.02.2020 настав 20.03.2020;

- за актом №2216 від 31.03.2020 настав 21.04.2020 (20.04.2018 вихідний день, тож строк оплати переноситься на перший робочий день (ч.5 ст. 254 ЦК України);

- за актом №3372 від 30.04.2017 настав 20.05.2020.

Під час розгляду справи відповідачем частково погашено заборгованість на суму 20 000,00грн, що не заперечується позивачем та підтверджується наданою ним довідкою (а.с. 63).

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За таких обставин, провадження у справі № 904/6243/20 в частині стягнення заборгованості в сумі 20 000,00грн. підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Таким чином, стягненню з відповідача підлягає заборгованість за період з 01.12.2019 по 15.04.2020 у сумі 674203,32грн. (694203,32грн 20 000,00грн), що підтверджується довідкою виданою позивачем за станом на 13.01.2021.

Доказів оплати спожитої теплової енергії в сумі 674203,32 грн. відповідач не надав, доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, не спростував.

За викладеного, є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в сумі 674 203,32грн.

Крім основного боргу, позивач нарахував та заявив до стягнення пеню у розмірі 53 187,61 грн, штраф у розмірі 48 594,23 грн., втрати від інфляції у розмірі 10 006,04 грн, 3% річних у розмірі 14193,20 грн.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача пені та штрафу, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ч.1 ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

На підставі пункту 7.2.7. договору позивач нарахував та заявив до стягнення пеню у сумі 53 187,61 грн. за період з 21.01.2020 по 13.11.2020 та штраф у розмірі 7% у сумі 48594,23 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Також за статтями 1 та 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За змістом наведених вище положень законодавства розмір пені за порушення грошових зобов`язань встановлюється в договорі за згодою сторін. У тому випадку, коли правочин не містить в собі умов щодо розміру та бази нарахування пені, або містить умову про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, сума пені може бути стягнута лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

З розрахунку вбачається, що позивач при нарахуванні пені застосував подвійну облікову ставку Національного Банку України.

Між тим, як убачається зі змісту п.7.2.7. договору сторони погодили, що за порушення строків сплати за отриману теплову енергію стягується пеня у розмірі не більше подвійної облікової ставки НБУ, за які допущено прострочення за кожний день прострочення, тобто не визначили в договорі розмір пені, яка може бути застосована за порушення грошового зобов`язання.

З огляду на те, що в пунктом 7.2.7 договору сторони не погодили конкретний розмір пені за невиконання або неналежне виконання зобов`язань, іншими актами цивільного законодавства конкретний розмір пені за вчинення зазначеного цивільного правопорушення не встановлено, суд відмовляє у задоволенні вимоги про стягнення пені у розмірі 53 187,61 грн.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Судом встановлено, що за прострочення виконання зобов`язання щодо оплати за спожиту теплову енергію понад 30 (тридцяти) днів стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної суми. Період, за який нараховуються штрафні санкції, становить три роки. Строк позовної давності, щодо стягнення штрафних санкцій, встановлено у три роки (п.7.2.7. договору).

Перевіркою наданого позивачем розрахунку штрафу у розмірі 7% у сумі 48594,23 грн судом помилок не виявлено.

Відповідно ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.

Частиною 3 ст. 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій (ч.2 ст. 233 Господарського кодексу України).

Для того щоб штраф не набув ознаки каральної санкції, діє правило ст. 233 Господарського кодексу України, відповідно до змісту якої у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки), майновий стан сторін.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, зокрема, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі №904/5830/18, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 04.02.2020 у справі №918/116/19.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за можливе зменшити розмір штрафу на 50% (з 48 594,23грн. до 24 297,12грн).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 14193,20 грн. за період з 21.01.2020 по 13.11.2020 та інфляційні втрати у розмірі 10 006,04 грн. за лютий-червень 2020 року.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку трьох відсотків річних та втрат від інфляції, судом встановлено його арифметичну вірність (тобто помилок не виявлено).

З урахуванням викладеного, позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню у сумі 722 699,68 грн., з яких 674203,32 грн. основний борг, 14193,20 грн. 3% річних, 10 006,04 грн. втрати від інфляції та 24 297,12 грн. - штраф.

В задоволенні вимоги про стягнення пені у сумі 53 187,61грн. та штрафу у сумі 24 297,11грн - слід відмовити.

Вирішуючи питання розподілу витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору за розгляд позовних вимог за первісним позовом, господарський суд враховує таке.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", з урахуванням норм частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір", прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб становить 2 102 грн. 00 коп.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду:

- позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн. 00 коп.) і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (735 700 грн. 00 коп.);

- позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна позову становить 820 184,40 грн., отже, сума судового збору за подання даного позову складає 12 302,77грн. (820 184,40 грн.х 1,5%).

Позивачем при зверненні з позовом до суду судовий збір сплачено в розмірі 12 302,77грн. згідно платіжного доручення №1237 від 16.11.2020 (а.с.5).

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях (п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір").

Цією статтею унормовано підстави повернення судового збору, зокрема зазначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Оскільки провадження у справі підлягає закриттю в частині стягнення основного боргу у сумі 20 000,00грн у зв`язку з його оплатою під час розгляду справи, із державного бюджету підлягає поверненню судовий збір у розмірі 300,00грн.

Станом на дату прийняття рішення клопотання про повернення сплаченого судового збору від позивача не надходило.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне роз`яснити, що в порядку, визначеному частиною 3 статті 7 Закону України "Про судовий збір", позивачу підлягає поверненню сплачена сума судового збору у розмірі 300,00грн., в разі подання позивачем відповідного клопотання.

У відповідності до вимог пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Таким чином, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог - 11 204,95 грн.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" до Житлового кооперативу "Рудоремонтник" про стягнення 820 184,40 грн. - задовольнити частково.

Стягнути з Житлового кооперативу "Рудоремонтник" (50096, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Ватутіна, буд. 53А, ідентифікаційний код 06951630) на користь Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" (50014, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Електрична, 1, ідентифікаційний код 00130850) заборгованість у розмірі 722 699 (сімсот двадцять дві тисячі шістсот дев`яносто дев`ять) грн 68 коп., з яких 674203 (шістсот сімдесят чотири тисячі двісті три) грн 32 коп. основний борг, 14 193 (чотирнадцять тисяч сто дев`яносто три) грн 20 коп. 3% річних, 10 006 (десять тисяч шість)грн 04 коп. втрати від інфляції, 24 297 (двадцять чотири тисячі двісті дев`яносто сім) грн 12 коп. - штраф. та витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 11 204 (одинадцять тисяч двісті чотири) грн 95коп., видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні решті позовних вимог - відмовити.

Закрити провадження у справі № 904/6243/20 в частині стягнення заборгованості в сумі 20 000,00грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Центрального апеляційного господарського суду безпосередньо або через Господарський суд Дніпропетровської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 04.02.2021

Суддя Н.М. Євстигнеєва