ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

"08" лютого 2021 р. Cправа № 5/360-06

Суддя Господарського суду Вінницької області Тісецький С.С., розглянувши матеріали по справі

за заявою: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (; вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100)

до: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Топаз" (вул.Леніна, 1, с. Сугаки, Могилів-Подільський район, Вінницька область, 24031, )

про визнання банкрутом

без виклику представників сторін

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа № 5/360-06 за заявою Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про банкрутство СТОВ "Топаз".

Провадження у справі перебуває на стадії ліквідаційної процедури боржника.

Зокрема, ухвалою суду від 23.12.2020 року продовжено строк ліквідаційної процедури СТОВ "Топаз" та повноважень арбітражного керуючого (ліквідатора) Бобрука Т.В. у справі до 09.02.2021 року; призначено справу до розгляду на 09.02.2021 року.

05.02.2021 року до суду від арбітражного керуючого Бобрука Т.В. надійшло клопотання № 02/02 від 04.02.2021 року про скасування ухвали про стягнення штрафу, відповідно до ч. 6 ст. 135 ГПК України.

Суд, розглянувши вказане клопотання та дослідивши наявні матеріали справи, встановив наступне.

Як вбачається із змісту поданого клопотання, останнє мотивовано тим, що ухвалою Господарського суду Вінницької області від 23.06.2020 р. по справі № 5/360-06 було стягнуто з арбітражного керуючого (ліквідатора) СТОВ "Топаз" Бобрука Т.В. в дохід Державного бюджету України - 4 204,00 грн штрафу за ухилення від вчинення дій покладених судом, а саме у зв`язку "з неявкою в судові засідання 10.12.2019 року, 18.02.2020 року, 31.03.2020 року, 28.04.2020 року та 23.06.2020 року. Разом з тим, ухвали суду залишились без виконання. Жодних пояснень причин невиконання вимог ухвал - арбітражним керуючим до суду не надано.".

На вищезазначених судових засіданнях арбітражний керуючий (ліквідатор) Бобрук Т.В. був відсутній у зв`язку з відрядженням (посвідчення про відрядження в справі).

При цьому, арбітражним керуючим проведено роботу у ході ліквідаційної процедури, а саме 22 грудня 2020 року на засіданні комітету кредиторів схвалено звіт за період ліквідаційної процедури від 22.12.2020 р. та ліквідаційний баланс станом на 22.12.2020 р. по справі № 5/360-06 про банкрутство СТОВ "Топаз" (протокол засідання комітету кредиторів та баланс в справі).

В подальшому, ліквідатор надав звіт за період ліквідаційної процедури від 22.12.2020 року та ліквідаційний баланс станом на 22.12.2020 р. у справі № 5/360-06 про банкрутство СТОВ "Топаз" до суду для його затвердження.

Враховуючи викладене, арбітражний керуючий просить суд скасувати постановлену ним ухвалу про стягнення штрафу від 23.06.2020 р. по справі № 5/360-06.

З врахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно ч. 6 ст. 12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Частина 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) передбачає, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Відповідно до ч.4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В силу ч. 1, ч. 2 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

За змістом ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Згідно ст. 129-1 Конституції України та ст. 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 135 ГПК України, суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: 1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; 2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству; 3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин; 4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк; 5) порушення заборон, встановлених частиною десятою статті 188 цього Кодексу.

У випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення, триваючого невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів суд, з урахуванням конкретних обставин, стягує в дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від п`яти до п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У випадку невиконання процесуальних обов`язків, зловживання процесуальними правами представником учасника справи суд, з урахуванням конкретних обставин справи може стягнути штраф як з учасника справи, так і з його представника.

Відповідно до ч. 6 ст. 135 ГПК України, суд може скасувати постановлену ним ухвалу про стягнення штрафу, якщо особа, щодо якої її постановлено, виправила допущене порушення та (або) надала докази поважності причин невиконання відповідних вимог суду чи своїх процесуальних обов`язків.

Так, як зазначено раніше, ухвалою від 23.06.2020 року, окрім іншого, стягнуто з арбітражного керуючого (ліквідатора СТОВ "Топаз") Бобрука Т.В. в дохід Державного бюджету України 4 204,00 грн штрафу за ухилення від вчинення дій покладених судом.

Вказана ухвала мотивована тим, що арбітражний керуючий Бобрук Т.В. вкотре не з`явився в судове засідання, без пояснення поважності причин неявки та ним не виконано вимоги ухвал суду в частині вжиття заходів, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства по завершенню ліквідаційної процедури банкрута та надання остаточного звіту та ліквідаційного балансу банкрута разом із підтверджуючими документами.

Так, арбітражний керуючий Бобрук Т.В. не з`явився в судові засідання 10.12.2019 року, 18.02.2020 року, 31.03.2020 року, 28.04.2020 року та 23.06.2020 року, доказів на підтвердження виконання вимог суду не надав, в зв`язку з чим ухвалами суду від 10.12.2019 року, 18.02.2020 року, 31.03.2020 року, 28.04.2020 року строк ліквідаційної процедури банкрута неодноразово продовжувався, розгляд справи відкладався та вказаними ухвалами було зобов`язано арбітражного керуючого вжити заходи по завершенню ліквідаційної процедури банкрута, надати суду остаточний звіт та ліквідаційний баланс разом із підтверджуючими документами.

Разом з тим, ухвали суду залишились без виконання. Жодних пояснень причин невиконання вимог ухвал - арбітражним керуючим до суду не було надано.

Поряд з цим, як вбачається з матеріалів справи № 5/360-06, 12.10.2020 року арбітражний керуючий Бобрук Т.В. звертався до суду із клопотанням № 07/10 від 12.10.2020 року про скасування ухвали про стягнення штрафу, відповідно до ч. 6 ст. 135 ГПК України.

Ухвалою суду від 19.10.2020 року було відмовлено в задоволенні клопотання арбітражного керуючого Бобрука Т.В. № 07/10 від 12.10.2020 року про скасування ухвали про стягнення штрафу у справі № 5/360-06.

Водночас, в ухвалі від 19.10.2020 року, судом було надано оцінку обставинам щодо відсутності арбітражного керуючого 31.03.2020 року, 28.04.2020 року та 23.06.2020 року в судових засіданнях, у зв`язку з відрядженнями, на які ліквідатор боржника також посилається у клопотанні № 02/02 від 04.02.2021 року.

Так, наведені в обґрунтування клопотання № 07/10 від 12.10.2020 року докази, суд оцінив критично, оскільки надані 12.10.2020 року копії посвідчень про відрядження підтверджують лише причини систематичної неявки в судові засідання протягом півроку, тоді як доказів на підтвердження поважності причин тривалого невиконання вимог ухвал суду щодо вжиття заходів по завершенню ліквідаційної процедури банкрута, надання остаточного звіту та ліквідаційного балансу разом із підтверджуючими документами, арбітражним керуючим не надано, як і не надано докази на підтвердження вжиття заходів спрямованих на виконання вимог суду.

Поряд з цим, суд зауважив, що згадані вище відрядження арбітражного керуючого тривалістю в один день жодним чином не перешкоджали/не звільняли арбітражного керуючого від виконання повноважень ліквідатора у справі про банкрутство СТОВ "Топаз", виконання згаданих вище вимог суду та Кодексу України з процедур банкрутства, зокрема, визначених ч. 5 ст. 61 КУзПБ.

Відтак, причинам неявки арбітражного керуючого в судові засідання, в зв`язку з відрядженнями, судом надано оцінку.

Також, суд звертає увагу на те, що 23.12.2020 року від арбітражного керуючого Бобрука Т.В. до суду надійшов остаточний звіт із додатками та ліквідаційний баланс по справі № 5/360-06.

В силу ч. 5 ст. 61 КУзПБ, ліквідатор зобов`язаний на вимогу господарського суду та державного органу з питань банкрутства надавати необхідні відомості щодо проведення ліквідаційної процедури.

Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 65 КУзПБ, після завершення всіх розрахунків з кредиторами ліквідатор подає до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс, до якого додаються наведені у цій частині документи та відомості.

Якщо ліквідатор не виявив майнових активів, що підлягають включенню до складу ліквідаційної маси, він зобов`язаний подати до господарського суду ліквідаційний баланс, який засвідчує відсутність у банкрута майна.

Отже, подання ліквідатором згідно вимог КУзПБ звіту та ліквідаційного балансу є його обов`язком.

Разом з тим, суд зауважує, що арбітражним керуючим до клопотання № 02/02 від 04.02.2021 року не додані докази на підтвердження поважності причин тривалого невиконання (період з грудня 2019 року по червень 2020) вимог ухвал суду щодо вжиття заходів по завершенню ліквідаційної процедури банкрута, а також не надано доказів стосовно утруднення та неможливості надання суду відомостей (проміжних звітів) щодо проведення ліквідаційної процедури боржника за відповідний період у даній справі.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вищевказані обставини виключають підстави для скасування ухвали від 23.06.2020 року по справі № 5/360-06 в частині стягнення штрафу, в зв`язку з чим, клопотання арбітражного керуючого Бобрука Т.В. №02/02 від 04.02.2021 року про скасування ухвали про стягнення штрафу задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 9, 12, 61 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 2, 3, 18, 135, 234, 235, 236, 242, 326 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Відмовити в задоволенні клопотання арбітражного керуючого Бобрука Т.В. № 02/02 від 04.02.2021 року про скасування ухвали про стягнення штрафу у справі № 5/360-06.

2. Копію ухвали надіслати на електронні поштові адреси: арбітражному керуючому Бобруку Т.В. - ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_2; ГУ ПФУ у Вінницькій області - ; ВАТ "Вінницький олійно-жировий комбінат - , ; Державному агентству резерву України - ; ВВД ФСС від НВ на виробництві та професійних захворювань в Могилів-Подільському районі Вінницької області - , ; Могилів-Подільський МЦЗ - , .

Згідно ч. 2 ст. 235 ГПК України, ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала підписана суддею - 08.02.2021 року.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства, ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-256, пп. 17.5 п. 17 ч. 1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Тісецький С.С.

Віддрук. прим.: 1 - до справи.