УХВАЛА

02 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 910/7619/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Бенедисюка І.М. (головуючий), Колос І.Б., Малашенкової Т.М.

розглянувши матеріали касаційної скарги державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.12.2020

за позовом державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон"

до приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Українські вертольоти"

про стягнення 117 346,98 грн.,

ВСТАНОВИВ:

15.01.2021 державне підприємство "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" (далі - державне підприємство, скаржник) звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.12.2020 (повний текст постанови складено в той же день) зі справи № 910/7619/20; рішення господарського суду міста Києва від 22.09.2020 у цій справі - залишити без змін. Крім того, скаржник просить поновити строк на касаційне оскарження.

Державне підприємство звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Українські вертольоти" (далі - приватне товариство, відповідач) 117 346,98 грн. пені за неналежне виконання договору поставки (комплектуючих та агрегатів до гвинтокрилів) від 27.03.2019 № 273-19.

Рішенням господарського суду міста Києва 22.09.2020, позов задоволено частково; стягнуто пеню у сумі 116 712,67 грн.

За результатом апеляційного перегляду, постановою Північного господарського суду від 28.12.2020 рішення місцевого суду змінено; викладено резолютивну частину в новій редакції; стягнуто на користь позивача пеню у сумі 11 671,12 грн.; в решті позовних вимог відмовлено.

Державне підприємство, не погоджуючись з постановою апеляційної інстанції, звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить: скасувати постанову апеляційної інстанції; рішення першої інстанції - залишити без змін.

Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, скаржник зазначає про помилковість висновків апеляційної інстанції та недослідження належним чином обставин, які обумовили прострочення виконання зобов`язання за угодою. Крім того, не вірно застосовані норми законодавства в галузі державної оборони та безпеки України. Скаржник зазначає, що судом другої інстанції взагалі залишено поза увагою погоджений зміст правочину, на підставі якого заявлений позов, в межах дії обмежувальних заходів та санкцій України щодо Російської Федерації. А отже, відповідачеві було відомо про вказані обставини, наслідком чого має бути усвідомлення всіх ризиків підприємницької діяльності за вказаних умов.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Аналогічне положення закріплено й у частині першій статті 17 ГПК України, за яким учасники справи, а також особи, які не брали участі в справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною сьомою статті 12 ГПК України визначено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Позов у зазначеній справі подано у 2020 році. При цьому, статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" унормовано прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2020 у розмірі 2 102 грн.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову в цій справі є вимоги про стягнення пені за неналежне виконання договору поставки від 27.03.2019 № 273-19 у сумі 117 346,98 грн. Отже, ціна позову у справі № 910/7619/20 не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому справа є малозначною згідно з наведеними нормами ГПК України.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 цього Кодексу не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

При цьому колегія суддів звертає увагу скаржника, що в силу зазначеної вище вимоги пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України випадки відкриття касаційного провадження у малозначних справах залежать виключно від обставин конкретної справи та значення кожної з них для формування єдиної правозастосовчої практики.

В той же час, необхідність відкриття касаційного провадження у малозначній справі скаржник обґрунтовує її винятковістю для скаржника, оскільки висновок суду апеляційної інстанції та невірне застосування законодавства України про санкції, щодо обігу на території України товарів і виробів військового та подвійного призначення, а також комплектуючих до них, виробництва Російської Федерації, може бути поширений на усі правовідносини державного підприємства, пов`язані із ремонтом гвинтокрилів типу Мі. Зазначене призведе до зупинення виробництва роботи скаржника та залишить без роботи сотні його співробітників, оскільки вказаний ремонт - є основним напрямком діяльності позивача та складає фактично 100% завантаженості діяльності оборонного підприємства державного сектору економіки.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, спрямовані на недопущення безладного перебігу судового процесу (за змістом рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Поряд із цим використання оціночних чинників, зокрема, таких понять, як: "суспільний інтерес", "значення для формування єдиної правозастосовчої практики", "малозначні справи" тощо, не повинні викликати думку про наявність певних ризиків, адже виходячи з високого статусу Верховного Суду, у деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень, оскільки розгляд скарг касаційним судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".

Касаційний господарський суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України випадки є виключенням із загального правила, й необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, оскільки в іншому випадку буде порушено принцип "правової визначеності". Однак вказана касаційна скарга державного підприємства не містить належних обґрунтувань, які могли б підпадати під дію підпунктів "а"-"г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України. А зазначені у касаційній скарзі доводи стосовно виняткового значення спору для скаржника, зводяться до заперечення встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи з одночасним тлумаченням стороною власного їх викладення, й в цілому до заперечення результату розгляду справи судом, а тому підстав для відкриття касаційного провадження у даній справі немає.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 "Справа "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" (Levages Prestations Services v. France, заява №21920/93, пункт 48) вказано, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури в такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Суд також враховує позицію, висловлену Європейським Судом з прав людини в ухвалі від 09.10.2018 про неприйнятність у справі "Азюковська проти України" (Azyukovska v. Ukraine, заява № 26293/18). Суд визнав, що заява є неприйнятною ratione materiae у сенсі п. 3 (а) статті 35 Конвенції і має бути відхилена відповідно до пункту 4 цієї статті. ЄСПЛ зазначив, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. При цьому в аспекті аналізу застосування критерію ratione valoris щодо доступу до вищих судових інстанцій ЄСПЛ також взято до уваги наявність або відсутність питання справедливості провадження, яке здійснювалося судами нижчих інстанцій. Однак ЄСПЛ не визнав факту висвітлення заявницею належним чином обставин порушення процесуальних гарантій, наданих пунктом 1 статті 6 Конвенції, в контексті обов`язку справедливого провадження в судах першої та другої інстанцій.

Поряд із цим у силу положень статті 300 ГПК України Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями повторно встановлювати фактичні обставини справи та надавати оцінку наявним у матеріалах справи доказам.

З урахуванням наведеного, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою державного підприємства на постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.12.2020 зі справи № 910/7619/20, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зважаючи, що встановлено відсутність підстав для відкриття касаційного провадження, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, не розглядається.

Керуючись статтею 234, пунктом 2 частини третьої статті 287, статтею 293 ГПК України, Касаційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.12.2020 зі справи № 910/7619/20.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя І. Бенедисюк

Суддя І. Колос

Суддя Т. Малашенкова