ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2021 р. Справа№ 911/3204/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Суліма В.В.

Пашкіної С.А.

секретар Ковальчук Р.Ю.

за участю

представників: позивача - Прокопенко П.С.

відповідача - Вознюк Є.В.

третьої особи - не з`явились

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТСКНОВ"

на рішення Господарського суду Київської області від 12.08.2020 р. (повне рішення складено 24.09.2020 р.)

у справі № 911/3204/19 (суддя - Мальована Л.Я.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТСКНОВ"

до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - Антимонопольного комітету України

про визнання протиправними дій

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ТСКНОВ" звернулося з позовом до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" про визнання зловживанням монопольним становищем діяння відповідача щодо нездійснення підключення об`єктів будівництва (фізичного з`єднання газових мереж зовнішнього та внутрішнього газопостачання) замовників, які визначили виконавцем будівельних робіт з прокладання газових мереж до їх земельних ділянок Товариство з обмеженою відповідальністю "ТСКНОВ", до газорозподільної системи, у зв`язку з ненаданням документів та/або їх копій, які підтверджують врегулювання земельних відносин, та зобов`язання утриматись від вчинення відповідних дій.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що відповідач, який є суб`єктом господарювання, та займає монопольне становище на ринку розподілу природного газу в межах Київської області, здійснює систематичне зловживання монопольним становищем щодо позивача, яке виявилось в порушенні відповідачем положень абз. 2 ч. 9 ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та абз. 1 п. 9 гл. 2 розд. V Кодексу газорозподільних систем.

Також ухвалою від 22.01.2020 р. залучено до участі у даній справі Антимонопольний комітет України як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача.

Рішенням Господарського суду Київської області від 12.08.2020 р. у справі № 911/3204/19 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ТСКНОВ" відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "ТСКНОВ" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Також у тексті апеляційної скарги позивачем викладено заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду на підставі ч. 2 ст. 256 ГПК України.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач посилається на те, що звернення до Антимонопольного комітету України щодо зловживання відповідачем монопольним становищем є, на думку позивача, досудовим врегулюванням спору, тому незвернення позивача до Антимонопольного комітету України не позбавляє його права звернутися одразу до суду, що передбачено п. 7 ч. 3 ст. 20 ГПК України.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2020 р. апеляційну скаргу у справі № 911/3204/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Пашкіна С.А., Калатай Н.Ф.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/4512/20 від 11.11.2020 р. у зв`язку з перебуванням судді Калатай Н.Ф. на лікарняному призначено повторний автоматизований розподіл справи № 911/3204/19.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 11.11.2020 р. апеляційну скаргу у справі № 911/3204/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Пашкіна С.А., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2020 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 911/3204/19 та призначено її до розгляду на 17.12.2020 р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2020 р. у судовому засіданні було оголошено перерву до 21.01.2021 р.

У засідання суду, призначене на 21.01.2021 р., представник третьої особи не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового розгляду, що підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Доказів поважності відсутності зазначеного представника суду не надано.

Колегія суддів зазначає, що неявка у судове засідання вказаного представника не перешкоджає розгляду апеляційної скарги. Подальше відкладення може призвести до затягування розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об`єктивного розгляду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТСКНОВ" здійснює діяльність у сфері проектування та будівництва (реконструкції) газових мереж і має відповідні дозволи та ліцензії, копії яких наявні в матеріалах справи.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб`єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" є суб`єктом господарювання, який займає монопольне становище на ринку розподілу природного газу в межах Київської області.

Відповідно до п. 1 глави 1 розділу V Кодексу газорозподільних систем власники об`єктів будівництва або існуючих об`єктів (земельних ділянок), які фізично не підключені до газорозподільних систем, мають право на приєднання (технічний доступ) цих об`єктів до газорозподільних систем, що на законних підставах перебуває у власності або користуванні (у тому числі в експлуатації) оператора газорозподільних систем, у порядку, визначеному цим розділом.

Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" у відповідності до Закону України "Про ринок природного газу" є оператором газорозподільної системи - суб`єктом господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників), що підтверджується постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, відповідно до якої відповідач здійснює діяльність з розподілу природного газу в межах території, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз".

Внаслідок технологічних особливостей та умов державного регулювання ринку природного газу відповідач є єдиним суб`єктом господарювання на ринку надання послуг з розподілу природного газу у межах території розташування розподільних газопроводів, які перебувають в його експлуатації та утриманні. Тобто отримання технічних умов на приєднання неможливо без участі відповідача.

Як передбачено абз. 11 ч. 9 ст. 19 Закону України "Про ринок природного газу", проектування та будівництво об`єктів газотранспортної або газорозподільної системи здійснюються відповідно до законодавства у сфері містобудівної діяльності, а також технічних умов приєднання, передбачених Кодексом газотранспортної системи або Кодексом газорозподільних систем.

Згідно з абз. 2 ч. 9 ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" підключення закінченого будівництвом об`єкта, прийнятого в експлуатацію, до інженерних мереж здійснюється протягом десяти днів з дня відповідного звернення замовника до осіб, які є власниками відповідних елементів інженерної інфраструктури або здійснюють їх експлуатацію.

У відповідності до абз. 1 п. 9 гл. 2 розділу V Кодексу газорозподільних систем оператор газорозподільних систем впродовж десяти робочих днів у міській місцевості та п`ятнадцяти робочих днів у сільській місцевості після надання йому замовником підтверджуючих документів про введення в експлуатацію газових мереж внутрішнього газопостачання та їх фізичну наявність в точці приєднання, а також передачі оператору газорозподільних систем одного екземпляра проекту внутрішнього газопостачання зобов`язаний забезпечити підключення об`єкта замовника до газорозподільних систем (фізичне з`єднання газових мереж зовнішнього та внутрішнього газопостачання) за умови дотримання замовником оплати вартості послуги з приєднання, якщо договором на приєднання не встановлений більш пізніший термін.

Згідно з абз. 2 ч. 9 ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" підключення закінченого будівництвом об`єкта, прийнятого в експлуатацію, до інженерних мереж здійснюється протягом десяти днів з дня відповідного звернення замовника до осіб, які є власниками відповідних елементів інженерної інфраструктури або здійснюють їх експлуатацію.

Відповідно до абз. 1 п. 9 гл. 2 розд. V Кодексу газотранспортної системи оператор ГРМ впродовж десяти робочих днів у міській місцевості та п`ятнадцяти робочих днів у сільській місцевості після надання йому замовником підтверджуючих документів про введення в експлуатацію газових мереж внутрішнього газопостачання та їх фізичну наявність в точці приєднання, а також передачі оператору ГРМ одного екземпляра проекту внутрішнього газопостачання зобов`язаний забезпечити підключення об`єкта замовника до ГРМ (фізичне з`єднання газових мереж зовнішнього та внутрішнього газопостачання) за умови дотримання замовником оплати вартості послуги з приєднання, якщо договором на приєднання не встановлений більш пізніший термін. При цьому на момент підключення до ГРМ газових мереж внутрішнього газопостачання оператор ГРМ, зокрема, забезпечує приймання вузла обліку в експлуатацію відповідно до вимог цього Кодексу.

Позивач вважає, що відмова відповідача здійснити підключення об`єктів будівництва (фізичного з`єднання газових мереж зовнішнього та внутрішнього газопостачання) замовників, які визначили виконавцем будівельних робіт з прокладання газових мереж до їх земельних ділянок позивача, у зв`язку з ненаданням документів, які підтверджують врегулювання земельних відносин, є протиправною та суперечить інтересам, як замовників, які не мають можливість споживати газ, так і позивача, який не може виконати умови договорів. Тому, на думку позивача, в діях відповідача наявні ознаки обмеження конкуренції, обмеження інтересів позивача та споживачів (замовників) послуг з приєднання до газотранспортної системи, які обрали позивача виконавцем будівельних робіт з прокладання газової мережі до їх земельної ділянки.

Відповідно до п. 1 гл. 2 розд. V Кодексу газорозподільних систем для приєднання об`єкта будівництва або існуючого об`єкта (земельної ділянки) до газорозподільної системи оператора ГРМ їх власник (замовник приєднання) має звернутися до цього оператора ГРМ із заявою про приєднання. Одночасно із заявою про приєднання замовник надає оператору ГРМ виключний перелік таких документів: 1) заповнений опитувальний лист за формою, затвердженою оператором ГРМ, у якому зазначаються технічні параметри об`єкта замовника, що має приєднатися до газорозподільної системи; 2) копії документів, якими визначено право власності чи користування замовника на об`єкт (приміщення), та/або копію документа, що підтверджує право власності чи користування на земельну ділянку (з графічним планом земельної ділянки). Якщо в документах на земельну ділянку відсутній графічний план земельної ділянки (відсутній кадастровий план), замовник має надати оператору ГРМ ситуаційний план (схему) щодо місцезнаходження земельної ділянки замовника із визначенням її меж; 3) копії документів замовника: які посвідчують фізичну особу або її представника (для фізичних осіб); які посвідчують статус юридичної особи чи фізичної особи - підприємця та її представника (для юридичних осіб і фізичних осіб - підприємців); про взяття на облік або реєстрацію у Державній фіскальній службі відповідно до вимог Податкового кодексу України; 4) копію належним чином оформленої довіреності на представника замовника, уповноваженого представляти інтереси замовника під час процедури приєднання (за потреби).

Як передбачено п. 5 гл. 2 розд. V Кодексу газотранспортної системи, якщо в опитувальному листі та/або заяві на приєднання замовник визначає виконавцем будівельних робіт з прокладання газових мереж до його земельної ділянки іншого (крім оператора ГРМ) суб`єкта господарювання (у тому числі якщо тип приєднання підпадає під приєднання, що є стандартним), точка приєднання для об`єкта замовника визначається в існуючій газорозподільній системі оператора ГРМ та збігається з місцем забезпечення потужності (максимально до нього наближена). У такому разі заходи, які забезпечуються оператором ГРМ в рамках договору на приєднання, та вартість послуги оператора ГРМ з приєднання об`єкта замовника (плата за приєднання) включають: закупівлю, встановлення та приймання в експлуатацію вузла обліку в точці вимірювання; розробку проекту зовнішнього газопостачання (за його необхідності та у разі визначення оператора ГРМ виконавцем розробки цього проекту); підключення газових мереж зовнішнього газопостачання в місці забезпечення потужності (за їх наявності); підключення газових мереж внутрішнього газопостачання замовника в точці приєднання; пуск газу на об`єкт замовника та укладання договору розподілу природного газу (технічної угоди) з урахуванням вимог цього Кодексу. При цьому, якщо технічними умовами приєднання не буде передбачено вимог до проектування газових мереж зовнішнього газопостачання (за їх відсутності), вартість закупівлі, встановлення та прийом в експлуатацію вузла обліку в точці вимірювання визначається кошторисною частиною проекту внутрішнього газопостачання, а вартість інших послуг (підключення, пуск газу) визначається відповідно до методології встановлення плати за приєднання, затвердженої регулятором.

Замовник після підписання договору на приєднання забезпечує в установленому законодавством порядку: оформлення земельних відносин щодо траси прокладання газових мереж, що будуть будуватися замовником від точки приєднання; отримання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від точки приєднання (за необхідності); виконання інженерно-геодезичних вишукувань; розробку проекту внутрішнього газопостачання з урахуванням вимог цього Кодексу; отримання в установленому законодавством порядку дозвільних документів про початок будівельних робіт; виконання підготовчих та будівельних робіт з прокладання газових мереж внутрішнього газопостачання від точки приєднання; введення в експлуатацію в установленому законодавством порядку газових мереж внутрішнього газопостачання від точки приєднання; відновлення благоустрою, порушеного внаслідок будівництва (ч. 2, гл. 7, розд. VІ Кодексу газотранспортної системи).

В матеріалах справи відсутні належні докази про те, що позивач на виконання вказаних вимог Кодексу газотранспортної системи надав документи стосовно врегулювання земельних відносин по трасі прокладання газових мереж, що спричинило неможливість здійснити пуск газу, як кінцевий етап в завершенні приєднання до газових мереж.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції; сприяння розвитку добросовісної конкуренції.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має в тому числі й повноваження проводити дослідження ринку, визначати межі товарного ринку, а також становище, в тому числі монопольне (домінуюче), суб`єктів господарювання на цьому ринку та приймати відповідні рішення (розпорядження);

Як передбачено ч. 4 ст. 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", здійснення іншими органами державної влади повноважень Антимонопольного комітету України, передбачених п. п. 1 - 4, 11 ч. 1, п.п. 1, 2, 4 ч. 2, п. п. 11 - 13, 15, 16 ч. 3 цієї статті, не допускається.

У відповідності до ч. 1 ст. 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання суб`єкта господарювання таким, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку.

Порядок визначення монопольного (домінуючого) становища суб`єктів господарювання на ринку встановлений розпорядженням Антимонопольного комітету України від 05.03.2002 р. № 49-р.

Відповідно до п. 1.3 Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб`єктів господарювання на ринку метою визначення монопольного (домінуючого) становища суб`єктів господарювання на ринку є отримання необхідної інформації для прийняття рішень з питань розвитку і захисту економічної конкуренції, зокрема демонополізації економіки, антимонопольного регулювання, контролю за узгодженими діями, концентрацією; контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції; захисту інтересів суб`єктів господарювання, груп суб`єктів господарювання та споживачів від його порушень.

Отже, такі повноваження як кваліфікація дій щодо визначення зловживанням монопольним становищем здійснюється виключно Антимонопольним комітетом України у спосіб та порядок, визначений Законом України "Про Антимонопольний комітет України" та Законом України "Про захист економічної конкуренції".

Висновок про зловживання монопольним становищем може бути здійснено лише за результатами спеціального дослідження, яке включає застосування як структурних, так і поведінкових показників, що характеризують стан конкуренції на ринку. Таке дослідження проводиться органом Антимонопольного комітету України в порядку, передбаченому Методикою визначення монопольного (домінуючого) становища суб`єктів господарювання на ринку, затвердженою розпорядженням Антимонопольного комітету України від 05.03.2002 р. № 49-р.

Антимонопольний комітет України зазначає, що в Комітеті здійснюється розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ТСКНОВ" вих. № 8-01/133-АМ від 11.05.2019 р. про порушення Акціонерним товариством "Київоблаз" законодавства про захист економічної конкуренції, та за результатами аналізу матеріалів, отриманих від позивача, оператора газотранспортної системи та НКРЕКП у разі виявлення в діях Aкціонерного товариства "Київоблгаз" ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції Комітетом будуть вжиті відповідні заходи, передбачені законодавством.

Доводи скаржника про те, що звернення до Антимонопольного комітету України щодо зловживання відповідачем монопольним становищем є досудовим врегулюванням спору, тому незвернення позивача до Антимонопольного комітету України не позбавляє його права звернутися одразу з позовом до суду, колегія суддів вважає необґрунтованими, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 5 ГПК України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Вбачається, що позивач просить суд визнати зловживанням монопольним становищем дію Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» щодо нездійснення підключення об`єктів будівництва (фізичного з`єднання газових мереж зовнішнього та внутрішнього газопостачання) замовників, які визначили виконавцем будівельних робіт з прокладання газових мереж до їх земельних ділянок Товариство з обмеженою відповідальністю «ТСКНОВ», до газорозподільної системи, у зв`язку з ненаданням документів та/або їх копій, які підтверджують врегулювання земельних відносин Акціонерному товариству «Оператор газорозподільних систем «Київоблгаз» та зобов`язати утриматись від вчинення відповідних дій.

Отже, позовну вимогу можна розділити на дві складові обраного способу судового захисту, а саме: визнання зловживанням монопольним становищем та зобов`язання утриматись від вчинення відповідних дій.

Нормами чинного законодавства не передбачений такий спосіб захисту, як зобов`язання утриматись від вчинення відповідних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України зокрема має такі повноваження:

розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами;

приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції;

розглядати справи про адміністративні правопорушення, приймати постанови та перевіряти їх законність та обґрунтованість;

перевіряти суб`єктів господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Як було вказано вище, згідно з ч. 4 ст. 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» здійснення іншими органами державної влади повноважень Антимонопольного комітету України, передбачених пунктами 1-4 і II частини першої, пунктами 1,2 і 4 частини другої, пунктами 11-13, 15 і 16 частини третьої цієї статті, не допускається.

Таким чином, такі повноваження як кваліфікація дій щодо визначення зловживанням монопольним становищем здійснюються виключно Антимонопольним комітетом України у спосіб та порядок, визначений Законом України «Про Антимонопольний комітет України» та Законом України «Про захист економічної конкуренції».

Вказана правова позиція викладена у п. 2 Оглядового листва Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із застосуванням конкурентною законодавства» від 25.11.2009 р. № 01-08/627.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, пов`язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності.

Отже, нормами чинного законодавства встановлений чіткий порядок та органи, на які покладено обов`язок визнавати діяння відповідних суб`єктів господарювання зловживанням монопольним становищем.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимоги позивача про визнання зловживанням монопольним становищем діяння відповідача щодо нездійснення підключення об`єктів будівництва (фізичного з`єднання газових мереж зовнішнього та внутрішнього газопостачання) замовників, які визначили виконавцем будівельних робіт з прокладання газових мереж до їх земельних ділянок Товариство з обмеженою відповідальністю "ТСКНОВ", до газорозподільної системи, у зв`язку з ненаданням документів та/або їх копій, які підтверджують врегулювання земельних відносин, та зобов`язання утриматись від вчинення відповідних дій, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розцінюватись як вимога детально відповідати на кожний аргумент апеляційної скарги (рішення ЄСПЛ у справі Трофимчук проти України, № 4241/03, від 28.10.2010 р.).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Інші аргументи, викладені в апеляційній скарзі, наведеного не спростовують та відхиляються колегією суддів.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду Київської області від 12.08.2020 р. у справі № 911/3204/19 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ТСКНОВ" не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТСКНОВ" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 12.08.2020 р. у справі № 911/3204/19 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду Київської області від 12.08.2020 р. у справі № 911/3204/19.

4. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "ТСКНОВ".

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 01.02.2021 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Сулім

С.А. Пашкіна