номер провадження справи 35/173/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2021 Справа № 908/2600/20

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Топчій О.А.,

за участю секретаря судового засідання Авраменко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарську справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бриллиант Авто" (69083, м. Запоріжжя, вул. Складська, б. 8)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ПБК "Запоріжбуд" (70422, Запорізької обл., Запорізький р-н, с. Нове Запоріжжя, вул. Первомайська, б. 10)

про стягнення коштів

за участю представників сторін:

від позивача: Додонов П.О., довіреність б/н від 22.04.2020;

від відповідача: не з`явився;

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області звернувся позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Бриллиант Авто" з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ПБК "Запоріжбуд", в якому просить стягнути з відповідача безпідставно одержані кошти в розмірі 100000,00 грн, а також 3% річних у розмірі 780,00 грн.

08.10.2020 автоматизованою системою документообігу Господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справі присвоєно єдиний унікальний номер 908/2600/20, справу передано на розгляд судді Топчій О.А.

Ухвалою суду від 13.10.2020 позовну заяву залишено без руху. Надано позивачу строк протягом 10 днів з дня вручення ухвали суду, але не пізніше 02.11.2020, для усунення недоліків позовної заяви вказаних в ухвалі.

30.10.2020 до Господарського суду Запорізької області надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 02.11.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №908/2600/20, присвоєно справі номер провадження 35/173/20. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 01.12.2020.

У зв`язку з перебуванням судді Топчій О.А. 01.12.2020 на лікарняному, судове засідання призначене на цю дату не відбулось. Про дату на час наступного судового засідання сторони повідомленні згідно повідомлення від 01.12.2020.

Ухвалою суду від 22.12.2020 суд ухвалив перейти до розгляду справи №908/2600/20 за правилами загального позовного провадження, починаючи зі стадії підготовчого провадження. Призначено підготовче засідання на 14.01.2021.

Ухвалою суду від 14.01.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні 03.02.2021.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що платіжним дорученням №558 від 25.06.2020 позивачем було помилково перераховано відповідачеві грошові кошти в сумі 100 000,00 грн. Договірні відносини між підприємствами відсутні. На вимогу позивача відповідач грошові кошти не повернув, що стало підставою для звернення до суду. На підставі статей 536, 625 ЦК України позивачем нараховано 3% річних у розмірі 780,00 грн.

В судовому засіданні 15.09.2020 представник позивача підтримав позовні вимоги.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві. В обґрунтування заперечень посилається на те, що правовою підставою для перерахування коштів слугував рахунок №28 від 22.06.2020, який є похідним від тих господарських відносин, які виникли між позивачем та відповідачем відповідно до чинного законодавства. На підставі наявних господарських відносин була згенерована податкова накладна. Позивачем направлялась вимога до головного бухгалтера відповідача про повернення коштів, на яку було надано обґрунтована відповідь.

Розгляд справи відповідно до вимог ст. 222 ГПК України здійснювався за допомогою звукозаписувального технічного засобу, а саме програмно - апаратного комплексу «Оберіг».

В судому засіданні 03.02.2021 судом, в порядку ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення, судом оголошено, що повний текст рішення буде складено протягом 10 днів.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд

УСТАНОВИВ:

Платіжними дорученнями №558 від 25.06.2020 ТОВ «Бриллиант Авто» перерахувало на розрахунковий рахунок ТОВ «ПБК «Запоріжбуд» грошові кошти в сумі 100 000,00 грн. Призначення платежу - оплата за поточний ремонт зг рахунку №28 від 22.06.20р.

07.07.2020 позивач надіслав лист №1/07/07-2020 на ім`я головного бухгалтера ТОВ «ПБК «Запоріжбуд» щодо повернення грошових коштів у сумі 100 000,00 грн. Лист було надіслано на адресу ТОВ «ПБК «Запоріжбуд»: Запорізька обл., Запорізький район, с. Нове Запоріжжя, вул. Первомайська, 10.

Листом від 27.07.2020 Сільченко О.С. повідомив, що фізична особа, до якої спрямовано лист ТОВ «Бриллиант Авто» - Сільченко Р.Ф. - не зареєстрована за зазначеною адресою та є неналежним адресатом.

В той же час, в листі позивача №1/07/07-2020 від 07.07.2020 відсутнє посилання на прізвище головного бухгалтера. Крім того, згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням ТОВ «ПБК «Запоріжбуд» є: 70422, Запорізька обл., Запорізький район, с. Нове Запоріжжя, вул. Первомайська, 10.

Невиконання відповідачем обов`язку щодо повернення безпідставно перерахованих на його розрахунковий рахунок коштів після отримання ним відповідної вимоги стало підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.

Відповідач в обґрунтування заперечень посилається на те, що правовою підставою для перерахування коштів послужив рахунок №28 від 22.06.2020. рахунок є похідним від тих правовідносин, які виникли між позивачем та відповідачем відповідно до чинного законодавства.

З наданого відповідачем рахунку-фактури №СФ-0000028 від 22.06.2020 вбачається, що він виставлений для оплати поточного ремонту фасаду будівлі Ж-2 (ЦРК) за адресою м. Запоріжжя, вул. Складська. В графі «замовлення» зазначено «Без замовлення».

Будь яких доказів на підтвердження виникнення між позивачем і відповідачем правовідносин щодо поточного ремонту фасаду будівлі Ж-2 (ЦРК) за адресою м. Запоріжжя, вул. Складська (як то, договір, акти приймання-передачі виконаних робіт тощо) відповідачем не надано).

Оцінивши надані сторонами докази в розрізі приписів норм чинного законодавства, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 Цивільного кодексу України. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Стаття 1212 Цивільного кодексу України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Для виникнення зобов`язання з безпідставного збагачення необхідна наявність наступних умов: збільшення майна однієї сторони (набувачем), з одночасним зменшенням його у іншої сторони (потерпілого), а також відсутність правової підстави (юридичного факту) для збагачення.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі.

Стаття 1213 ЦК України визначає, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі (ч. 1).

Таким чином, у відповідача виникло зобов`язання повернути безпідставно набуті грошові кошти.

Відповідно до ч. 1. ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема: відновлення становища, яке існувало до порушення (п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Згідно з ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідачем жодним чином не доведено, що між ним та позивачем існували будь-які договірні правовідносини, що могли слугувати підставою для перерахування позивачем на рахунок відповідача грошових коштів у сумі 100 000,00 грн.

За викладених обставин, позовні вимоги ТОВ «Бриллиант Авто» про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів у сумі 100 000,00 грн підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 780,00 грн, нарахованих на підставі статей 536, 625 ЦК України.

Статтею 536 ЦК України, встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Стаття 625 ЦК визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання, її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Цією статтею регулюються зобов`язальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому ч.5 ст.11 ЦК, в якій ідеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень ст.625 ЦК у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов`язальних правовідносин. З рішення суду зобов`язальні правовідносини не виникають, оскільки вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в ст.11 ЦК, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність.

Згідно з п. 6.1 постанови Пленуму ВГСУ №14 від 17.12.13 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових коштів» проценти річних, про які йдеться у частині другій статті 625 ЦК України, необхідно відрізняти від процентів за користування чужими коштами, передбачених статтею 536 названого Кодексу.

Стягнення процентів річних є заходом відповідальності за порушення грошового зобов`язання і одночасно, способом захисту майнового права та інтересу кредитора, тобто зобов`язанням сплатити кошти, тоді як проценти, зазначені у статті 536 ЦК України, - це плата за користування чужими коштами, в тому числі безпідставно одержаними, збереженими грішми (стаття 1214 ЦК України).

Якщо без достатньої правової підстави набуваються або зберігаються гроші (як готівкові, так і безготівкові), на них нараховуються відсотки згідно зі ст. 536 ЦК з того часу, коли набувач дізнався або повинен був дізнатися про безпідставність набуття або збереження цих коштів.

Якщо договором або чинним законодавством не передбачено розміру процентів за користування чужими коштами, то припис частини другої статті 625 ЦК України може бути застосований господарським судом лише за наявності порушення боржником грошового зобов`язання.

В розумінні чинного законодавства, грошовим зобов`язанням вважається зобов`язання, змістом якого є сплата боржником грошей. Грошові зобов`язання можуть бути частиною інших оплатних зобов`язань (наприклад, обов`язок покупця сплатити гроші за придбаний товар, обов`язок наймача оплатити користування майном тощо), а можуть мати самостійний характер (відносини позики, кредиту, банківського вкладу тощо). Правила зазначеної статті розповсюджуються на будь-які грошові зобов`язання, а також незалежно від того, чи передбачена сплата грошей в готівковій чи в безготівковій формі.

У разі стягнення безпідставно набутих чи одержаних грошей нараховуються відсотки відповідно до ст. 536 ЦК й унеможливлюється стягнення 3% річних від простроченої суми відповідно до ч.2 ст.625 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на те, що заявлені позивачем до стягнення три відсотки річні, обґрунтовані саме нормою ст. 625 ЦК України, яка підлягає застосуванню лише у разі порушення грошового зобов`язання, при цьому, як вище встановлено судом, за спірними правовідносинами обов`язок відповідача не є грошовим, позов в частині стягнення вказаних нарахувань задоволенню не підлягає.

Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи приписи наведених норм, надавши оцінку зазначеним вище обставинам, суд дійшов висновку, що відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами викладені позивачем у позові обставини щодо відсутності правових підстав для перерахування позивачем грошових коштів у розмірі 100 000,00 грн.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 73, 86, 202, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПБК "Запоріжбуд" (70422, Запорізької обл., Запорізький р-н, с. Нове Запоріжжя, вул. Первомайська, б. 10, ідентифікаційний код юридичної особи 38115785) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бриллиант Авто" (69083, м. Запоріжжя, вул. Складська, б. 8, ідентифікаційний номер юридичної особи 36193395) безпідставно отримані грошові кошти у розмірі 100 000,00 грн (сто тисяч гривень 00 коп.), 2 085,73 грн (дві тисячі вісімдесят п`ять гривень 73 коп.) судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Запорізької області протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 08.02.2020.

Суддя О.А. Топчій