ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2021 м. Дніпро Справа № 904/3298/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Паруснікова Ю.Б. - доповідач,

суддів: Білецької Л.М., Вечірка І.О.

секретар судового засідання Саланжій Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.10.2020 по справі № 904/3298/20 (суддя Кеся Н.Б.), повний текст рішення складено 29.10.2020

за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Дніпро

до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг

про стягнення 299066,88 грн, -

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

22.06.2020 Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - позивач або АТ «Укрзалізниця») звернулося з позовом до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - відповідач або ПрАТ «ПГЗК») про стягнення плати за користування вагонами у сумі 299066,88 грн та витрат по сплаті судового збору за подачу позовної заяви у сумі 4486,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач не сплатив плату за користування вагонами за період часу, зазначений у пам`ятках про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, які підписані представником відповідача без зауважень.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 22.10.2020 у справі № 904/3298/20 позов задоволено у повному обсязі. Стягнуто з відповідача на користь позивача плату за користування вагонами у сумі 299066,88 грн та витрати по сплаті судового збору у сумі 4486,00 грн.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач оскаржує його в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду.

Доводи апеляційної скарги зводяться до прийняття місцевим господарським судом рішення по справі з порушенням норм матеріального і процесуального права з огляду на неповне та необ`єктивне з`ясування всіх дійсних обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач вважає, що спірні вагони затримувались не з його вини та вказує на те, що судом першої інстанції не здійснено належного аналізу документів, якими відповідач доводить відсутність своєї вини у затримці вагонів. Так, відповідач повідомляв АТ «Укрзалізниця» про закінчення вантажних операцій зі спірними вагонами, шляхом направлення повідомлень: № 486 від 20.12.2019, № 484 від 21.12.2019, № 496 від 22.12.2019, № 521 від 29.12.2019, які підписані у двосторонньому порядку без зауважень, проте вагони забрані позивачем не були. І лише після повторного направлення повідомлень про закінчення вантажних операцій з вагонами № №: 1191, 1198, 1205, 1242 позивач забрав вагони згідно пам`яток ф.ГУ-45 № 1960 від 22.12.2019, № 1966 від 22.12.2019, № 1969 від 23.12.2019, № 2012 від 30.12.20219.

Судом не враховано, що повідомлення відповідача адресовані позивачу про закінчення вантажних операцій з вагонами є одним із документів, на підставі яких здійснюється облік часу користування вагонами та нарахування плати за користування ними.

З урахуванням вищевикладеного відповідач просить суд скасувати оскаржуване рішення з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову АТ «Укрзалізниця».

3. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу.

Позивач доводи апеляційної скарги вважає безпідставними та такими, що не відповідають дійсності, з огляду на наступне.

Умовами п. 9 укладеного між сторонами даної справи договору від 14.12.2017 № ПР/М-17-2/14-744/НЮдч про експлуатацію залізничної під`їзної колії ПрАТ «ПГЗК», яка примикає до станції Терни і Рядова регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» з під`їзної колії вагони здаються Залізниці шляхом їх доставки локомотивом Власника (відповідача).

Після направлення відповідачем повідомлень позивачу про готовність здавання вагонів, останні не виставлялися локомотивом власника колії на колію станції, що зафіксовано підписаними без заперечень з боку ПрАТ «ПГЗК» актами загальної ф.ГУ-23 № 1384 від 30.12.2019, № 1326 від 23.12.2019, № 1316 від 22.12.2019, № 1325 від 22.12.2019, які в силу п. 3 Правил складання актів (затверджені наказом Мінтрансу від 28.05.2002 № 334 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855) було складено для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу та стали підставою для матеріальної відповідальності вантажовласника.

У вищевказаних актах ф.ГУ-23 чітко зазначено про неможливість прийняття маршруту з під`їзної колії у зв`язку з зайнятістю маневрових локомотивів з вини вантажовідправника. Отже, доводи відповідача про те, що залізницею не приймалися вагони з під`їзної колії начебто через зайнятість колії станції Терни позивач вважає необґрунтованими.

Згідно з п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 861/5082, факт приймання вантажу до перевезення, завантаженого у вагон відправником, підтверджується підписанням Пам`ятки про подавання/забирання вагонів працівниками відправника і залізниці.

Позивач акцентує увагу суду на тому, що Пам`ятки про забирання вагонів ф.ГУ-45 підписані представником Комбінату без заперечень, а відповідно, твердження відповідача щодо несвоєчасного забирання готових маршрутів з під`їзної колії є такими, що не відповідає дійсності.

Разом з тим, позивач зауважує на тому, що наведені відповідачем у відомостях ф.ГУ-46 заперечення щодо нарахованої плати за користування вагонами не підпадає під жоден з випадків звільнення вантажовласника від плати за користування вагонами, передбачених ст. 121 Статуту залізниць України та п. 16 Правил користування вагонами та контейнерами.

Окрім зазначеного, позивач не погоджується з доводами апелянта щодо неправомірності нарахування плати за користування вагонами, оскільки в матеріалах справи наявні всі необхідні та беззаперечні, на його думку докази в обґрунтування фактичних та правових підстав для нарахування відповідачу плати за користування вагонами.

З урахуванням наведених у відзиві заперечень на доводи апеляційної скарги, позивач просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.10.2020 по справі № 904/3298/20 - без змін.

4. Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

Взаємовідносини позивача з відповідачем щодо подачі та забирання вагонів врегульовані Договором від 14.12.2017 № ПР/М-17-2/14-744/НЮдч «Про експлуатацію залізничної під`їзної колії ПрАТ «ПГЗК», яка примикає до станції Терни і Рядова РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» (далі - Договір, т 1 а. с. 54-56).

Згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України і на умовах цього Договору експлуатується під`їзна колія, яка належить власнику колії, яка примикає до станції Терни - стрілками №№ 2, 4, 6 у парній горловині станції та до Рядова - стрілкою № 8 до колії № VI станції Рядова.

Під`їзна колія обслуговується локомотивом власника колії.

Межею під`їзної колії є знаки «Межа під`їзної колії», які встановлено: по станції Терни біля маневрового світлофору М10, розташованого на відстані 61,5 м від вістряка стрілки №2 станції Терни; маневрового світлофору М8, розташованого на відстані 86,2 м від граничного стовпчика стрілки № 4 станції Терни; маневрового світлофору М6, розташованого на відстані 147,2 м від граничного стовпчика стрілки № 6 станції Терни; по станції Рядова біля вхідного світлофору - Чк, розташованого на відстані (500 м від вістряка стрілки № 8 станції Рядова (п. 1 договору).

Розгорнута довжина під`їзної колії складає 268700 погонних метрів (п. 2 договору).

У межах смуги відведення під`їзною колією і спорудами власника колії зайнято ділянку площею 26545 кв. м (п. 3 договору).

Рух поїздів на під`їзній колії здійснюється з додержанням Правил технічної експлуатації залізниць України, Інструкції про порядок обслуговування і організації руху на під`їзній колії та Інструкції по сигналізації на залізницях України (п. 4 договору).

Відповідно до п. 6 Договору вагони, що прибули на станцію Терни регіональної філії «Придніпровська залізниця» для ПрАТ «ПГЗК», подаються локомотивом залізниці на одну з колій №№: 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 13 станції Терни, за вказівкою чергового по залізничній станції, де здійснюються передавальні операції з вагонами у технічному та комерційному відношенні. Подальший рух вагонів здійснюється локомотивом власника колій.

Для під`їзної колії встановлюється загальний термін перебування усіх вагонів - 15,0 год (п. 12 договору).

Відстань для нарахування збору за подачу, забирання вагонів встановлюється 0 км в обидва кінці (п. 13 договору).

Відповідно до п. 14 договору власник колії сплачує Залізниці:

- за користування вагонами - згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами за ставками, наведеними у розділі V Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ним послуги (Тарифного керівництва №1);

- за зберігання вантажів у вагонах - у разі затримки їх з причин, залежних від власника колії, після закінчення терміну безоплатного зберігання, сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї) - згідно з правилами зберігання вантажів;

- інші збори і плати за додаткові роботи та послуги, які виконує залізниця для власника колії - згідно з діючими нормативними документами.

Збори і плати вносяться на підставі ст. 62 Статуту залізниць України у національній валюті України, на умовах попередньої оплати на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання філії «ЄРЦ».

Цей договір вважається укладеним з моменту підписання його сторонами та скріплення печатками сторін, і діє з 23 грудня 2017 року до 23 грудня 2022 року включно (п. 19 договору).

Так, в грудні 2019 на під`їзну колію ПАТ «ПГЗК» подавалися порожні вагони під навантаження, що зафіксовано пам`ятками про подавання вагонів ф.ГУ-45 за №№: 3586 від 18.12.2019, 3589 від 18.12.2019, 3590 від 18.12.2019, 1916 від 18.12.2019, 1913 від 18.12.2019, 3599 від 20.12.2019, 3600 від 20.12.2019, 3609 від 21.12.2019, 3685 від 28.12.2019, 3684 від 28.12.2019 (а. с. 59-68).

Завантажені вагони виставлено з під`їзної колії на ст. Терни для відправлення за накладними за №№: 47099304, 47041702, 47066485, 47286778 (т 1 а. с.33-52).

Факт забирання вагонів з під`їзної колії підтверджено пам`ятками ф.ГУ-45 за №№: 1960 від 22.12.2019, 1966 від 22.12.2019, 1969 від 23.12.2019, 2012 від 30.12.2019 (т 1 а. с. 69-72).

Після надання відповідачем повідомлень №№: 1191, 1198, 1205, 1242 (а. с. 73-76) про закінчення вантажних операцій, вагони локомотивом власника колії на колії станції виставлено не було, що зафіксовано Актами загальної форми ф.ГУ-23 № 1384 від 30.12.2019, № 1326 від 23.12.2019, № 1316 від 22.12.2019, №1325 від 22.12.2019, які представником ПАТ «ПГЗК» підписано без заперечень (т 1 а. с. 31, 32).

Так, відповідно до інформації про дату та час складання Актів ф.ГУ-23 про неможливість прийняти вагони з під`їзної колії, дату та час приймання вагонів залізницею складено Пам`ятки ф.ГУ-45: №1326 за період часу з 21.12.2019 16 год. 10 хв. по 23.12.2019 05 год. 40 хв.; №1316 за період часу з 19.12.2019 15 год. 00 хв. по 22.12.2019 02 год. 20 хв.; №1325 за період часу з 20.12.2019 15 год. 00 хв. по 22.12.2019 18 год. 00 хв.; №1384 за період часу з 28.12.2019 15 год. 30 хв. по 30.12.2019 11 год. 40 хв.

На підставі вищезазначених Пам`яток про подавання/забирання вагонів, станцією Терни Придніпровської залізниці відповідно до п.п. 3, 4, 6, 8, 12 Р. ІІ Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113 та зареєстрованих в Міністерства юстиції України 15.03.1999 за № 165/3458 із застосуванням ставок плати за користування вантажними вагонами залізниць, зазначених в таблиці 1 розділу 5 Тарифного керівництва № 1, затверджених Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 № 317, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за № 340/16356, нараховано плату за користування вагонами за відомостями плати за користування вагонами ф.ГУ-46 №№: 22129985, 22129986, 23129987, 30129990 на загальну суму 299066,88 грн (а. с. 23-30), які підписані відповідачем із зауваженнями про незгоду з нарахуваннями, з якими позивач не погоджується.

Вказану суму відповідачем добровільно сплачено не було, що й стало підставою для звернення позивача до суду.

5. Мотиви з яких суд апеляційної інстанції частково погоджується з висновками суду першої інстанції та відхиляє доводи апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 269 ГПК України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Правовідносини сторін є господарськими та виникли у зв`язку з нарахуванням позивачем відповідачу плати за користування вагонами на під`їзних коліях за час простою вагонів відповідача на підходах до станції призначення.

В силу ч. 2 ст. 908 ЦК України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 119 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, за користування вагонами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів, що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами.

Згідно з п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 861/5082, факт приймання вантажу до перевезення, завантаженого у вагон відправником, підтверджується підписанням Пам`ятки про подавання/забирання вагонів працівниками відправника і залізниці.

За приписами п. 3 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113, облік часу користування вагонами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, яка складається на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів ф.ГУ-45, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, Актів про затримку вагонів ф.ГУ-23а, Актів загальної ф.ГУ-23.

Відповідно до п. 4 зазначених Правил відомості плати за користування вагонами складаються на вагони, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами.

У разі непогодження даних, зазначених у відомості, представник вантажовласника зобов`язаний підписати відомість із запереченнями.

Пунктом 6 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113, встановлено, що усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника.

Згідно з п. 8 вказаних Правил у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Відповідно до п. 12 Правил користування вагонами і контейнерами загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.

Пунктом 16 Правил користування вагонами і контейнерами встановлено, що вантажовласник звільняється від плати за користування вагонами і контейнерами:

а) якщо затримка вагонів або контейнерів виникла через стихійне лихо, що спричинило припинення руху на залізничних під`їзних коліях, а також через стихійне лихо або аварію на підприємстві, внаслідок яких згідно з чинними положеннями заборонено виконувати вантажні роботи;

б) у разі подання локомотивом залізниці вагонів і контейнерів на фронти навантаження (вивантаження) у кількості, що перевищує їх максимальну переробну спроможність. Вказана максимальна переробна спроможність визначається за договором між залізницею і вантажовласником;

в) у разі затримки прийняття залізницею вагонів, які пред`явлено їй до здачі, з причин, що залежать від залізниці. Час такої затримки зазначається у графі «Примітки» Пам`ятки про подавання/забирання вагонів, цей час виключається із загального часу користування вагонами (контейнерами).

Причина звільнення від плати за користування вагонами і контейнерами зазначається у графі «Примітки» відомості плати за користування вагонами (контейнерами).

Відповідно до всіх перелічених вимог станцією Терни Придніпровської залізниці на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів була нарахована плата за користування вагонами по Відомостям плати ф.ГУ-46 №№: 22129985, 22129986, 23129987, 30129990 на загальну суму 299066,88 грн, які відповідач підписав із запереченнями з посиланням на наявність вільних колій на станції і можливість забирання позивачем завантажених відповідачем вагонів.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про спростування заперечень відповідача з боку позивача актами ф.ГУ-23, які підписані відповідачем без зауважень та в яких зазначено, що затримка у забиранні вагонів виникла у зв`язку із відсутністю маневрових локомотивів відповідача, тобто з його вини.

На спростування вказаних вище фактів щодо затримки у забиранні вагонів, яка виникла у зв`язку з відсутністю маневрових локомотивів відповідача, що зафіксовано актами ф.ГУ-23, останнім не надано жодного доказу. Натомість, заперечення апелянта не змінюють умов договору в частині того, що під`їзна колія обслуговується локомотивом власника колії, у зв`язу із чим, наведене відповідачем у відомостях ф.ГУ-46 заперечення не підпадає під жоден з випадків звільнення вантажовласника від плати за користування вагонами, передбачених ст. 121 Статуту залізниць України та п. 16 Правил користування вагонами та контейнерами.

Посилання відповідача на копії інших його повідомлень про закінчення вантажних операцій зі спірними вагонами № 486 від 20.12.2019, № 484 від 21.12.2019, № 496 від 22.12.2019, № 521 від 29.12.2019 (т 1 а. с. 108-111), які підписані також у двосторонньому порядку, колегія суддів також відхиляє, оскільки надані з боку позивача Пам`ятки про подавання/забирання вагонів, а також акти ф.ГУ-23 у сукупності є більш вірогідними на підтвердження фактів затримки вагонів з вини відповідача.

З урахуванням вищевикладеного, доводи апелянта про те, що документи, згідно яких позивачем здійснено нарахування плата за користування вагонами не відповідають дійсним обставинам, колегія суддів відхиляє як необґрунтовані.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про недоведеність апелянтом наявності будь-яких порушень з боку залізниці, доводи апеляційної скарги в частині заперечення відповідача, що наявні у відомостях ф. ГУ-46 відхиляються колегією суддів як такі, що не відповідають фактичним обставинам справи і є необґрунтованими.

Заявлене відповідачем (скаржником) клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою, колегія суддів відхиляє, оскільки питання про те, що певні обставини перешкоджають розгляду справи, вирішується судом залежно від конкретних обставин справи. Так, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті.

В даному разі, на думку колегії суддів, у справі наявна достатня кількість письмових доказів для можливості їх оцінки та ухвалення законного і обґрунтованого рішення. Крім того, колегія суддів приймає до уваги факт того, що до клопотання відповідачем не надано жодного доказу в підтвердження тих обставин, на які він посилається з метою відкладення розгляду справи.

6. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегією суддів Центрального апеляційного господарського суду під час перегляду рішення суду першої інстанції не встановлено неправильного застосування норм матеріального права та допущених судом першої інстанції порушень норм процесуального права, які в силу приписів ст. 277 ГПК України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

Доводи апелянта не спростовують правомірних висновків місцевого господарського суду, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

7. Розподіл судового збору.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір за подачу апеляційної скарги покладається на відповідача у справі - ПрАТ «ПГЗК».

Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.10.2020 по справі № 904/3298/20 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено та підписано 08.02.2021.

Головуючий суддя Ю.Б. Парусніков

Судді: Л.М. Білецька

І.О. Вечірко