СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2021 р. Справа № 905/1634/20

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Геза Т.Д. , суддя Здоровко Л.М.

за участю секретаря судового засідання Перікової К.В.

за участю представників сторін:

позивача не з`явився

відповідача - Поліщук О.І.,довіреність №5790 від 27.11.2020

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ в особі Регіональної філії Донецька залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця, м.Лиман, Донецька область (вх. №3205Д/2)

на рішення господарського суду Донецької області від 27.10.2020 по справі №905/1634/20 (суддя Лейба М.О., повний текст рішення складено та підписано 30.10.2020)

за позовом Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь, м.Маріуполь, Донецька область

до Акціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ в особі Регіональної філії Донецька залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця, м.Лиман, Донецька область

про стягнення штрафу в розмірі 220581,94 грн.,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2020 року Приватне акціонерне товариство Металургійний комбінат Азовсталь звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Акціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ в особі Регіональної філії Донецька залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу в розмірі 220 581,94 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем зобов`язання зі своєчасної доставки до пункту призначення прийнятого до перевезення вантажу.

Рішенням господарського суду Донецької області від 27.10.2020 по справі №905/1634/20 позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь до Акціонерного товариства Українська залізниця , м.Київ в особі регіональної філії Донецька залізниця, м.Лиман Донецької області, Акціонерного товариства Українська залізниця про стягнення штрафу в розмірі 220581,94 грн задоволено повністю. Стягнуто з Акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Донецька залізниця на користь Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь штраф у розмірі 220581,94 грн, судовий збір в розмірі 3308,73 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5884,31 грн.

Судове рішення мотивовано наступними обставинами:

- вантаж за відповідними перевізними документами доставлено одержувачу з порушенням строків, які визначені статтею 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу;

- згідно з пунктом 1.3. Правил обчислення термінів доставки вантажів, якщо Укрзалізницею встановлюються тимчасові відхилення від шляхів прямування вантажів, за якими обчислюється провізна плата, то термін доставки вантажів, які пройшли за відхиленим напрямком, обчислюється, виходячи з відстані з урахуванням цього відхилення. Відхилення від визначених напрямів перевезення вантажів дозволяються першим керівником Укрзалізниці. В матеріалах справи відсутні будь-які докази санкціонованого відхилення від шляхів прямування вантажів, що спричиняє подовження строків доставки вантажу на території Донецької області;

- наявність відмітки у накладній не може автоматично свідчити про наявність/відсутність обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці. Разом з тим наявність відмітки у перевізних документах про затримку вантажу, не звільняє відповідача від обов`язку довести ті обставини, на які останній посилається у підтвердження своїх заперечень проти позову, у даному випадку, обставини наявності підстав у розумінні пункту 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажу для збільшення терміну доставки вантажу;

- твердження відповідача про те, що стягнення штрафу за порушення ПрАТ Укрзалізниця строку доставки вантажу за залізничною накладною №3477399 заявлено позивачем в межах даної справи повторно та розглядається на даний час в межах іншої господарської справи №905/1554/20 не знайшли свого підтвердження, оскільки вимоги за залізничною накладною №3477399 позивачем в межах даної справи не заявлялися;

- дослідженням розрахунку позовних вимог, суд встановив, що сума штрафу у розмірі 220581,94 грн за несвоєчасну доставку вантажу нарахована правомірно, отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 220581,94 грн є обґрунтованими;

- доводи позивача про зменшення розміру штрафу до 5% від обґрунтованої суми позову 189887,74грн до 9494,39 грн з підстав здійснення відповідачем діяльності у зоні проведення антитерористичної операції не є винятковими, оскільки відповідачем у цій справі є АТ "Українська залізниця", місцезнаходженням якого є м.Київ, в особі Регіональної філії Донецька залізниця АТ Українська залізниця. Крім того, позивач зареєстрований та здійснює свою господарську діяльність у м. Маріуполь, який також є населеним пунктом, в якому проводилась антитерористична операція що, в свою чергу, негативно позначається на його господарській діяльності.

- у вирішенні питання щодо зменшення штрафу мають бути враховані майнові інтереси обох сторін. В даному випадку санкція не є договірною, а виникає із положень Статуту залізниць України, якими чітко визначено розмір штрафу;

- розмір понесених позивачем витрат документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат; заперечень з приводу клопотання позивача про відшкодування втрат позивача на правничу допомогу відповідачем не надано, тому наявні підстави для відшкодування за рахунок відповідача витрат позивача на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 5884,31грн.

Акціонерне товариство Українська залізниця в особі Регіональної філії Донецька залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця з вищевказаним рішенням суду першої інстанції частково не погодилось, звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення Господарського суду Донецької області від 27.10.2020 по справі №905/1634/20 в частині стягнення штрафу у розмірі 27730,20 грн за спірними накладними №34773994, №32130841, №39436225, №39662812, №40706764 скасувати та прийняти в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Здійснити перерозподіл судових витрат за результатом розгляду справи.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує наступними доводами:

- у відзиві на позовну заяву відповідач зазначав, що по залізничній накладній №3477399 сума штрафу вже була пред`явлена Приватним акціонерним товариством Металургійний комбінат Азовсталь (далі ПрАТ Металургійний комбінат Азовсталь) в позовній заяві від 19.08.2020№01.02.04-5/126 і на теперішній час вимога розглядається Господарським судом Донецької області в межах справи №905/1554/20. При цьому через технічну помилку (описку) відповідачем було зазначено неправильний та неповний номер накладної (не зазначено останню цифру), а правильний номер накладної №34773994. В той же час, штраф по вказаній накладній стягнуто з відповідача згідно вказаного рішення по справі №905/1554/20. Отже, за одне і те саме порушення (несвоєчасна доставка вантажу за накладною №3477399) відбулось подвійне стягнення штрафу з Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Донецька залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця (далі АТ Українська залізниця);

- в розділі 49 спірних накладних №32130841, №39436225, №39662812, №40706764 містяться відповідні відмітки про затримку та продовження термінів доставки та зазначено причини затримки контрольне переважування, комерційна або технічна несправність, що відповідає вимогам п. 2.9. Правил обчислення термінів доставки вантажів, якими встановлено збільшення терміну доставки вантажу на відповідний термін у разі затримки вантажу в процесі перевезення. Оскільки заперечення відповідача щодо неправильності розрахунку суми штрафу за 31 накладною були зроблені виключно на підставі наданих позивачем доказів (залізничних накладних), які суд першої інстанції визнав належними доказами та достовірність яких не заперечувалась відповідачем, останній не повинен спростовувати доводи про те, що затримка вантажу відбулось саме з вини АТ Українська залізниця;

- суд першої інстанції через неповне з`ясування обставин по справі не врахував заперечення відповідача про продовження терміну доставки за накладними №32130841, №39436225, №39662812, №40706764 та рішення Господарського суду Донецької області по справі №905/1554/20, у зв`язку з чим безпідставно стягнув з АТ Українська залізниця штраф у розмірі 27730,20 грн.

Відповідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.11.2020 сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду для розгляду справи №905/1634/20: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Бородіна Л.І., суддя Здоровко Л.М.

Ухвалою господарського суду від 28.12.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ в особі Регіональної філії Донецька залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця на рішення господарського суду Донецької області від 27.10.2020 по справі №905/1634/20 та призначено справу до розгляду на 26.01.2021. Учасникам справи встановлено строк до 15.01.2021 включно для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань, тощо.

14.01.2021 на адресу Східного апеляційного господарського суду від позивача, ПрАТ МК Азовсталь надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній проти доводів апеляційної скарги заперечує, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, просить суд відмовити відповідачу в задоволенні апеляційної скарги у повному обсязі, рішення Господарського суду Донецької області від 27.10.2020 по справі №905/1634/20 залишити без змін.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.01.2021, у зв`язку із перебуванням у відпустці судді Бородіної Л.І., для розгляду справи №905/1634/20 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - доповідач Лакіза В.В., суддя Геза Т.Д., суддя Здоровко Л.М.

Представник позивача в судове засідання 26.01.2021 не з`явився, про причини нез`явлення суд не повідомив, про час, день та місце судового засідання повідомлений судом належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення поштових відправлень.

Відповідно до частини дванадцятої статті 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи викладене, а також зважаючи на те, що явка представників в судове засідання 26.01.2021 судом обов`язковою не визнавалась, у справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні за відсутністю представника позивача відповідно до ст. 270 ГПК України.

В судовому засіданні 26.01.2021 представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу АТ Українська залізниця задовольнити, оскаржуване рішення першої інстанції скасувати.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки відповідач не погоджується із оскаржуваним рішенням виключно у частині стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу по накладній №34773994 на суму 2 233,60 грн. та накладним №32130841, №39436225, №39662812, №40706764 на суму 24496,60 грн., що загалом складає розмір штрафу у розмірі 27730,20 грн, колегія суддів переглядає оскаржуване судове рішення в межах вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта та пояснення присутнього в судовому засіданні представника відповідача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, якою визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, у травні-червні 2019 року відповідачем до станцій призначення Сартана регіональної філії Донецька залізниця АТ Українська залізниця здійснювалося перевезення вантажів, одержувачем яких є позивач, що підтверджується залізничними накладними, які додані позивачем до матеріалів справи, а саме: 48940464, 48988091, 48987218, 49041155, 49043672, 49013709, 49009665, 49009632, 49060148, 49142839, 49242084, 39391123, 39436225, 39517107, 39662812, 45653953, 45717394, 45742442, 45769932, 45854452, 45917960, 45937604, 46117131, 46117149, 46134433, 46125290, 46225702, 42920058, 40205015, 40243560, 40289118, 40450553, 40450561, 40450603, 40534059, 40534059, 40534059, 40534059, 40534059, 40534059, 40534059, 40559015, 40289100, 40706764, 40798555, 44232775, 44261956, 44286367, 44281509, 44306207, 44316933, 44376325, 34773994, 34787754, 34817288, 34798363, 34866707, 34918813, 34900845, 34911529, 34939744, 32031866, 32034043, 32018582, 32016867, 32039463, 32048464, 32048720, 32038812, 32098196, 32130841. (а.с. 14-86).

Звертаючись до господарського суду із позовом, позивачем зазначено, що під час здійснення вказаних перевезень відповідачем було допущено прострочення термінів доставки, визначених статтями 41, 116 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, затвердженими наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000 (далі - Правила обчислення термінів доставки вантажу), що підтверджується календарними штемпелями на залізничних накладних, у зв`язку з чим відповідачу нараховано штраф за несвоєчасну доставку вантажу на загальну суму 220 581,94 грн, відповідно до ст. 116 Статуту залізниць України.( а.с 12-13).

Вказані обставини щодо порушення відповідачем строків доставки вантажу за спірними накладними, внаслідок чого позивачем нараховано штраф у розмірі 220581,94 грн, стали підставою для звернення позивача з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Спірні правовідносини сторін у даній справі регулюються нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України Про залізничний транспорт, Статутом залізниць України.

Питання, пов`язані з укладенням та виконанням договору перевезення, у тому числі залізничним транспортом, регулюються статтями 908 - 928 Цивільного кодексу України, статтями 306 - 315 Господарського кодексу України.

Згідно із статтями 908 ЦК України, 306 ГК України загальні умови перевезення вантажів визначаються цими кодексами, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються у встановленому порядку.

Відповідно до статей 908 ЦК України, 307 ГК України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами та правилами.

Статут залізниць України згідно зі статтею 3 Закону України Про залізничний транспорт, затверджено постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, з подальшими змінами та доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 11.10.2002 № 1510 та від 25.12.2002 № 1973.

Статтею 5 Статуту на Міністерство транспорту України покладено затвердження Правил перевезення вантажів, Технічних умов навантаження і кріплення вантажів, а також інших нормативних документів.

Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Отже, у вирішенні спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею, господарським судам необхідно керуватися: Законом України Про транспорт; Законом України Про залізничний транспорт; статтями 908 - 928 ЦК України, статтями 306 - 315 ГК України; Статутом; Правилами планування перевезень вантажів; Правилами приймання вантажів до перевезення; Правилами пломбування вагонів і контейнерів; Правилами оформлення перевізних документів; Правилами обчислення термінів доставки вантажів; Правилами користування вагонами і контейнерами; Правилами зберігання вантажів; Правилами видачі вантажів; Правилами переадресування вантажів; Правилами реалізації вантажів; Правилами розрахунків за перевезення вантажів; Правилами обслуговування залізничних під`їзних колій; Правилами перевезення вантажів з оголошеною вартістю; Правилами перевезення вантажів навалом і насипом; Правилами перевезення вантажів у вагонах відкритого типу; Правилами перевезення вантажів, які змерзаються; Правилами перевезення вантажів маршрутами відправника; Правилами перевезення вантажів у супроводі провідників відправників (одержувачів); Правилами перевезень швидкопсувних вантажів; Правилами перевезення тварин, птиці та інших вантажів, які підлягають державному ветеринарно-санітарному контролю; Правилами перевезення вантажів, які підлягають фітосанітарному контролю; Правилами перевезення вантажів у транспортних пакетах; Правилами перевезення вантажів в універсальних контейнерах; Правилами перевезень вантажів у спеціальних та спеціалізованих контейнерах відправників і одержувачів; Правилами перевезення вантажів дрібними відправками; Правилами перевезення вантажів залізничними лініями вузької колії; Правилами перевезення вантажів у прямому змішаному залізнично-водному сполученні; Правилами складання актів; Правилами заявлення та розгляду претензій, затвердженими наказом Мінтрансу України від 21.11.2000 №644 (з подальшими змінами і доповненнями), Правилами перевезення наливних вантажів (частина друга Правил перевезень вантажів, затверджених наказом Мінтрансу від 18.04.2003 №299); Правилами реєстрації та експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених наказом Мінтрансзв`язку України від 28.09.2004 №856; Збірником тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України - Тарифним керівництвом №1, затвердженим наказом Мінтрансу України №551 від 15.11.99 (далі - Тарифне керівництво №1); Правилами перевезення небезпечних вантажів, затвердженими 05.04.96 на п`ятнадцятому засіданні Ради залізничного транспорту держав - учасниць СНД; іншими нормативними документами, затвердженими Мінтрансом (Мінтрансзв`язку) України у встановленому порядку.

Відповідно до статей 909 ЦК України, 307 ГК України, статті 22 Статуту за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення конкретного вантажу підтверджується складенням транспортної накладної.

Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди про перевезення вантажу, яка укладається на бланку встановленої форми між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і одночасно є договором застави вантажу як гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за дане конкретне перевезення (ст. 6 Статуту).

Згідно з п. 23 Статуту відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.

Пунктом 41 Статуту передбачено, що залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни.

Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення.

Згідно з п. 2.10. Правил вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Правила обчислення термінів доставки вантажів затверджено наказом Міністерства транспорту України № 644від 21.11.2000.

Згідно з п. 1.2. Правил обчислення термінів доставки вантажу (далі - Правила) термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Пунктом 1.1. Правил визначено терміни, в які залізниці зобов`язані доставляти вантажі за призначенням, зокрема, у разі перевезення вантажною швидкістю вагонними відправками у великотоннажних контейнерах термін доставки вантажу обчислюється виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 200 км.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах (п.2.1 Правил).

Відповідно до п. 2.4. Правил терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (п. 2.9. Правил).

Оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної і дорожньої відомості. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці, або дата подачі вагона під вивантаження, якщо вона здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування (п. 8 Правил).

Статтею 116 Статуту передбачено, що за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Залізниця не несе відповідальності за порушення термінів доставки, якщо порушення сталося внаслідок стихійного лиха або з інших, не залежних від залізниці обставин.

Згідно п. 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажів у разі затримки вантажу в процесі перевезення термін доставки збільшується на термін:

виконання митних та інших адміністративних правил;

тимчасової перерви в перевезенні, яка трапилася не з вини залізниці;

необхідний для ветеринарного огляду та напування тварин;

вивантаження зайвої маси, виправлення навантаження або упаковки, а також на перевантаження, які трапилися з вини відправника;

інших затримок, які трапились з вини відправника чи одержувача.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що наявні в матеріалах справи спірні накладні №32130841 (а.с. 86), №39436225 (а.с. 27), №39662812 (а.с. 29), №40706764 (а.с. 59), №34773994 (а.с. 68), містять, зокрема, дані про вантаж, відстань перевезення, дати відправлення, прибуття, видачі вантажу, тарифу тощо.

Крім того, у спірних залізничних накладних №32130841, №39436225, №39662812, №40706764, №34773994 в графі 49 (відмітки залізниці) міститься посилання - Охорона залізниці, а також посилання на Акти, що обумовили затримки терміну доставки вантажу.

В той же час, як встановлено судом апеляційної інстанції, жодних актів, на які міститься посилання у вказаних накладних (графа 49 - відмітки залізниці) відповідачем суду не надано. Також відповідачем не надано жодного доказу, який би підтвердив, що за такими накладними саме відправником або одержувачем допущено порушення, яке призвело до затримки доставки вантажу.

Господарським судом зазначено, що наведений позивачем розрахунок розміру штрафу за несвоєчасну доставку вантажу залізницею є арифметично вірним.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що за накладною №32130841 наднормативний строк доставки - 2 доби, провізна плата 30468,00 грн, розмір штрафу - 10%, що становить 3046,80 грн ( а.с.86);

- за накладною №39436225 наднормативний строк доставки - 8 діб, провізна плата 36 785,00 грн, розмір штрафу 30% грн, що становить 11035,50 ( а.с.27 ); ,

- за накладною №39662812 наднормативний строк доставки - 3 доби, провізна плата 44616,00 грн, розмір штрафу - 20%, що становить 8923,20 грн ( а.с.29 );

за накладною №40706764 наднормативний строк доставки - 2 доби, провізна плата 24911,00 грн, розмір штрафу - 10%, що становить 2491,10 грн ( а.с.59 );

за накладною №34773994 наднормативний строк доставки - 2 доби, провізна плата 22336,0 грн, розмір штрафу - 10%, що становить 2233,60 грн ( а.с.68 )

Відповідно до ст.129 Конституції України та ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Відповідно до ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З огляду на вимоги ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

У даному випадку саме на відповідача покладений обов`язок довести ті обставини, на які останній посилався в підтвердження своїх заперечень проти позову, у даному випадку, обставини наявності підстав у розумінні пункту 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажу, відповідно до яких могло бути збільшено строк перевезення вантажу.

Аналогічних висновків щодо необхідності подання зазначених вище доказів дійшов Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 02.12.2019 у справі №910/3745/19.

Календарними штемпелями на накладних підтверджується, що вантаж доставлено відповідачем з порушенням термінів доставки, визначених пунктом 41 Статуту та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, що є підставою для нарахування штрафу відповідно до пункту 116 Статуту за прострочення доставки вантажу.

За наведених обставин, відсутні підстави, відповідно до яких могло бути збільшено строк перевезення вантажу згідно п. 2.9 Правил.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що позивачем було вірно визначено строки прострочення доставки вантажу за вищевказаними накладними.

Відтак, факт порушення відповідачем Статуту та Правил в частині несвоєчасної доставки вантажу належним чином доведений, документально підтверджений, а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що стягнення штрафу за залізничними накладними №32130841, №39436225, №39662812, №40706764, №34773994 є обґрунтованим.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що судом першої інстанції під час розгляду справи безпідставно не прийнято до уваги доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву про те, що по залізничній накладній №3477399 сума штрафу вже була пред`явлена Приватним акціонерним товариством Металургійний комбінат Азовсталь в позовній заяві від 19.08.2020№01.02.04-5/126 і на час подання відзиву вимога розглядалась Господарським судом Донецької області в межах справи №905/1554/20.

На підтвердження вказаних доводів апелянт надає до суду апеляційної інстанції копію рішення Господарського суду Донецької області по справі №905/1554/20 за позовом ПрАТ МК Азовсталь до АТ Українська залізниця в особі регіональної філії Донецька залізниця про стягнення штрафу у розмірі 217119,92 грн.

З матеріалів справи вбачається, що 01.10.2020 відповідачем було надано до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, в якому він зазначав, що вимога позивача про стягнення штрафу в розмірі 2233,60 грн по залізничній накладній №3477399 вже розглядається Господарським судом Донецької області в межах справи №905/1554/20.

Надаючи оцінку вказаним доводам відповідача, суд першої інстанції зазначив, що посилання відповідача на те, що стягнення штрафу за порушення АТ Укрзалізниця строку доставки вантажу за залізничною накладною №3477399 заявлено позивачем в межах даної справи повторно та розглядається на даний час в межах іншої господарської справи №905/1554/20 не знайшли свого підтвердження, оскільки вимоги за залізничною накладною №3477399 позивачем в межах даної справи не заявлялися.

Колегія суддів зазначає, що статтею 165 ГПК України встановлено право відповідача надати відзив на позовну заяву в якому він викладає заперечення проти позову (ч. 1 ст. 165 ГПК України). Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 165 ГПК України до відзиву додаються докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем.

Відповідно до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з приписами статті 74 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В той же час, відповідачем до відзиву не було надано доказів, які б підтверджували наведені ним у відзиві доводи з приводу розгляду Господарським судом Донецької області в межах справи №905/1554/20 спірної накладної №3477399 не зважаючи на те, що АТ Українська залізниця було відповідачем у даній справі.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Так, за приписами ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

В апеляційній скарзі апелянт підтверджує факт того, що АТ Українська залізниця у відзиві на позовну заяву зазначено неправильний та неповний номер накладної (через технічну помилку (описку) не зазначено останню цифру накладної), а правильний номер накладної №34773994, стягнення за якою вже було предметом розгляду у справі №905/1554/20. Разом з тим, вказані доводи не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції в цій частині, оскільки, по- перше, місцевим судом надано оцінку доводам АТ Українська залізниця саме по накладній №3477399, по-друге, скаржник не навів об`єктивних обставин, що заважали йому підтвердити такі доводи під час розгляду справи у суді першої інстанції, по- третє, зазначені скаржником обставини стосовно допущеної технічної помилки (описки) наведено лише в апеляційній скарзі, які не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції.

Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків місцевого господарського суду, тому в оскаржуваній частині рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права та підлягає залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статями 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ в особі Регіональної філії Донецька залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця, м.Лиман, Донецька область залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 27.10.2020 по справі №905/1634/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 03.02.2021

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя Т.Д. Геза

Суддя Л.М. Здоровко