ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2021 р. Справа №914/1542/20

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів:

головуючий суддя Желік М.Б.

судді Скрипчук О.С.

Кравчук Н.М.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО №82/784 від 19.10.2020 (вх.ЗАГС №01-05/3033/20 від 27.10.2020)

на рішення Господарського суду Львівської області від 01.10.2020 (суддя Коссак С.М.)

у справі № 914/1542/20

за позовом: Львівського міського комунального підприємства Львівтеплоенерго, м. Львів

до відповідача: Акціонерного товариства ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО, м. Львів

про стягнення 157 167,67 грн. заборгованості

без виклику сторін

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 01.10.2020 у справі №914/1542/20 позов задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО на користь Львівського міського комунального підприємства Львівтеплоенерго основний борг в сумі 151 829,90 грн., пеню в розмірі 4070,63грн., 3% річних в сумі 662,63 грн., інфляційні втрати в сумі 571,90 грн., та 2357,02 грн. судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням скаржник звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 01.10.2020 у справі №914/1542/20 та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення боргу за договором №5085/Р від 01.10.2002.

Апеляційна скарга мотивована тим, що договір №5085/Р від 01.10.2002 постачання теплової енергії, на підставі якого позивач заявив до стягнення заборгованість, є фіктивним, оскільки такий від імені АТ «ДТЕК Західенерго» підписано не виконавчим органом товариства, як це передбачено статутом, а директором підприємства «Львівенергоспецремонт» Жиліним В.Д. на підставі довіреності, виданої генеральним директором товариства під впливом помилки.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.10.2020 справу №914/1542/20 передано до розгляду колегії суддів у наступному складі: Желік М.Б. - головуючий суддя (суддя-доповідач), члени колегії Кравчук Н.М., Скрипчук О.С.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 02.11.2020 відмовлено задоволенні клопотання АТ «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» про відстрочення сплати судового збору, апеляційну скаргу залишено без руху, апелянта зобов`язано протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху усунути недоліки апеляційної скарги, а саме надати оригінали доказів сплати судового збору у розмірі 3 535.54 грн.

10.11.2020 на адресу суду надійшло клопотання №82/391 від 10.11.2020 про усунення недоліків, а саме про долучення до апеляційної скарги доказів сплати судового збору в розмірі 3 535.54 грн.

Також у клопотанні №82/391 від 10.11.2020 апелянт повідомив суд про повну оплату заборгованості за договором №5085/Р від 01.10.2020, яка була предметом позову, просив скасувати повністю рішення Господарського суду Львівської області від 01.10.2020 у справі №914/1542/20 та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, сплачений судовий збір повернути АТ «ДТЕК Західенерго». До клопотання додано копії платіжних доручень та акту звірки за договором №5085/Р від 01.10.2020, докази відправлення копії клопотання з додатками позивачу.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 30.11.2020 відкрито апеляційне провадження в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи та призначено судове засідання на 16.12.2020. Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 16.12.2020 розгляд справи відкладено на 27.01.2020 у зв`язку з поданням позивачем клопотання про ознайомлення з матеріалами справи для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Станом на 27.01.2020 позивач правом відзиву на апеляційну скаргу не скористався, заперечень щодо клопотання апелянта про закриття провадження у справі не надав.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши апеляційну скаргу, а також клопотання скаржника про закриття провадження у справі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що клопотання про закриття провадження підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.

ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулось до Господарського суду Львівської області із позовом до АТ «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» про стягнення 157 167,67 грн. заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем у порушення умов договору №5085/Р від 01.10.2002 про надання послуг з постачання теплової енергії в гарячій воді не здійснив своєчасної та повної оплати послуг за теплову енергію в гарячій воді, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 151 829,90 грн. по оплаті послуг за теплову нергію. Також за неналежне виконання грошових зобов`язань позивач здійснив нарахування відповідачеві 673,43 грн. 3% річних, 571,90 грн. інфляційних втрат та 4092,44грн. пені.

Відповідач під час розгляду справи в суді першої інстанції відзиву на позовну заяву не подав.

В оскарженому рішенні місцевий господарський суд дійшов висновків про те, що позовні вимоги про стягнення 151 829,90 грн. основного боргу є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, також стягненню підлягає пеня в сумі 4070,63 грн., 571,90грн. інфляційних нарахувань, 3 % річних в сумі 662,63 грн, в частині стягнення 21,81грн. пені та 10,80 грн. 3 % річних слід відмовити.

Як вбачається з матеріалів справи, між ЛМКП «Львівтеплоенерго» (теплопостачальна організація) та Відкритим акціонерним товариством «Західенерго» (споживач) 01.10.2002р. було укладено договір про постачання теплової енергії в гарячій воді №5085/Р (надалі Договір), відповідно до умов п. 1 якого теплопостачальна організація бере на себе зобов`язання постачати споживачу теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач зобов`язується отримувати та оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Пунктом 2.1. договору встановлено, що теплова енергія постачається споживачу в обсягах згідно з додатком № 1 до цього договору у вигляді гарячої води на такі потреби: опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону; гаряче водопостачання - протягом року відповідно до графіка, затвердженого органами місцевої влади.

Облік споживання гарячого водопостачання і теплової енергії для опалення проводиться за приладами обліку при їх наявності, а при відсутності - розрахунковим способом (п. 5.1. договору).

Згідно з п. 3.2.2 договору, споживач зобов`язується виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені даним договором.

За умовами пунктів 6.1., 6.2., 6.3. договору, розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться у грошовій формі, відповідно до встановлених тарифів та іншими незабороненими чинним законодавством формами. Розрахунковим періодом є календарний місяць. Споживач до 15-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, сплачує теплопостачальній організації вартість фактично спожитої теплової енергії.

Приписами п. 7.2.3. договору передбачено, що за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію споживач сплачує теплопостачальній організації пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 10.1. договору, такий набирає чинності з дня його підписання (01.10.2002р.) та діє до 01.10.2003р.

Пунктами 10.3. та 10.4. договору передбачено, що припинення дії договору не звільняє споживача від обовязку повної сплати спожитої теплової енергії, а договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін.

На виконання договірних зобов`язань позивачем надано відповідачу послуги з постачання теплової енергії в обсягах, погоджених сторонами згідно додатку № 1 до Договору.

У зв`язку з неналежним виконанням обов`язку з оплати наданих позивачем послуг з постачання теплової енергії для гарячого водопостачання, відповідач за період з 01.08.2018 по 31.03.2020 заборгував позивачу 151 829,90 грн., що підтверджується інформацією щодо споживача АТ ДТЕК Західенерго та актом звірки розрахунків, який належним чином надісланий споживачу, що підтверджується списком відправки рекомендованих листів №9,10.

Крім того, позивачем на суму боргу нараховано 4092,44грн. пені, 571,90грн. інфляційних втрат та 673,43грн. 3 % річних.

Із матеріалів справи вбачаються наступні фактичні обставини спору.

Відповідно до статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із ч.1 ст.275 ГК України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ч.6 ст.276 ГК України, розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору, який може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів (ч. 7 ст. 276 ГК України).

У відповідності із ст. 193 ГК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як вірно встановив суд першої інстанції, позивач на виконання укладеного сторонами про постачання теплової енергії в гарячій воді №5085/Р від 01.10.2002 надав відповідачу послуги з постачання теплової енергії, натомість, відповідач умов договору щодо оплати до 15-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, позивачу вартості спожитої теплової енергії в спірному періоді не дотримав.

Враховуючи наведені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновками про те, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості за поставлену теплову енергію на суму 151 829,90 грн. є обґрунтованою, підтверджується долученими до матеріалів справи доказами та підлягає задоволенню.

Окрім того, позивачем заявлено до стягнення пеню, 3% річних та інфляційні нарахування.

У пункті 7.2.3. договору передбачено, що за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію споживач сплачує теплопостачальній організації пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перевірку розрахунків позивача, апеляційний суд погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що стягненню підлягає пеня в сумі 4070,63 грн. 3 % річних в сумі 662,63 грн. та 571,90 грн. інфляційних втрат, водночас, в частині стягнення 21,81грн. пені та 10,80 грн. 3 % річних слід відмовити.

Відтак колегія суддів вважає, що рішення суду першоїі снтанції є законним та обгрунтованим.

У клопотанні №82/391 від 10.11.2020 апелянт повідомив суд про повну оплату заборгованості за договором №5085/Р від 01.10.2020, яка була предметом позову, просив скасувати повністю рішення Господарського суду Львівської області від 01.10.2020 у справі №914/1542/20 та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, сплачений судовий збір повернути АТ «ДТЕК Західенерго».

На підтвердження повного погашення суми боргу відповідач подав суду акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2020 по 05.11.2020 за договором №5085/Р від 01.10.2002, відповідно до якого за даними обліку АТ «ДТЕК Західенерого» дебет становить 212 157,71 грн., кредит 209 902,97 грн., сальдо на 05.11.2020 8 341,47 грн.

Вказаний акт звірки містить відомості та підписаний лише зі сторони АТ «ДТЕК Західенерого», відтак не може бути належним доказом у справі.

Окрім того, апелянт надав суду копії наступних платіжних доручень на загальну суму 212 157,71 грн., в яких платником зазначено АТ «ДТЕК Західенерого», а отримувачем ЛМКП «Львівтеплоенерго»:

№1763944 від 15.10.2020 на суму 8155,04 грн., призначення платежу приєднане теплове навантаження 09.2020 за договором №5085Р-9 від 01.10.2002;

№1763945 від 15.10.2020 на суму 7180,24 грн., призначення платежу - приєднане теплове навантаження 09.2020 за договором №5085Р-9 від 01.10.2002;

№1785190 від 29.10.2020 на суму 39 471,96 грн., призначення платежу теплопостачання за 12.2019 за договором №5085Р-9 від 01.10.2002;

№1785195 від 29.10.2020 на суму 8155,04 грн., призначення теплове навантаження за 07.2020 за договором №5085Р-9 від 01.10.2002;

№1785191 від 29.10.2020 на суму 34778,26 грн., призначення платежу теплопостачання за 02.2020 за договором №5085Р-9 від 01.10.2002;

№1785194 від 29.10.2020 на суму 29 438,64 грн., призначення платежу теплопостачання за 03.2020 за договором №5085Р-9 від 01.10.2002;

№1785193 від 29.10.2020 на суму 8155,04 грн., призначення платежу приєднане теплове навантаження за 06.2020 за договором №5085Р-9 від 01.10.2002;

№1785188 від 29.10.2020 на суму 37 552,88 грн. призначення платежу електропостачання за 01.2020 за договором №5085Р-9 від 01.10.2002;

№1785187 від 29.10.2020 на суму 10643,77 грн., призначення платежу теплопостачання за 11.2019 за договором №5085Р-9 від 01.10.2002;

№1785189 від 29.10.2020 на суму 8 155,04 грн., призначення платежу приєднане теплове навантаження за 05.2020 за договором №5085Р-9 від 01.10.2002;

№1785192 від 29.10.2020 на суму 8155,04 грн., призначення платежу приєднане теплове навантаження за 08.2020 за договором №5085Р-9 від 01.10.2002;

№1785186 від 29.10.2020 на суму 12 316,76 грн., призначення платежу теплопостачання за 04.2020 за договором №5085Р-9 від 01.10.2002.

Із частини перелічених платіжних доручень вбачається, що відповідач оплатив основну суму боргу за період з 01.08.2018 по 31.03.2020 в розмірі 151 885,51 грн. (платіжні доручення №1785190 від 29.10.2020 на суму 39 471,96 грн., №1785191 від 29.10.2020 на суму 34778,26 грн., №1785194 від 29.10.2020 на суму 29 438,64 грн., №1785187 від 29.10.2020 на суму 10643,77 грн.), решта платіжних доручень підтверджує здійснення поточних оплат за договором №5085Р-9 від 01.10.2002 за квітень вересень 2020 року, які не входять до спірного періоду.

Водночас, апелянт не надав доказів погашення заборгованості за рішенням суду в частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідно до вимог ч.1 ст.278 ГПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку із залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 226 та 231 цього Кодексу.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи наведені норми процесуального закону, те, що апелянт після прийняття Господарським судом Львівської області рішення в справі №914/1542/20 01.10.2020 погасив основну заборгованість за спірний період, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про часткове скасування оскарженого рішення, а саме в частині суми основного боргу та закриття провадження у справі в цій частині.

Разом з цим, в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат, пені та трьох відсотків річних, оскаржене рішення слід залишити без змін.

Щодо клопотання апелянта про повернення сплаченого судового збору, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Відповідно до ч.4 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.

Оскільки клопотання апелянта про закриття провадження у справі підлягає задоволенню частково, а добровільна сплата спірної основної заборгованості після подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції свідчить про визнання відповідачем позову, колегія суддів вважає за можливе повернути апелянту 50 відсотків судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги відповідно до платіжного доручення №1789683 від 05.11.2020, а саме в розмірі 1767,77 грн. (50% від 3535,54 грн.).

Зарахування до спеціального фонду державного бюджету України сплаченого апелянтом судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до платіжного доручення №1789683 від 05.11.2020 в розмірі 3535,54 грн. підтверджується випискою, сформованою в Автоматизованій сиситемі діловодства суду від 06.11.2020.

У відповідності до положень ч.5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення постанови у цій справі є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 86, 231, 269, 270, 275, 278, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Клопотання Акціонерного товариства «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» №82/391 від 10.11.2020 (вх.ЗАГС №01-04/6576/20 від 27.10.2020) - задоволити частково.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 01.10.2020 у справі №914/1542/20 в частині стягнення з Акціонерного товариства «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» основного боргу в сумі 151 829,90 грн. скасувати.

3. Закрити в провадження у справі №914/1542/20 в частині стягнення основного боргу в сумі 151 829,90 грн.

4. В решті рішення Господарського суду Львівської області від 01.10.2020 у справі №914/1542/20 залишити без змін.

5. Повернути Акціонерному товариству «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» (79026, м. Львів, вулиця Козельницька, буд. 15, ідентифікаційний код 23269555) з Державного бюджету України (УДКСУ у Личаківському районі м. Львова код за ) судовий збір в розмірі 1767 грн. 77 коп. (тисячу сімсот шістдесят сім гривень сімдесят сім копійок), сплачений згідно з платіжним дорученням №1789683 від 05.11.2020 на суму 3535,54 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.

Повний текст постанови складено 08.02.2021.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Скрипчук О.С.

суддя Кравчук Н.М.