ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2021 р. Справа№ 911/1609/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Євсікова О.О.

суддів: Ходаківської І.П.

Корсака В.А.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження

без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Княжицьке"

на рішення Господарського суду Київської області від 01.09.2020 (повний текст складений 13.10.2020)

у справі № 911/1609/20 (суддя Рябцева О.О.)

за позовом Адвокатського бюро "Василика В.В."

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Княжицьке"

про стягнення 16.347,16 грн,

В С Т А Н О В И В:

Позивач з урахуванням заяви від 23.07.2020 про зменшення розміру позовних вимог звернуся до місцевого суду з позовом про стягнення 3.920,41 грн інфляційних втрат та 3.541,01 грн 3% річних, нарахованих на заборгованість за рішенням Господарського суду Київської області від 02.09.2013 у справі №911/2547/13, а також 4.668,78 грн інфляційних втрат та 4.216,96 грн 3% річних, нарахованих на заборгованість за рішенням Господарського суду Київської області від 17.09.2013 у справі №911/2670/13, всього 16.347,16 грн.

Рішенням Господарського суду Київської області від 01.09.2020 позов задоволено частково: стягнуто із Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Княжицьке" на користь Адвокатського бюро "Василика В.В." 8.433,63 грн (вісім тисяч чотириста тридцять три грн 63 коп) інфляційних втрат, 6.820,98 грн (шість тисяч вісімсот двадцять грн 98 коп) 3% річних та 1.961,51 грн (одну тисячу дев`ятсот шістдесят одну грн 51 коп) судового збору.

В іншій частині позову відмовлено.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що наявними у справі належними письмовими доказами є доведеним факт прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання у задоволеній судом частині.

Не погодившись із прийнятим рішенням, СТОВ "Княжицьке" подало до Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, у якій просить рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.11.2020 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Ходаківська І.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.11.2020 апеляційну скаргу СТОВ "Княжицьке" на рішення Господарського суду Київської області від 01.09.2020 у справі № 911/1609/20 залишено без руху; надано СТОВ "Княжицьке" строк десять днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме, надання доказів сплати судового збору в сумі 1 051,00 грн у встановленому порядку.

Від СТОВ "Княжицьке" надійшла заява з доданими до неї доказами сплати судового збору (фіскальний чек від 20.11.2020).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.12.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Княжицьке" на рішення Господарського суду Київської області від 01.09.2020 у справі №911/1609/20. розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що місцевий суд не надав належної оцінки тому, що СТОВ «Княжицьке» перебуває у стані припинення з 11.11.2013, для реєстрації кредиторів та кредиторської заборгованості був наданий строк два місяці - до 12.01.2014, всі майнові вимоги кредиторів, які заявлені за межами двомісячного терміну, встановленого для реєстрації кредиторів та кредиторської заборгованості, вважаються погашеними.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач проти задоволення апеляційної скарги заперечив, зазначив, що рішення місцевого суду прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, і просив залишити вказане рішення без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як підтверджується матеріалами справи та встановлено місцевим судом, рішенням господарського суду Київської області від 02.09.2013 у справі №911/2547/13, яке набрало законної сили, позов задоволено частково, з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Княжицьке" на користь Адвокатського об`єднання „Адвокатська контора „Василик і Євстігнєєв" стягнуто 120.000,00 грн боргу за надані згідно з договором про надання юридичної допомоги №2-К/10-ап від 01.07.2010 юридичні послуги, який виник з 11.09.2011 по 10.06.2013, 5.135,08 грн пені, 3.454,29 грн 3% річних та 2.571,78 грн судового збору, у задоволенні решти позову відмовлено.

16.09.2013 на виконання рішення Господарського суду Київської області від 02.09.2013 у справі №911/2547/13 видано наказ.

Рішенням Господарського суду Київської області від 17.09.2013 у справі №911/2670/13, яке набрало законної сили, позовні вимоги задоволено, стягнуто з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Княжицьке" на користь Адвокатського об`єднання "Адвокатська контора "Василик і Євстігнєєв" 224.500,50 грн інфляційних втрат, 101.67,08 грн 3% річних та 4.687,84 грн судового збору.

На виконання зазначеного рішення видано наказ №911/2670/13 від 07.10.2013.

На підставі наказів №911/2547/13 від 16.09.2013 та №911/2670/13 від 07.10.2013 відділом Державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції було відкрито виконавчі провадження №39933761 та №40158588.

10.02.2014 між Адвокатським об`єднанням "Адвокатська контора "Василик та Євстігнєєв" (первісний кредитор) та ОСОБА_1 (новий кредитор) укладений договір №01 про відступлення прав вимоги (заміну кредитора у зобов`язанні), згідно якого первісний кредитор відступив новому кредитору право вимоги боргу СТОВ "Княжицьке" у розмірі 39.776,16 грн, які належать первісному кредитору на підставі рішення Господарського суду Київської області у справі №911/2547/13 від 02.09.2013.

05.11.2013 між Адвокатським об`єднанням "Адвокатська контора "Василик та Євстігнєєв" (первісний кредитор) та ОСОБА_2 (новий кредитор) укладений договір про відступлення права вимоги, згідно якого первісний кредитор відступив, а новий кредитор набув право вимоги у розмірі 44.000,00 грн, належне первісному кредитору на підставі рішення Господарського суду Київської області від 02.09.2013 у справі №911/2547/13, боржником у якому є Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Княжицьке".

20.11.2013 між Адвокатським об`єднанням "Адвокатська контора "Василик та Євстігнєєв" (первісний кредитор) та ОСОБА_2 (новий кредитор) укладений договір про відступлення права вимоги №1, згідно якого первісний кредитор відступив, а новий кредитор набув право вимоги у розмірі 21.000,00 грн, належне первісному кредитору на підставі рішення Господарського суду Київської області від 02.09.2013 у справі №911/2547/13, боржником у якому є Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Княжицьке".

20.11.2013 між Адвокатським об`єднанням "Адвокатська контора "Василик та Євстігнєєв" (первісний кредитор) та ОСОБА_2 (новий кредитор) укладений договір про відступлення права вимоги №1, згідно якого первісний кредитор відступив, а новий кредитор набув право вимоги у розмірі 23.000,00 грн, належне первісному кредитору на підставі рішення Господарського суду Київської області від 02.09.2013 у справі №911/2547/13, боржником у якому є Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Княжицьке".

В подальшому зазначені вище угоди були розірвані у добровільному порядку на підставі додаткових угод №1 від 10.02.2016 до кожного з договорів.

10.02.2014 між Адвокатським об`єднанням "Адвокатська контора "Василик та Євстігнєєв" (первісний кредитор) та ОСОБА_1 (новий кредитор) укладений договір про відступлення прав вимоги (заміну кредитора у зобов`язанні), згідно з яким первісний кредитор відступив новому кредитору право вимоги боргу СТОВ "Княжицьке" у розмірі 45.750,00 грн.

З огляду на те, що 10.02.2014 між Адвокатським об`єднанням "Адвокатська контора "Василик та Євстігнєєв" та ОСОБА_1 були укладені два договори відступлення права вимоги, у одному з яких визначено, що борг виник на підставі рішення у справі №911/2547/13, місцевий суд, з урахуванням пояснень сторін, дійшов обґрунтованого висновку, що договором про відступлення прав вимоги (заміну кредитора у зобов`язанні) від 10.02.2014 сторони визначили, що борг у розмірі 45.750,00 грн виник на підставі рішення Господарського суду Київської області від 17.09.2013 у справі №911/2670/13.

17.02.2014 між Адвокатським об`єднанням "Адвокатська контора "Василик та Євстігнєєв" (первісний кредитор) та ОСОБА_3 (новий кредитор) укладений договір про відступлення прав вимоги (заміну кредитора у зобов`язанні), згідно якого первісний кредитор відступив новому кредитору право вимоги боргу СТОВ "Княжицьке" у розмірі 85.000,00 грн з основної суми боргу, визначеної за рішенням Господарського суду Київської області від 17.09.2013 у справі №911/2670/13.

Таким чином позивач має право вимоги заборгованості за рішенням Господарського суду Київської області від 02.09.2013 у справі №911/2547/13 у розмірі 91.384,99 грн (131.161,15 грн (загальна сума боргу, що підлягає стягненню за рішенням від 02.09.2013 у справі № 911/2547/13) - 39.776,16 грн (сума згідно договору відступлення права вимоги №01 від 10.02.2014) та за рішенням Господарського суду Київської області від 17.09.2013 у справі №911/2670/13 у розмірі 108.829,42 грн (239.579,42 грн (загальна сума боргу, що підлягає стягненню за рішенням від 17.09.2013 у справі №911/2670/13) - 45.750,00 грн (сума згідно договору відступлення права вимоги від 10.02.2014) - 85.000,00 грн (сума згідно договору відступлення права вимоги від 17.02.2014)).

Вище зазначені обставини встановлені рішенням Господарського суду Київської області від 09.03.2016 у справі №911/5354/15 та рішенням від 01.07.2019 у справі №911/1067/19 за позовом Адвокатського бюро "Василика В.В." до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Княжицьке" про стягнення 104.532,65 грн, з яких: 11.692,41 грн інфляційних втрат, 3.615,41 грн 3% річних та 2.972,67 грн пені за рішенням Господарського суду Київської області від 02.09.2013 у справі №911/2547/13; 14.753,39 грн інфляційних втрат, 4.561,89 грн 3% річних та 3.750,89 грн пені за рішенням Господарського суду Київської області від 17.09.2013 у справі №911/2670/13; 21.844,23 грн інфляційних втрат, 6.754,45 грн 3% річних та 5.553,65 грн пені за рішенням Господарського суду Київської області від 09.03.2016 у справі №911/5354/15; 9.723,68 грн інфляційних втрат, 3.622,32 грн 3% річних та 15.687,66 грн пені за рішенням Господарського суду Київської області від 08.12.2017 у справі №911/3438/17.

Крім того рішенням Господарського суду Київської області від 01.07.2019 у справі №911/1067/19 позов задоволено частково: стягнуто із Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Княжицьке" на користь Адвокатського бюро "Василика В.В." 11.692,41 грн інфляційних втрат, 3.615,41 грн 3% річних за рішенням Господарського суду Київської області від 02.09.2013 у справі №911/2547/13 та 14.753,39 грн інфляційних втрат, 4.561,89 грн 3 % річних за рішенням Господарського суду Київської області від 17.09.2013 у справі №911/2670/13 та 636,27 грн судового збору; в решті позовних вимог відмовлено.

Вказане рішення набрало законної сили.

Згідно з ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Господарського суду Київської області від 01.07.2019 у справі №911/1067/19 також встановлено, що у відділі Державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції перебувають на виконанні чотири виконавчі провадження, у тому числі №47354356, відкрите на підставі наказу № 911/2547/13 від 16.09.2013, № 47354131, відкрите на підставі наказу №911/2670/13 від 07.10.2013.

Також рішенням Господарського суду Київської області від 01.07.2019 у справі №911/1067/19 було встановлено, що на момент прийняття вказаного судового рішення відповідач рішення Господарського суду Київської області від 02.09.2013 у справі №911/2547/13 та рішення Господарського суду Київської області від 17.09.2013 у справі №911/2670/13 не виконав, заборгованість перед позивачем не оплатив.

Отже вказаним рішенням встановлено факт невиконання відповідачем рішення від 02.09.2013 у справі №911/2547/13 та рішення від 17.09.2013 у справі №911/2670/13.

Предметом позову у даній справі є вимоги про стягнення з відповідача 8.589,19 грн інфляційних втрат та 7.757,97 грн 3% річних, з яких:

- 3.920,41 грн інфляційних втрат за період з березня 2019 року по липень 2020 року, 3.541,01 грн 3% річних за період з 09.04.2019 по 23.07.2020 на суму боргу 91.384,99 грн за рішенням Господарського суду Київської області від 02.09.2013 у справі №911/2547/13;

- 4.668,78 грн інфляційних втрат за період з березня 2019 року по липень 2020 року, 4.216,96 грн 3% річних за період з 09.04.2019 по 23.07.2020 на суму боргу 108.829,42 грн за рішенням Господарського суду Київської області від 17.09.2013 у справі №911/2670/13.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вже зазначалось, рішенням господарського суду Київської області від 01.07.2019 у справі №911/1067/19 встановлено, що позивач має право вимоги заборгованості у сумі 91.384,99 грн за рішенням Господарського суду Київської області від 02.09.2013 у справі №911/2547/13 та у сумі 108.829,42 грн за рішенням Господарського суду Київської області від 17.09.2013 у справі №911/2670/13.

Рішенням Господарського суду Київської області від 01.07.2019 у справі №911/1067/19 з СТОВ "Княжицьке" на користь АБ "Василика В.В." стягнуто 11.692,41 грн інфляційних втрат за період з 15.11.2017 по 28.02.2019, 3.615,41 грн 3% річних за період з 15.11.2017 по 08.04.2019 за рішенням Господарського суду Київської області від 02.09.2013 у справі №911/2547/13; 14.753,39 грн інфляційних втрат за період з 15.11.2017 по 28.02.2019, 4.561,89 грн 3% річних за період з 15.11.2017 по 08.04.2019 за рішенням Господарського суду Київської області від 17.09.2013 у справі № 911/2670/13.

Як зазначено у п. 7.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

Право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, враховуючи положення частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Оскільки рішенням Господарського суду Київської області від 01.07.2019 у справі № 911/1067/19 було стягнуто з СТОВ "Княжицьке" на користь АБ "Василика В.В." інфляційні втрати по 28.02.2019 включно на заборгованість за рішеннями Господарського суду Київської області від 02.09.2013 у справі №911/2547/13 та від 17.09.2013 у справі № 911/2670/13, то позивач має право на стягнення інфляційних втрат з березня 2019 року.

Позивач просить стягнути з відповідача 3.920,41 грн інфляційних втрат за період з березня 2019 року по липень 2020 року (при цьому розрахунок здійснює по травень 2020 року) та 3.541,01 грн 3% річних за період з 09.04.2019 по 23.07.2020, нарахованих на суму боргу 91.384,99 грн, за рішенням господарського суду Київської області від 02.09.2013 у справі № 911/2547/13; 4.668,78 грн інфляційних втрат за період з березня 2019 року по липень 2020 року (при цьому розрахунок здійснено по травень 2020 року) та 4.216,96 грн 3% річних за період з 09.04.2019 по 23.07.2020, нарахованих на суму боргу 108.829,42 грн, за рішенням Господарського суду Київської області від 17.09.2013 р. у справі № 911/2670/13.

До складу заборгованості у сумі 91.384,99 грн, на яку позивач здійснив нарахування інфляційних втрат та 3% річних, входить і пеня у сумі 5.135,08 грн, яку стягнуто рішенням Господарського суду Київської області від 02.09.2013 у справі № 911/2547/13.

Відповідно до абз. 4 п. 7.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" у разі коли судовим рішенням з боржника стягнуто суму неустойки (штрафу, пені), то правова природа відповідної заборгованості саме як неустойки у зв`язку з прийняттям такого рішення залишається незмінною, і тому на неї в силу припису частини другої статті 550 ЦК України проценти не нараховуються. При цьому обов`язок сплатити суму неустойки (штрафу, пені) за невиконання зобов`язання не є зобов`язанням в розумінні положень частини першої статті 509 ЦК, а отже відсутні підстави і для застосування до цих правовідносин статті 625 ЦК України.

З огляду на викладене місцевий суд дійшов вірного висновку про безпідставність нарахування позивачем інфляційних втрат та 3% річних на суму пені у розмірі 5.135,08 грн, стягнуту рішенням Господарського суду Київської області від 02.09.2013 у справі №911/2547/13.

Відтак позивач має право на нарахування інфляційних втрат та 3% річних на заборгованість у сумі 86.249,91 грн (91.384,99 грн - 5.135,08 грн.) за рішенням Господарського суду Київської області від 02.09.2013 у справі №911/2547/13 та на заборгованість у сумі 108.829,42 грн за рішенням Господарського суду Київської області від 17.09.2013 у справі №911/2670/13.

Відповідно до вірного розрахунку, здійсненого місцевим судом, сума 3% річних, нарахованих на заборгованість відповідача у сумі 86.249,91 грн за рішенням Господарського суду Київської області від 02.09.2013 у справі №911/2547/13 за період з 09.04.2019 по 23.07.2020, становить 2.604,02 грн, яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача; розрахунок 3% річних, нарахованих на заборгованість відповідача у сумі 108.829,42 грн за рішенням Господарського суду Київської області від 17.09.2013 у справі №911/2670/13, є арифметично вірним, отже 3% річних підлягають задоволенню у сумі 4.216,96 грн.

Відтак вимога позивача про стягнення 3% річних у сумі 7.757,97 грн підлягає частковому задоволенню у сумі 6.820,98 грн (2.604,02 грн + 4.216,96 грн).

Відповідно до вірного розрахунку, здійсненого місцевим судом, сума інфляційних втрат, нарахованих на заборгованість відповідача у сумі 86.249,91 грн за рішенням Господарського суду Київської області від 02.09.2013 у справі №911/2547/13 за період з березня 2019 року по травень 2020 року включно, становить 3.764,85 грн, яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача; сума інфляційних втрат, нарахованих на заборгованість відповідача у сумі 108.829,42 грн за рішенням Господарського суду Київської області від 17.09.2013 у справі №911/2670/13 за період з березня 2019 року по травень 2020 року включно (в межах заявлених позивачем вимог про стягнення інфляційних втрат), є більшою від заявленої позивачем, однак стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 4.668,78 грн інфляційних втрат в межах заявлених позовних вимог.

Відтак вимога позивача про стягнення інфляційних втрат у сумі 8.589,19 грн підлягає частковому задоволенню у сумі 8.433,63 грн (3.764,85 грн + 4.668,78 грн).

Відповідач у поданих запереченнях проти позову зазначав, що він з 11.11.2013 перебуває у стані припинення та в розпорядженні ліквідаційної комісії з припинення відсутні грошові кошти і майно, за рахунок яких було б можливо погасити кредиторську заборгованість або ініціювати початок процедури банкрутства, тому заборгованість перед АБ "Василика В.В." вважається погашеною і майнові претензії до СТОВ "Княжицьке" розглядатись не будуть з огляду на безперспективність їх погашення.

Вказані доводи відповідача місцевий суд підставно не взяв до уваги, оскільки обов`язок відповідача виконати зобов`язання не ставиться в залежність від перебування його у процесі припинення, адже зобов`язання відповідно до та ст. 599 ЦК України припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Також відповідно до ч. 4 ст. 112 ЦК України вимоги кредитора, заявлені після спливу строку, встановленого ліквідаційною комісією для їх пред`явлення, задовольняються з майна юридичної особи, яку ліквідовують, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, заявлених своєчасно.

В апеляційній скарзі апелянт також зазначає, що місцевий суд не надав належної оцінки тому, що СТОВ «Княжицьке» перебуває у стані припинення з 11.11.2013, для реєстрації кредиторів та кредиторської заборгованості був наданий строк два місяці - до 12.01.2014, всі майнові вимоги кредиторів, які заявлені за межами двомісячного терміну, встановленого для реєстрації кредиторів та кредиторської заборгованості, вважаються погашеними.

Такі доводи апелянта колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки чинне законодавство не містить положень, котрі передбачають, що майнові вимоги, які заявлені до боржника поза межами двомісячного строку з дня прийняття і державної реєстрації рішення про припинення, вважаються такими, що задоволені.

Водночас відповідно до ч. 4 ст. 112 ЦК України вимоги кредитора, заявлені після спливу строку, встановленого ліквідаційною комісією для їх пред`явлення, задовольняються з майна юридичної особи, яку ліквідують, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, заявлених вчасно.

Тому майнові вимоги до СТОВ «Княжицьке», які заявлені за межами двомісячного строку з дня прийняття і державної реєстрації рішення про припинення, підлягають задоволенню.

Крім того встановлення відповідачем строку заявлення кредиторських вимог аж ніяк не унеможливлює виникнення нових вимог після відповідної дати.

Враховуючи усе викладене вище, колегія судів погоджується з місцевим судом, що позовні вимоги Адвокатського бюро "Василика В.В." підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст.ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, колегія суддів вважає, що рішення та додаткове рішення місцевого прийняті з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень, викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржник не надав суду апеляційної інстанції.

У справі, що розглядається, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції надав вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення та додаткове рішення господарського суду першої інстанції відповідають чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для їх скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Княжицьке" на рішення Господарського суду Київської області від 01.09.2020 у справі №911/1609/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 01.09.2020 у справі №911/1609/20 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду Київської області матеріали справи №911/1609/20.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя О.О. Євсіков

Судді І.П. Ходаківська

В.А. Корсак