ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021 року м. Черкаси справа № 925/1114/19

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Нестеренко А.М., за участі представників сторін: позивача - адвоката Колесника Ю.В., відповідача - Муштаєва О.В. за самопредставництвом (директор), адвоката Траченко І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, справу за позовом Державного підприємства «Херсонський морський торговельний порт» до Приватного підприємства «Жовтень-2000» про стягнення 231 147 грн. 12 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Державне підприємство «Херсонський морський торговельний порт» звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом до Приватного підприємства «Жовтень-2000» (далі - відповідач, а разом - сторони) про стягнення, на підставі укладеного сторонами договору № 151Р від 03.12.2018 року, 81446 грн. 25 коп. попередньої оплати, 24313 грн. 80 коп. пені, 12701 грн. 24 коп. 7% штрафу, 36289 грн. 25 коп. 20% штрафу, 76396 грн. 58 коп. процентів за користування коштами попередньої оплати, що разом становить 231147 грн. 12 коп., та відшкодування судових витрат.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем зобов`язання щодо порядку і терміну надання послуги, обумовленої договором № 151Р від 03.12.2018 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 19.09.2019 року відкрито провадження у справі № 925/1114/19 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач в особі свого представника 03.10.2019 року подав відзив на позов (вх. № 30127/19, т. 1 а.с. 82-87), в якому заперечував проти позову з мотивів необґрунтованості і безпідставності позовних вимог. За доводами відповідача спірні правовідносини сторін виникли із договору № 151Р від 03.12.2018 року, предметом якого є надання виконавцем і оплата замовником послуг, найменування, обсяги та вартість яких визначені додатками №№ 1 і 2 до договору, віднесені до договірних зобов`язань послуг, а не підряду, зокрема підряду на проведення проектних та пошукових робіт, про що стверджує позивач. Попередня оплата, про стягнення якої заявляє позивач, передбачена умовами діючого договору, відповідачем використана на забезпечення надання замовлених послуг, невикористана частина повернена. В разі встановлення неналежного виконання виконавцем умов договору, це може слугувати підставою його відповідальності за договором, а не стягнення її на підставі ст.ст. 1212, 1213 ЦК України. Результатом наданих послуг за договором є надані в термін з 03.12.2018 по 28.04.2019 року Звіт з оцінки впливу на довкілля (надалі - ОВД), звіт про громадське слухання та висновок з ОВД українською мовою. Доданими до відзиву на позов доказами підтверджується надання позивачу Звіту з ОВД, звіту про громадське слухання, позитивний висновок з ОВД відповідачем не отриманий не з його вини, а внаслідок протиправної бездіяльності Міністерства екології та природних ресурсів України, яка відповідачем оскаржувалась в порядку адміністративного судочинства. Згідно з ч. 2 ст. 903 ЦК України, у разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Відтак відсутність обумовленого договором результату надання послуг виникла не з вини виконавця, тому зобов`язує позивача виплатити відповідачу розумну плату за виконані послуги, відсутність вини виконавця виключає можливість застосування до нього позивачем спірних штрафних санкцій.

З метою додаткового обґрунтування відзиву на позов відповідач разом з відзивом подав суду:

клопотання про огляд електронних доказів, в якому просив провести в судовому засіданні огляд та ознайомлення із змістом опублікованих документів на вебсайті Реєстр ОВД на сторінці державного підприємства «Херсонський морський торговельний порт», справа № 4 за посиланням: htt://eia.menr.gov.ua/places/view/2384 (вх. № 31393/19, т. 1 а.с. 153-154);

клопотання про витребування у Міністерства екології та природних ресурсів України копії звіту про громадське обговорення та протоколу громадських слухань, усі отримані письмові зауваження і пропозиції громадськості, а також таблицю із зазначенням інформації про повне врахування, часткове врахування або обґрунтоване відхилення отриманих під час обговорення зауважень щодо планової діяльності державного підприємства «Херсонський морський торговельний порт», яке відбулось 01.04.2019 року в приміщенні Рибальчанської сільської ради, за адресою: 75621, вул. Набережна, 89, с. Рибальче, Голопристанський район, Херсонська обл (по справі в Реєстрі ОВД № 4) (вх. № 31392/19, т. 1 а.с. 149-150);

заяву про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 580/1945/19, що розглядається Черкаським окружним адміністративним судом (вх. № 30123/19, т. 1 а.с. 72-73);

заяву із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження (вх. № 29843/19, т. 1 а.с. 68-69).

Ухвалою суду від 15.10.2019 року за заявою відповідача призначено розгляд справи № 925/1114/19 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 15.11.2019 року.

Ухвалою суду від 15.11.2019 року (в протоколі судового засідання, яке проходило в режимі відеоконференції) відмовлено в задоволенні клопотань відповідача про зупинення провадження у справі (вх. № 30123/19 від 03.10.2019 року), витребування доказів (вх. № 31392/19 від 03.10.2019 року), задоволено клопотання відповідача про огляд електронних доказів (вх. № 31393/19 від 03.10.2019 року) та оголошено перерву в підготовчому засіданні до 05.12.2019 року.

Позивач в особі свого представника подав 19.11.2019 року відповідь на відзив (вх. № 35186/19, т. 1 а.с. 199-202), в якій спростовував доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, наполягав на задоволенні позову повністю з зазначених у ньому підстав, заявив про розподіл судових витрат в порядку, передбаченому ч. 8 ст. 129 ГПК України, до відповіді на відзив додав письмові докази, на які в ній посилався.

Відповідач в особі свого представника подав 04.12.2019 року заперечення на відповідь на відзив (вх. № 36970/19, т. 1 а.с. 227-233), у якому заперечив позовні вимоги та наполягав на зупиненні провадження у цій справі до набрання законної сили рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25.10.2019 року у справі № 580/1945/19.

В підготовчому засіданні 05.12.2019 року, яке проходило в режимі відеоконференції, у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі відмовлено, оголошено перерву в підготовчому засіданні до 13.12.2019 року.

Відповідач в особі свого представника подав 13.12.2019 року клопотання про призначення експертизи (вх. № 37948/19, т. 2 а.с. 4-6), в якому просив призначити експертизу на предмет визначення достатності результатів наданих послуг з оцінки впливу на довкілля планової діяльності з розробки Шабовського родовища піску державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт", наданих приватним підприємством "Жовтень-2000" для отримання висновку з оцінки впливу на довкілля відповідно до ст. 9 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля».

Ухвалою суду від 13.12.2019 року, за клопотанням відповідача, відкладено підготовче засідання на 21.01.2020 року.

Ухвалою суду від 21.01.2020 року зупинено провадження у справі № 925/1114/19 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 580/1954/19, зобов`язано сторін повідомити суд про результати розгляду справи № 580/1954/19 та надати суду судове рішення у зазначеній справі, що набрало законної сили.

Ухвалою суду від 08.04.2020 року поновлено провадження у справі, підготовче засідання призначено на 21.05.2020 року.

Ухвалою суду від 21.05.2020 року підготовче засідання відкладено на 25.06.2020 року.

Ухвалою суду від 25.06.2020 року підготовче провадження у справі № 925/1114/19 закрито, призначено справу до судового розгляду по суті на 06.08.2020 року.

Ухвалою суду від 06.08.2020 року відкладено розгляд справи по суті на 22.09.2020 року.

В судовому засіданні 22.09.2020 року, яке проходило в режимі відеоконференції, представник позивача позов з підстав та у розмірі, викладених у позовній заяві, підтримав і просив суд задовольнити повністю, представники відповідача позов не визнали і просили суд відмовити у його задоволенні повністю з підстав, викладених у їх заявах по суті справи та з процесуальних питань.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 240 ГПК України, судом підписано рішення без його проголошення, датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані ними заяви по суті справи, наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє частково з таких підстав.

Відповідно до Статуту, витягу з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивач - Державне підприємство «Херсонський морський торговельний порт», ідентифікаційний код юридичної особи 01125695 за організаційно-правовою формою є державним підприємством, заснованим на державній власності (т. 1 а.с. 33-49, 50-58).

Із Спеціального дозволу на користування надрами № 4980 від 20.05.2009, виданого Міністерством охорони навколишнього природного середовища, вбачається, що Державному підприємству Херсонський морський торговельний порт дозволено видобування піску Шабовського родовища, розташованого між селами Рибальче та Геройське в Голопристанському районі Херсонської області, родовище розробляється з 1989 року, термін дії спеціального дозволу до 05.11.2019 року (т. 1 а.с. 29-30).

03.12.2018 року позивачем - Державним підприємством «Херсонський морський торговельний порт», як замовником, укладено з відповідачем - Приватним підприємством «Жовтень-2000», як виконавцем, договір № 151р (а.с. 14-17, далі - договір № 151р від 03.12.2018 року), за умовами п.п. 1.1.-1.3. якого виконавець зобов`язався надати послуги з оцінки впливу на довкілля (надалі ОВД) планової діяльності з розробки Шабовського родовища пісків Державного підприємства «Херсонський морський торговельний порт» з метою підготовки документів для можливості продовження строку дії спеціального дозволу на користування надрами та у відповідності до вимог Постанови КМУ № 651 від 30.06.2011р. (далі - послуги), обумовлених наявністю у виконавця відповідних документів щодо досвіду виконання аналогічних послуг (не менше трьох за останні два роки). Замовник зобов`язався прийняти належним чином надані виконавцем послуги та провести за них оплату на умовах визначених даним договором. Найменування, обсяги та вартість послуг, що надаються виконавцем визначаються вимогами (Додаток № 1 до договору) та Кошторисом (Додаток № 2 до договору).

Сторони погодили усі істотні умови даного договору, зокрема, домовилися про таке:

п. 2.1. - термін надання послуг - з 03.12.2018 року по 28.04.2019 року включно (не більше 100 робочих днів);

п. 2.2. - результатом наданих послуг є звіт з ОВД, звіт про громадське слухання та висновок з ОВД українською мовою;

п. 2.4. - при завершенні надання послуг в строки обумовлені даним договором виконавець направляє замовнику по два екземпляри акту прийому-передачі наданих послуг. Замовник протягом 5-ти банківських днів із дня одержання документів зобов`язаний направити виконавцю підписаний акт прийому-передачі наданих послуг чи письмову мотивовану відмову від приймання послуг;

п. 3.1. - загальна вартість послуг та загальна вартість договору визначається на підставі кошторису (додаток № 2 до договору) і становить 200000 грн., в т.ч. ПДВ (20%) - 33333 грн. 33 коп.;

п. 3.2. - до початку надання послуг, але не раніше дати підписання даного договору, замовник сплачує виконавцю передоплату в розмірі 50% від загальної вартості послуг на підставі рахунку, виставленого виконавцем;

п. 3.3. - остаточний розрахунок здійснюється на підставі акту прийому-передачі наданих послуг, в термін 5 банківських днів з дня його підписання та на підставі рахунку (рахунку-фактури) виставленого виконавцем;

п.п. 4.1.1.-4.1.2. - замовник зобов`язаний зокрема своєчасно та в повному обсязі сплачувати за послуги, що надаються по даному договору; приймати надані виконавцем послуги згідно з актом прийому-передачі наданих послуг;

п. 4.2.1. - замовник має право достроково розірвати цей договір у разі невиконання зобов`язань виконавцем, повідомивши про це його у строк за 10 календарних днів;

п. 4.2.4. - замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не розпочав надавати послуги або надає їх настільки повільно, що закінчення їх у строк, зазначений у договорі, стає неможливим;

п.п. 4.3.1.-4.3.6. - виконавець зобов`язаний зокрема забезпечити надання послуг у строки, встановлені цим договором; інформувати в установленому порядку замовника про хід виконання зобов`язань за договором, обставини, що перешкоджають його виконанню, а також про заходи, необхідні для їх усунення;

п. 5.1. - виконавець відповідає за якість і обсяги наданих послуг, здає їх замовнику у встановлений термін відповідно до умов даного договору;

п. 5.3. - в разі порушення термінів надання послуг з вини виконавця, замовник має право стягнути з виконавця пеню в розмірі 0,1% від вартості ненаданих послуг за кожен день прострочення, а у випадку затримки надання послуг понад 30 днів - має право додатково стягнути штраф у розмір 7 % від вартості ненаданих послуг;

п. 5.4. - за неякісне надання послуг по даному договору замовник має право стягнути з виконавця штраф у розмірі 20% вартості неякісно наданих послуг;

п. 5.5. - за користування коштами, отриманими виконавцем в якості попередньої оплати, замовник нараховує 0,7% в день від суми передоплати від дня, коли послуги повинні бути надані, до дня фактичного надання послуг або повернення суми попередньої оплати;

п. 8.1. - договір набирає чинності з моменту підписання сторонами та діє до 28.04.2019 року включно;

п.п. 8.2, 8.3. - у випадку, якщо до закінчення строку дії договору, виконавець надав послуги, які складають предмет даного договору, не в повному обсязі, замовник не провів розрахунок за надані послуги, договір буде діяти до повного виконання таких зобов`язань.

До договору сторонами погоджено Додаток № 1 «Технічні вимоги. Вимоги до переліку робіт, що включає в себе послуги «Оцінка впливу на довкілля (ОВД) планової діяльності з розробки Шабовського родовища пісків державного підприємства «Херсонський морський торговельний порт» (т. 1 а.с. 18) та Додаток № 2 «Кошторис послуги «Оцінка впливу на довкілля (ОВД) планової діяльності з розробки Шабовського родовища пісків державного підприємства «Херсонський морський торговельний порт» на загальну суму 200000 грн. разом з ПДВ (т. 1 а.с. 19-20).

Платіжним дорученням № 8765 від 03.12.2018 року позивачем сплачено відповідачу 100000 грн. з призначенням платежу: «за послуги з ОВД планової діяльності з розробки Шабовського родовища (попередня оплата) згідно рахунку № 106/12-18 від 03.12.2018 року, договір № 151Р від 03.12.2018 року, у тому числі ПДВ 16666 грн. 67 коп.» (т. 1 а.с. 21).

За клопотанням відповідача в судовому засіданні досліджено електронні докази - реєстраційну справу ДП «Херсонський морський торговельний порт» номер 84 в Єдиному реєстрі з оцінки впливу на довкілля на сайті Міністерства екології та природних pecypciв України за посиланням: htt://eia.menr.gov.ua/places/view/2384 (далі - Реєстр), із якої вбачається, що в Реєстрі позивачем офіційно оприлюднено підготовлені відповідачем:

11.12.2018 повідомлення про планову діяльність, яка підлягає оцінці впливу на довкілля, та вимога про надання зауважень i пропозицій до планованої діяльності, обсягу досліджень та рівня деталізації інформації, що підлягає включенню до звіту з оцінки впливу на довкілля з ОВД, записи № 84/6775, № 84/6780;

30.01.2019 зауваження i пропозиції громадськості до планованої діяльності, обсягу досліджень, запис № 84/8140, та зауваження і пропозиції до обсягу досліджень органу влади, запис № 84/8141;

27.02.2019 звіт з ОВД, запис № 84/8849 та оголошення про початок громадських обговорень, запис № 84/8850;

29.05.2019 висновок з оцінки впливу на довкілля (рішення про відмову), запис № 84/11927.

Повідомлення про планову діяльність, яка підлягає оцінці впливу на довкілля, та вимога про надання зауважень i пропозицій до планованої діяльності, обсягу досліджень та рівня деталізації інформації, що підлягає включенню до звіту з оцінки впливу на довкілля з ОВД на паперових носіях 12.12.2018 року кур`єрською службою доставки направлені ДП «Херсонський морський торговельний порт», вручені адресату 13.12.2018 (т. 1 а.с. 98).

12.12.2018 року, за ініціативою відповідача, опубліковано повідомлення про планову діяльність, яка підлягає оцінці впливу на довкілля в газетах «Новий день» № 50 (5355) та «Голопристанський Bicник» № 50 (101767) від 13.12. 2018 року (т. 1 а.с. 102-106).

22.02.2019 року звіт з ОВД та оголошення про початок громадських обговорень на паперових носіях відповідачем поштою направлено на адресу Міністерства екології та природних pecypciв України, вручені адресату 25.02.2019 (т. 1 а.с. 99).

Платіжним дорученням № 233 від 30.01.2019 року відповідач сплатив на рахунок позивача 18553 грн. 75 коп. з призначенням платежу: «за проведення громадського обговорення в процесі здійснення ОВД згідно договору № 151Р від 03.12.2018 року, листа № 1313-13 06 від 30.01.2019 року у тому числі ПДВ 20% - 3092 грн. 29 коп. (т. 1 а.с. 20). Зазначений платіж є частковим поверненням коштів попередньої оплати.

01.04.2019 року в приміщенні Рибальченської сільської ради в с. Рибальче Голопристанського району Херсонської області проведено громадські слухання щодо планової діяльності ДП «Херсонський морський торговельний порт» (реєстраційна справа у Єдиному реєстрі з оцінки впливу на довкілля номер 84, підсумки оформлені пртоколом (т. 1 а.с. 248-252).

Відповідно до звіту про громадське обговорення планової діяльності ДП «Херсонський морський торговельний порт» від 29.05.2019 № 10/7/3394-19/2, відомості про планову діяльність, про початок громадського обговорення звіту з ОВД, звіт з ОВД були оприлюднені на веб-сайті Реєстру, реєстраційна справа номер 84, в місцевих газетах «Новий день» і Голопристанський вісник», з дня оприлюднення зауваження і пропозиції громадськості до Мінприроди не надходили (т. 1 а.с. 245-247).

Листом № 10/7/3394-19 від 29.05.2019 року «Про оцінку впливу на довкілля» Департамент екологічної безпеки та дозвільно-ліцензованої діяльності Міністерства екології та природних pecypciв України повідомив позивача про відмову, на підставі ч. 5 ст. 41 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», у видачі висновку з оцінки впливу на довкілля по вказаній плановій діяльності державного підприємства «Херсонський морський торговельний порт». В обгрунтування відмови Департамент зазначив, що за результатами розгляду документації, внесеної до Єдиного реєстру з оцінки впливу на довкілля (далі - Реєстр), реєстраційний номер справи в Реєстрі 84, після опрацювання звіту з оцінки впливу на довкілля (Звіт з ОВД) «Планової діяльності ДП «Херсонський морський торговельний порт», наявна інформація та наведені у Звіті з ОВД дані не дають йому (Департаменту) можливості оцінити вплив на довкілля при реалізації планової діяльності ДП «Херсонський морський торговельний порт» при видобуванні піску Шабовського родовища та визначити допустимість чи обґрунтувати недопустимість провадження даної планової діяльності і визначити екологічні умови її провадження. Такого висновку Департамент дійшов з огляду на те, що всупереч нормам Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» і Порядку передачі документації для надання висновку з оцінки впливу на довкілля та фінансування оцінки впливу на довкілля (далі - Порядок), затвердженого постановою КМ України від 13.12.2017 № 1026, Звіт з ОВД містить істотні недоліки (пункти 1, 3-5 листа), у представленій документації для надання висновку з ОВД відсутні заходи щодо охорони середовища існування, умов розмноження і шляхів міграції тварин розташованого поруч Чорноморського біосферного заповідника (пункт 2 листа). Також, у порушення ч.ч. 3, 9 ст. 4, ч. 3 ст. 8 Закону та абз. 4 п. 6 Порядку, відомості про факт та дату оприлюднення оголошення про початок громадського обговорення звіту з ОВД у письмовій формі на паперових носіях до Мінприроди надано пізніше трьох робочих днів з дня подання через електронний кабінет Реєстру, що дає припущення про неефективність інформування громадськості (т. 1 а.с. 23-24).

11.06.2019 року позивач поштою направив відповідачу претензією № 18-08/14/222 від 10.06.2019 року, в якій наголосив, що в порушення умов укладеного договору від 03.12.2018 року № 151Р, відповідач у визначений договором строк не виконав свої зобов`язання, порушив строк надання послуг, станом на 07.06.2019 року не надав звіт з ОВД, звіт про громадське слухання та висновок з ОВД, що призводить до завдання прямих збитків державному підприємству. Керуючись умовами договору, нормами цивільного і господарського законодавства про договірні зобов`язання, відповідальності за їх порушення, підряд на проведення проектних і пошукових робіт, вимагав в 7-и денний строк з дня отримання претензії сплатити заборгованість у сумі 79053 грн. 29 коп., яка складається із сум пені, 7% штрафу, 20% штрафу, і процентів за користування сумою передоплати, передбачених п.п. 5.3-5.4 Договору. Претензія вручена адресату 18.06.2019 року (т. 1 а.с. 25-26, 27).

Вимога позивача № 18-08/14/222 від 10.06.2019 року залишена відповідачем без відповіді та виконання.

03.09.2019 року позивач направив відповідачу лист № 18-23/317 від 30.08.2019 року «Щодо розірвання договору № 151Р», в якому повідомив про розірвання договору № 151Р від 03.12.2018 року в односторонньому порядку з 09.09.2019 року у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за цим договором та просив у 7-денний строк повернути суму попередньої оплати у розмірі 81446 грн. 25 коп. Це поштове відправлення не вручене адресату під час доставки з інших причин (т. 1 а.с. 31, 32).

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 25.10.2019 року у справі № 580/1945/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.02.2020 року (до вирішення якої зупинялось провадження у справі, що розглядається), повністю відмовлено у задоволенні позову Приватного підприємства «Жовтень-2000» до Міністерства енергетики та захисту довкілля України, як правонаступника Міністерства екології та природних pecypciв України, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Державного підприємства «Херсонський морський торговельний порт» про визнання протиправною бездіяльністі та зобов`язання вчинити певні дії. Предметом позову в адміністративній справі була вимога про визнання протиправною бездіяльність Міністерства екології та природних pecypciв України у здійсненні оцінки впливу на довкілля і зобов`язання Мінприроди надати ДП «Херсонський морський торговельний порт» висновок з оцінки впливу на довкілля планової діяльності. Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову адміністративні суди дійшли висновку, що у спірних правовідносинах відсутнє порушення прав саме позивача (т. 1 а.с. 179-195, т. 2 а.с. 66-80).

Супровідним листом № 12/02-20 відповідач 17.02.2020 року поштою направив позивачу акт № 07/20 прийому-передачі наданих послуг по договору № 151Р від 03.12.2018 року на загальну суму з ПДВ 100000 грн., рахунок-фактуру № 19/02-20 на цю ж суму для погодження, підписання і виконання (т. 2 а.с. 81-83, 84, 85).

Листом від 26.02.2020 року № 18-23/89 позивач повідомив відповідача про неприйняття його пропозицій, викладених у листі № 12/02-20 від 17.02.2020 року, акт № 07/20 прийому-передачі наданих послуг і рахунок-фактуру № 19/02-20 від 17.02.2020 року повернув без підписання з тих підстав, що договір № 151Р від 03.12.2018 року закінчив свою дію, а роботи, обумовлені ним, відповідачем не виконані (т. 2 а.с. 86).

Таким чином, предметом позову, що розглядається у даній справі, є матеріально-правова вимога позивача до відповідача про примусове виконання обов`язку в натурі щодо повернення коштів попередньої оплати у сумі 81446 грн. 25 коп., стягнення 24313 грн. 80 коп. пені (п. 5.3. договору), 12701 грн. 24 коп. 7% штрафу (п. 5.3. договору), 36289 грн. 25 коп. 20% штрафу (п. 5.4. договору), 76396 грн. 58 коп. процентів за користування передоплатою, обумовлену (п. 5.5. договору).

Спірні правовідносини сторін виникли із договору № 151Р від 03.12.2018 року, вимоги позивача і заперечення відповідача витікають із суті прав та обов`язків сторін за цим договором, за правовою природою віднесені до договірних зобов`язань послуг, загальні положення про послуги визначені главою 63, загальні положення про правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобов`язання і договір - розділами І і ІІ книги 5 ЦК України, главами 19, 20 ГК України, правові наслідки порушення зобов`язання, відповідальність за порушення зобов`язання - главою 51 ЦК України, розділом V ГК України, правові наслідки порушення зобов`язання, відповідальність за порушення зобов`язання - главою 51 ЦК України, розділом V ГК України.

Статтею 3 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов`язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1, п.п. 5, 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено право кожного суб`єкта господарювання на захист своїх прав і законних інтересів шляхом, зокрема, присудження до виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків, іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб`єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, за змістом якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Норми глави 16 розділу IV книги І ЦК України врегульовують загальні положення про правочини, правові наслідки недодержання сторонами при вчиненні правочину вимог закону.

Розділ I книги 5 ЦК України врегульовує загальні положення про зобов`язання, зокрема:

зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ст. 509);

сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї (ч.ч. 1, 3 ст. 510);

одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525);

зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526);

якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530);

виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності (ч. 1 ст. 546);

неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549);

зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (ч.ч. 1, 2 ст. 598);

зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599);

порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610);

у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611);

боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків (ч.ч. 1, 3 ст. 612);

особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ч.ч. 1, 2 ст. 614);

у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється (ст. 615).

Розділ IІ книги 5 ЦК України врегульовує загальні положення про договір, зокрема:

договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626);

відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627);

зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628);

договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629);

договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638);

Підрозділом І розділу ІІІ книги 5 ЦК України визначено окремі види договірних зобов`язань. Главою 63 врегульовано загальні положення про послуги, зокрема:

за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання (ст. 901);

якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 903);

строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами (ст. 905);

збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 906);

договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом (ст. 907).

З огляду на викладені обставини справи і наведені норми законодавства суд вбачає, що 03.12.2018 року сторонами укладено договір № 151Р, в якому позивач є замовником, а відповідач - виконавцем послуг. Предметом договору є зобов`язання виконавця надати послуги з оцінки впливу на довкілля (ОВД) планової діяльності з розробки Шабовського родовища пісків позивача з метою підготовки документів для можливості продовження строку дії спеціального дозволу на користування надрами та у відповідності до вимог Постанови КМУ № 651 від 30.06.2011 року, обумовлених наявністю у виконавця відповідних документів щодо досвіду виконання аналогічних послуг (не менше трьох за останні два роки). Замовник зобов`язався прийняти належним чином надані виконавцем послуги та провести за них оплату на умовах, визначених даним договором. Найменування, обсяги та вартість послуг, що надаються виконавцем визначаються вимогами (Додаток № 1 до договору) та Кошторисом (Додаток № 2 до договору). Таким чином за визначенням сторін цей договір є саме договором про надання послуг.

За змістом умов пунктів 2.1., 2.2., 2.4., 3.1.-3.3. договору сторони домовились, що послуги повинні бути надані в термін з 03.12.2018 по 28.04.2019 року включно (не більше 100 робочих днів), результатом наданих послуг є звіт з ОВД, звіт про громадське слухання та висновок з ОВД українською мовою, при завершенні надання послуг в строки обумовлені даним договором виконавець направляє замовнику по два екземпляри акту прийому-передачі наданих послуг, які замовник протягом 5-ти банківських днів із дня одержання документів зобов`язаний направити виконавцю підписаними чи з письмовою мотивованою відмовою від приймання послуг. Загальна вартість послуг та загальна вартість договору визначається на підставі кошторису (додаток № 2 до договору) і становить 200000 грн. з ПДВ, договором передбачена сплата замовником виконавцю передоплати в розмірі 50% від загальної вартості послуг, остаточний розрахунок здійснюється на підставі акту прийому-передачі наданих послуг, в термін 5 банківських днів з дня його підписання та на підставі рахунку (рахунку-фактури) виставленого виконавцем.

Перелік робіт, необхідних для забезпечення надання послуги, яка є предметом договору, і вимоги до них визначені сторонами у додатку № 1 до договору, а їх вартість - у додатку № 2.

Обгрунтовуючи заперечення проти позову, відповідачем доведено поданими доказами виконання ним робіт, наведених у пунктах 1-18 додатку № 1 до договору, позивачем доводи відповідача в цій частині заперечень не спростовані, відтак виникають підстави для їх оплати за найменуванням і вартістю, наведеними у пунктах 1-7, 9-15 додатку № 2 до договору, їх загальна вартість з ПДВ складає 72000 грн.

До переліку виконаних робіт суд не включає п. 8 додатку № 2 до договору «Розробка Звіту з урахуванням пропозицій, вимог та зауважень, що надійшли (або обґрунтування неврахування пропозицій)», оскільки Звіт з ОВД, розроблений відповідачем, Мінприроди визнаний неякісним.

Надання послуг, зазначених у пунктах 18-19 додатку № 1, має інший порядок, врегульований ч. 7 ст. 7, ст. 9 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля, п. 25 Порядку проведення громадських слухань у процесі оцінки впливу на довкілля», затвердженого постановою КМ України від 13.12.2017 № 989, платіжним дорученням № 233 від 30.01.2019 року їх вартість у сумі 18553 грн. 75 коп. відповідачем повернена позивачу і останнім прийнята.

В порядку і в строк, обумовлені сторонами в пунктах 2.1., 2.2., 2.4., 3.1.-3.3. договору, відповідач результати наданих послуг позивачу не передав, в наслідок чого позивач листом № 18-23/317 від 30.08.2019 року (фактично направлено 03.09.2019 року), після закінчення строку дії договору, повідомив відповідача про відмову від договору в односторонньому порядку з 09.09.2019 року. Така відмова передбачена умовами п. 4.2.4. договору, нормами ч. 3 ст. 612, ч. 1 ст. 615, ст. 907 ЦК України.

Лист позивача № 18-23/317 від 30.08.2019 року не вручено позивачу під час доставки з інших причин, проте направлявся він на погоджену адресу для листування, тому суд визнає це повідомлення доведеним відповідачу, а зобов`язання сторін за договором такими, що припинились з 09.09.2019 року, в тому числі і можливість продовження його дії, передбачена умовами п.п. 8.2, 8.3. договору.

Листом № 10/7/3394-19 від 29.05.2019 року Мінприроди відмовило позивачу у видачі висновку з оцінки впливу на довкілля по вказаній ним плановій діяльності, ця відмова виключає можливість продовження строку дії його спеціального дозволу на користування надрами, що є метою укладеного договору. Відмова у видачі висновку з ОВД обумовлена дефектами внесеної до Єдиного реєстру з оцінки впливу на довкілля документації і Звіту з ОВД.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 25.10.2019 року у справі № 580/1945/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.02.2020 року, повністю відмовлено у задоволенні позову відповідача до Мінприроди про визнання протиправною бездіяльністі та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак суд вбачає порушення договірного зобов`язання зі сторони відповідача, наведеного в позові позивачем, відсутність вини відповідача у його вчиненні ним (відповідачем) не доведена.

Таким чином сума вартостей виконаних і повернених відповідачем робіт складає (70000+18553,75) 90553,75 грн., відповідно до ст. 903ЦК України, суд визнає цю суму розумною платою, яку замовник (позивач) зобов`язаний сплатити виконавцеві (відповідачу), тому в задоволенні позову в частині вимог про стягнення коштів попередньої оплати у сумі 81446 грн. 25 коп. відмовляє.

При вирішенні спору в частині вимог про стягнення 24313 грн. 80 коп. пені, 12701 грн. 24 коп. 7% штрафу, 36289 грн. 25 коп. 20% штрафу, 76396 грн. 58 коп. процентів за користування передоплатою суд керується приписами статей 536, 546-548, 549 - 552, 610-612, 614 ЦК України, статтями 216-218, 229 - 232, 234 ГК України, умовами пунктів 5.1., 5.3.-5.5., 5.9., 5.10. договору № 151Р від 03.12.2018 року, їх розрахунок позивачем методологічно і арифметично проведено правильно, доводи позивача, наведені на обґрунтування його вимог в цій частині позову, відповідачем не спростовані, тому в цій частині вимог суд задовольняє позов повністю.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 «Про судове рішення», рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з`ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Господарський суд у прийнятті судового рішення керується (та відповідно зазначає у ньому) не лише тими законодавчими та/або нормативно-правовими актами, що на них посилалися сторони та інші учасники процесу, а й тими, на які вони не посилалися, але якими регулюються спірні правовідносини у конкретній справі (якщо це не змінює матеріально-правових підстав позову).

Враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України, беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції, прийняття Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Нормами Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що:

учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43);

кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 3 ст. 74);

обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 75);

належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76);

обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77);

достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 78);

наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч. 1, 2 ст. 79);

учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 80);

суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч.ч. 1, 2 ст. 86).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, з урахуванням викладеного, відповідно до умов договору, обставин справи та вимог законодавства суд вважає, що відповідач не виконав належним чином договірні зобов`язання з надання послуг, допустив порушенням умов договору, тому відповідає за його порушення у спосіб, визначений у договорі.

На підставі статті 129 ГПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору за подання позову пропорційно задоволеній частині позовних вимог в сумі 2245 грн. 52 коп.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236-240, 256 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства «Жовтень-2000», , місцезнаходження: 18000, м. Черкаси, вул. Толстого, буд. 76, кв. 3 на користь Державного підприємства «Херсонський морський торговельний порт», , місцезнаходження: 73000, м. Херсон, вул. Ушакова, буд. 4 - 24313 грн. 80 коп. пені, 12701 грн. 24 коп. 7% штрафу, 36289 грн. 25 коп. 20% штрафу, 76396 грн. 58 коп. коштів за користування передоплатою, 2245 грн. 52 коп. судових витрат.

У задоволенні решти позову в частині вимог про стягнення 81446 грн. 25 коп. передоплати, 1221 грн. 69 коп. судових витрат - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 08.02.2021 року.

Суддя В.М. Грачов