ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2021 р. Справа№ 910/12988/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шаптали Є.Ю.

суддів: Яковлєва М.Л.

Куксова В.В.

без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування»

на рішення Господарського суду Сумської області від 25.06.2020 у справі №910/12988/19 (суддя Котельницька В. Л., повний текст рішення складено 03.07.2020)

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування»

до Приватного акціонерного товариства «Монделіс Україна»

за участю третіх осіб, які не заявлять самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:

1) Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС»

2) Фізичної особи - ОСОБА_1

про стягнення 28 452,69 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою № 5638/07-3.18.2755 від 17.09.2019 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" про стягнення грошових коштів в порядку регресу в сумі 28 452,69 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.02.2020 передано матеріали справи № 910/12988/19 до Господарського суду Сумської області за встановленою підсудністю.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів Програма "Комфорт" № 208.18.2403158 від 13.05.2018, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 13.12.2018, позивачем виплачено відшкодування власнику пошкодженого застрахованого ним автомобіля марки "Honda Accord", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , тому відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України позивач отримав право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки цивільна відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля марки "Ford Kuga", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , водія якого визнано винним у скоєнні ДТП, застрахована відповідачем, позивач просить суд стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в порядку регресу в сумі 28 452,69 грн, що становить різницю між виплаченою позивачем сумою страхового відшкодування - 60 610,56 грн та сумою відшкодування, перерахованою позивачу відповідачем згідно платіжного доручення № 549_307 від 01.04.2019 у розмірі 32157,87 грн.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 25.06.2020 у справі №910/12988/19 у задоволенні позову відмовлено.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» 2000,00 грн. у рахунок відшкодування судових витрат.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що вимога щодо стягнення суми страхового відшкодування, здійсненого позивачем гр. ОСОБА_2 на 28 452,69 грн перевищує розмір страхового відшкодування, здійсненого позивачу третьою особою - ПрАТ «Страхова компанія «АРКС», є безпідставною, оскільки вищезазначені положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» чітко визначають, що розрахунок витрат на відновлювальний ремонт транспортного засобу має враховувати коефіцієнт зносу автомобіля.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що неврахування коефіцієнту фізичного зносу є виключно комерційною умовою договору КАСКО, укладеного позивачем з гр. ОСОБА_2 , відтак суд зазначає про відсутність правових підстав для покладання на відповідача обов`язку компенсувати позивачеві різницю між сумами страхового відшкодування, здійсненого ним на користь власника застрахованого транспортного засобу згідно умов договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №208.18.2403158 від 16.05.2018 (програма «Комфорт») та страхового відшкодування, здійсненого ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» на користь позивача згідно платіжного доручення № 549_307 від 01.04.2019 у розмірі 32 157,87 грн

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Товариство з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» подало до Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 25.06.2020 у справі №910/12988/19 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, а саме стягнути з Приватного акціонерного товариства «Монделіс Україна» на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» відшкодування 28 452,69 грн. та суму понесених судових витрат в тому числі судовий збір 1 921,00 грн. за подачу позову до суду першої інстанції та судовий збір 3 153,00 грн. за подання апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі позивач зазначив про те, що не погоджується з висновками суду щодо відмови в задоволенні позову та звертає увагу на неврахування судом обґрунтованих доводів, а саме - практики Верховного Суду.

04.08.2020 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою, надійшли до Північного апеляційного господарського суду та відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передані на розгляд колегії суддів у наступному складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Разіна Т. І., Яковлєв М. Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.08.2020 у справі №910/12988/19 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» на рішення Господарського суду Сумської області від 25.06.2020 у даній справі.

Учасникам справи повідомлено про право подати відзив на апеляційну скаргу, відповідь на відзив, заяви, клопотання, заперечення та встановлено строки на їх подання.

Розгляд апеляційної скарги Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» на рішення Господарського суду Сумської області від 25.06.2020 у справі №910/12988/19 вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

19.08.2020 до канцелярії Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від відповідача, у якому він заперечує проти доводів апеляційної скарги; вважає, що страхова виплата СК «АРКС» була зроблена коректно, відповідно до розміру реальних збитків, понесених позивачем згідно до приписів ст. 993, 988 ЦК України та статті 27 ЗУ «Про страхування». Відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

19.08.2020 до канцелярії Північного апеляційного господарського суду надійшли пояснення від третьої особи - 2, де остання заперечує проти апеляційної скарги з посиланням на те, що позивач неправильно трактує суть деліктного зобов`язання і права вимоги, яке могло б перейти до позивача для відшкодування йому частини збитків, що не покриваються страховим відшкодуванням відповідача, оскільки в даній справі ліміт відповідальності страховика (50 000,00 грн) перевищено не було. Заявник просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

31.08.2020 до канцелярії Північного апеляційного господарського суду надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу від апелянта, у якому позивач заперечує проти аргументів, викладених відповідачем у відзиві, та проти судової практики, наданої відповідачем, та просить застосувати судову практику, додану до відповіді на відзив.

02.09.2020 до канцелярії Північного апеляційного господарського суду надійшли заперечення від третьої особи - 2. Заявник переконана, що в даному випадку деліктне зобов`язання вже є виконаним СК «АРКС», відповідно суброгації щодо відповідача у вказаних правовідносинах виникнути не може.

04.09.2020 до канцелярії Північного апеляційного господарського суду надійшли заперечення відповідача на відповідь на відзив, де заперечує проти аргументів, викладених у відповіді на відзив та надає судову практику.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду №09.1-08/3002/20 від 10.09.2020, у зв`язку з перебуванням судді Разіної Т. І. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 10.09.2020 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Тищенко А. І., Яковлєв М. Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.09.2020 у справі №910/12988/19 апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» на рішення Господарського суду Сумської області від 25.06.2020 у справі №910/12988/19 прийнято до провадження визначеним складом суду.

17.09.2020 до канцелярії Північного апеляційного господарського суду надійшли аргументи позивача, до яких апелянт долучає правові позиції.

22.09.2020 до канцелярії Північного апеляційного господарського суду надійшов коментар відповідача щодо заяви з аргументами позивача, у якому заявник заперечує проти аргументів апелянта з посиланням на правову позицію ВС.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/4631/20 від 16.11.2020, у зв`язку з перебуванням судді Тищенко А. І. на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2020 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Куксов В. В., Яковлєв М. Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2020 у справі №910/12988/19 апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» на рішення Господарського суду Сумської області від 25.06.2020 у справі №910/12988/19 прийнято до провадження визначеним складом суду.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Так, згідно ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ГПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 13.12.2018 у м. Києві по вул. Фруктовій, 37 сталася ДТП за участю транспортного засобу "Honda Accord", державний реєстраційний НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_2 , та транспортного засобу "Ford Kuga", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить відповідачу - ПрАТ «Монделіз Україна», за кермом якого перебувала ОСОБА_1 . Транспортний засіб "Ford Kuga", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 є забезпеченим транспортним засобом відповідно до Полісу № АМ/008762083 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виданого АТ «СК АХА Страхування» (том 1, а.с. 50).

Відповідно до Статуту Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (нова редакція), затвердженого загальними зборами акціонерів (Протокол № 47 від 11.06.2019) ПрАТ «Страхова кампанія «АРКС» є правонаступником ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» (п. 1.1 Статуту).

Факт ДТП підтверджується довідкою МВС України № 788600 про дорожньо-транспортну пригоду (том 1, а.с. 27-28) та постановою Подільського районного суду м. Києва від 18.01.2019, відповідно до якої водія транспортного засобу "Ford Kuga", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_1 (працівника ПрАТ «Монделіз Україна») було визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (том 1, а.с.29-30).

Матеріалами справи підтверджено, що між позивачем та власником автомобіля "Honda Accord", державний реєстраційний НОМЕР_1 ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 208.18.2403158 від 16.05.2018 (програма «Комфорт»). У частині А укладеного договору («Особливі умови страхування») його сторони передбачили додаткові опції та бонуси для конкретного договору страхування, зокрема пункті 15 даної частини сторонами узгоджено, що при виплаті страхового відшкодування страховиком не вираховується фактичний знос транспортного засобу (том 1, а.с. 20-25).

25.01.2018 власник транспортного засобу "Honda Accord", державний реєстраційний НОМЕР_1 (том 1, а.с. 26) звернувся до позивача як страховика з заявою про виплату страхового відшкодування після відновлення автомобіля на розрахунковий рахунок ремонтної організації, без урахування франшизи (згідно рахунку-фактури №00000040 ПП «Компанія Автодок» вартість відновлювального ремонту склала 65 110,56 грн.; франшиза - 4 500,00 грн.) (том 1, а.с. 46).

На виконання умов договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 208.18.2403158 від 16.05.2018 (програма «Комфорт») позивач здійснив страхове відшкодування на користь гр. ОСОБА_2 у розмірі 60 610,56 грн., що підтверджується платіжним дорученням № ЦО00797 від 19.02.2019 (том 1, а.с.48).

У свою чергу, 11.03.2019 позивач звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» (правонаступником якого є ПрАТ «Страхова компанія «АРКС») із заявою № 3.18.2755 про відшкодування шкоди (виплату страхового відшкодування) у розмірі 60 610,56 грн. (том 1, а.с. 51-52).

При цьому, ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» 01.04.2019 здійснило страхове відшкодування на користь позивача у розмірі 32157,87 грн (платіжне доручення №549_307 від 01.04.2019), забезпечене Полісом АМ/008762083 (том 1, а.с. 55).

Розмір такого відшкодування обумовлений висновком експерта № 613 від 15.02.2019, відповідно до якого з урахуванням коефіцієнту зносу автомобіля, страховиком якого є позивач, вартість відновлювального ремонту становить 32157,87 грн. (том 1, а.с. 79-89).

Отже, позивач стверджує, що невідшкодована частина майнової шкоди, нанесеної ПрАТ «Монделіз Україна» внаслідок ДТП, що сталася 13.12.2018 з вини працівника ПрАТ «Монделіз Україна» станом на дату пред`явлення позову, складає 28 452,69 грн. та має бути виплачена останнім у порядку статті 1194 Цивільного кодексу України. Заявлена сума становить різницю між виплаченою позивачем сумою страхового відшкодування - 60610,56 грн та сумою відшкодування, перерахованою позивачу відповідачем згідно платіжного доручення № 549_307 від 01.04.2019 у розмірі 32157,87 грн.

Апелянт, заперечуючи проти відмови у задоволенні позовних вимог зазначає про те, що судом першої інстанції не враховано положення статей 993, 1166, 1188, 1191 ЦК України, переконаний, що суд не дослідив, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП ТЗ більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку - це та сума, яка в силу положень ЗУ «Про загальнообов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має сплатити страховик по полісу обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності.

Одночасно, відповідач та третя особа проти заявлених вимог заперечують з підстав їх необґрунтованості та недоведеності, наголошуючи, що відсутні правові підстави для покладання на нього обов`язку по сплаті позивачеві вищезазначених коштів.

Отже, дослідивши матеріали справи та надані сторонами пояснення з посиланням на правові позиції, оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, колегія суддів вважає обґрунтованим висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення вимог позивача з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з статтею 11 цього Кодексу цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 988 Цивільного кодексу України у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. При цьому, страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору, і не може перевищувати розміру реальних збитків (втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права). Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

За змістом ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина 2 статті 1187 Цивільного кодексу України). Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до статті 1192 Цивільного кодексу України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Частиною 1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) унормовано, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 29 вказаного Закону, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Отже, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена у порядку, встановленому цим Законом.

Приписом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України встановлено: реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Апеляційний господарський суд звертає увагу, що звітом № 613 про оцінку КТЗ Honda Accord держномер НОМЕР_1 , складеного 15.02.2019 суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Укравтолізинг» на підставі заяви ТЛВ «Експрес Страхування», встановлено, що вартість відновлювального ремонту КТЗ Honda Accord держномер НОМЕР_1 в результаті його пошкодження при ДТП складає 32 157,88 грн. (том 1, а.с. 79-89). Такий розмір відновлювального ремонту розраховано з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складників КТЗ (0,6951).

Так, 19.02.2019 ТДВ «Експрес Страхування» виплатило власнику страхувальнику - ОСОБА_2 страхове відшкодування, зменшене на суму франшизи, у розмірі 60 610,56 грн. При цьому, таке відшкодування здійснене з урахуванням умов договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 208.18.2403158 від 16.05.2018 (програма «Комфорт»), у пункті 15 частини А якого сторонами узгоджено, що при виплаті страхового відшкодування страховиком не вираховується фактичний знос транспортного засобу.

У зв`язку з тим, що сума страхового відшкодування, здійсненого позивачем гр. ОСОБА_2 , на 28 452,69 грн. перевищує розмір страхового відшкодування, здійсненого позивачу третьою особою - ПрАТ «Страхова компанія «АРКС», позивач просить суд стягнути з відповідача вказану суму у порядку статті 1194 Цивільного кодексу України.

Колегією суддів враховано, що порядок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність встановлено ст. 1194 Цивільного кодексу України, за змістом якої особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Нормами чинного законодавства передбачена можливість відшкодування вартості матеріального збитку з урахуванням дійсних витрат здійснених особою, зокрема, на проведення відновлювального ремонту пошкодженої речі, однак колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції що підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідно до довідки про дорожньо-транспортну пригоду, наданою Управлінням патрульної поліції у місті Києві, автомобіль «легковий Honda» отримав механічні пошкодження «Передня права частина».

ДТП трапилось 13.12.2018, водночас позивачем долучено Протокол огляду транспортного засобу від 03.01.2019 складений одноосібно оцінювачем ОСОБА_3 , в якому міститься перелік наявних пошкоджень, однак відсутні відомості які б дали змогу пов`язати вказані пошкодження з ДТП, що трапилась 03.01.2019.

Рахунки на проведення ремонту також не дають змогу встановити, що всі пошкодження та ремонтні роботи щодо автомобіля «Honda», які в них зазначені, відбулись з вини водія відповідача, зокрема в рахунок включено заправка кондиціонера та мийка, а тому позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що відповідач зобов`язаний відшкодувати вартість відновлювального ремонту, а також, що відшкодування отримане від страхової компанії відповідача (третьої особи у справі) не забезпечує повне відшкодування матеріального збитку потерпілої особи.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з доводами позивача, що ним було оплачено вартість ремонту, однак вказана обставина не свідчить, що всі пошкодження було заподіяно саме з вини відповідача, а отже позивач не довів, що відповідач має відшкодувати такі витрати позивача в повному обсязі.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з правомірним висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» від 10 травня 2011 року, пункт 58).

Відтак, усі інші доводи та міркування скаржника та правові позиції, окрім зазначених у мотивувальній частині постанови, взяті судом до уваги та досліджені в процесі перегляду оскаржуваного рішення, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 р. N 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 р. N3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для його скасування чи зміни не вбачається, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» на рішення Господарського суду Сумської області від 25.06.2020 у справі №910/12988/19 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 86, 123, 126, 129, 269, 270, 275, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 25.06.2020 у справі №910/12988/19 - залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за скаржником.

4. Матеріали справи № 910/12988/19 повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Головуючий суддя Є.Ю. Шаптала

Судді М.Л. Яковлєв

В.В. Куксов