ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25.01.2021 Справа № 905/1695/20

Господарський суд Донецької області у складі судді Аксьонової К.І. за участю секретаря судового засідання Парахотіна Ю.А., розглянувши справу

за позовом Приватного підприємства «Міньківське комунальне підприємство», с.Міньківка, Донецька область

до відповідача: Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги Соледарської міської ради», м. Соледар, Донецька область

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Соледарської міської ради, м. Соледар, Донецька область

про стягнення вартості теплової енергії у сумі 117511,11грн,

Представники учасників справи:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

від третьої особи: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Приватне підприємство «Міньківське комунальне підприємство», с.Міньківка, Донецька область, звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги Соледарської міської ради», м. Соледар, Донецька область, про стягнення вартості теплової енергії у сумі 117511,11грн.

Позов обґрунтований невиконанням відповідачем оплати фактично спожитої теплової енергії у кількості 21,953Гкал у період 18.12.2019-20.01.2020 на загальну суму 117511,11грн.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, посилаючись на відсутність обов`язку зі сплати вартості спожитої теплової енергії, оскільки постачання теплової енергії відбулось з перевищенням обсягів теплової енергії за укладеним сторонами договором №75 від 16.12.2019; зазначив про відсутність договірних відносин між сторонами після 01.01.2020.

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, Соледарської міської ради (залучена до участі у справі ухвалою суду від 03.11.2020) надійшли письмові пояснення без накладання кваліфікованого цифрового підпису, що унеможливлює їх прийняття до уваги.

Розгляд справи здійснено в порядку загального позовного провадження; провадження у справі відкрито ухвалою суду від 25.09.2020; підготовчі засідання проведено 21.10.2020 з подальшим відкладанням на 03.11.2020, 19.11.2020 та 07.12.2020; ухвалою від 07.12.2020 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 24.12.2020 з подальшим оголошенням перерви до 14.01.2021 та 25.01.2021.

У судовому засіданні 25.01.2021 в режимі відеоконференції взяв участь представник позивача, проте з технічних причин, які виникли у відповідального за забезпечення проведення відеоконференції (Артемівський міськрайонний суд Донецької області), відеозв`язок було перервано, з урахуванням чого позивач направив на електронну адресу суду клопотання про проведення судового засідання 25.01.2021 без участі представника. Відповідач та третя особа представників у судове засідання не направили; про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Зважаючи на те, що під час розгляду справи судом було створено сторонам необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених ст. ст. 42, 46 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про розгляд справи по суті за наявними матеріалами за відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

16.12.2019 між позивачем, Приватним підприємством «Міньківське комунальне підприємство» (учасник) та відповідачем, Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги Соледарської міської ради» (замовник) був укладений договір №72 про закупівлю теплової енергії за державні кошти.

Згідно з п.1.2 договору найменування предмету закупівлі: 09320000-8 Пара, гаряча вода та пов`язана продукція (постачання теплової енергії). Місце постачання теплової енергії: 84532, Донецька область, Бахмутський район, с. Міньківка, вул. Центральна, буд.2, (Міньківська амбулаторія). Кількість: 23,5Гкал.

Джерело фінансування замовника: кошти місцевого бюджету (п.1.4 договору).

Ціна договору: 125791,98грн без ПДВ (п.3.1 договору).

Строк поставки теплової енергії є період з 01.11.2019 по 31.12.2019 (п.5.1 договору).

За умовами п.3.3 договору плата за надані послуги за наявності засобів обліку теплової енергії справляється за їх показниками згідно з пунктами 10-13 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ №630 від 21.07.2005.

Договір діє до 31.12.2019 (п.11.1 договору).

Договір був виконаний сторонами в повному обсязі на суму 125791,98грн, що підтверджується актами виконаних робіт №8 від 17.12.2019 про поставку 16,90 Гкал теплової енергії на суму 90463,17грн та №21 від 17.12.2019 про поставку 6,60 Гкал теплової енергії на суму 35328,81грн; відповідачем розрахунки з позивачем за поставлену теплову енергію проведені.

Як пояснено позивачем після вичерпання ціни договору №76 від 16.12.2019, виходячи з безперервності теплопостачання у опалювальний період теплопостачання припинено не було; відповідач продовжував споживати теплову енергію у спірний період з 18.12.2019 по 20.01.2020. Відповідач відпуск теплової енергії у спірний період у кількості 21,953Гкал не заперечує.

Разом з тим, посилаючись на наявність альтернативних джерел опалення, відповідач зазначає, що звернувся до позивача з листом від 16.12.2019 про відключення приміщення Міньківської амбулаторії від системи теплопостачання позивача. Припинити постачання відповідач просить з 12.12.2019. Лист був вручений позивачу 16.01.2020.

За результатом звернення споживача сторонами проведено зняття показників з приладу обліку тепла, підписаний акт контрольного обстеження приладів обліку тепла від 20.01.2020, після чого фактичне постачання теплової енергії було припинене.

Вказані обставини сторонами визнаються.

Плати за поставлену у період 18.12.2019-20.01.2020 теплову енергію у кількості 21,953Гкал на загальну суму 117511,11грн (за тарифом на теплову енергію для бюджетних установ, що постачається КПП «Мінківське комунальне підприємство», 5352,85грн/1Гкал згідно з рішенням виконавчого комітету Соледарської міської ради від 01.03.2018 №40) позивач не отримав. Складені позивачем акти прийму-передачі теплової енергії №22 від 31.12.2019 про поставку 13,0 Гкал теплової енергії за грудень 2019 на суму 69587,05грн та №1 від 20.01.2020 про поставку 8,953 Гкал теплової енергії за січень 2020 на суму 47924,60грн відповідач не підписав з посиланням на відсутність договірних стосунків та відсутність бюджетних асигнувань.

Позивач також звертався до відповідача з претензією №1 від 13.05.2020 щодо сплати вартості поставленої теплової енергії. Оплати проведено не було, що зумовило звернення позивача до суду з даним позовом.

Розглядаючи спір по суті, суд виходить з такого.

Статтею 714 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно з ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Правові відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною або юридичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, регулюються, зокрема Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 (далі за текстом - Правила надання послуг з централізованого опалення), Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №1198 від 03.10.2007 (далі за текстом - Правила користування тепловою енергією) та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють відносини у цій сфері.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про теплопостачання» (далі Закон) теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу; постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору; споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору; теплопостачальна організація - суб`єкт господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії; місцева (розподільча) теплова мережа - сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача.

Згідно зі ст.4 даного Закону проектування, будівництво, реконструкція, ремонт, експлуатація об`єктів теплопостачання, виробництво, постачання теплової енергії регламентуються нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами відносин у сфері теплопостачання.

Пунктами 4, 6 ст.19 Закону передбачено, що теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу теплової енергії. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Статтею 25 Закону встановлений обов`язок споживача по своєчасному укладенню договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Вказаний обов`язок кореспондується з вимогами ч.2 ст.275 Господарського кодексу України, за якими відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається, та п.4 Правил користування тепловою енергією №1198, за яким користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією.

Аналогічні приписи визначені статтею 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», за змістом яких надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач). Істотними умовами договору про надання житлово-комунальної послуги є: 1) перелік послуг; 2) вимоги до якості послуг; 3) права і обов`язки сторін; 4) відповідальність сторін за порушення договору; 5) ціна послуги; 6) порядок оплати послуги; 7) порядок і умови внесення змін до договору, в тому числі щодо ціни послуги; 8) строк дії договору, порядок і умови продовження його дії та розірвання.

Водночас, системний аналіз положень Правил користування тепловою енергією №1198, зокрема, пункту 44, свідчить про, те що термін споживач застосовується в значно ширшому значенні, оскільки він також розповсюджується і на осіб, які фактично використовують теплову енергію без укладення договору на теплопостачання.

Згідно з ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п.1 ч.1 ст.174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність.

Підставою для звернення до суду з позовом у даній справі стало невиконання відповідачем грошових зобов`язань зі сплати вартості фактично отриманої теплової енергії в нежилому приміщенні Міньківської амбулаторії, що виникли саме на підставі закону без укладення договору в письмовій формі.

Разом з тим суд зауважує на тому, що відсутність договору сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати фактично отриманих послуг з опалення у повному обсязі. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного суду №922/4239/16, за змістом якої відсутність договору про постачання теплової енергії при підтвердженні факту її постачання обставинами справи не звільняє осіб, які використовують теплову енергію без укладення договору на теплопостачання, від обов`язку оплати за фактично спожиту теплову енергію.

Отже для стягнення заборгованості за поставлену позивачем та фактично спожиту відповідачем теплову енергію, в даному випадку підлягає доказуванню в порядку статей 73-80 Господарського процесуального кодексу України факт поставки/споживання такої теплової енергії, обсяг спожитої теплової енергії та її вартість.

Відпуск теплової енергії відповідачу у приміщення амбулаторії у спірний період (з 18.12.2019 по 20.01.2020) підтверджується актами контрольного обстеження приладів обліку тепла від 20.01.2020, 05.11.2020, 11.01.2021. Обставини постачання позивачем теплової енергії у вказаний період у загальній кількості 21,953 Гкал відповідачем не заперечуються, про що надані пояснення представником відповідача у судовому засіданні 14.01.2021.

Щодо посилань відповідача на споживання поставленої теплової енергії іншими субспоживачами, слід зазначити, що відповідно до п.40 Правил №1198 споживач теплової енергії зобов`язаний погоджувати з теплопостачальною організацією нові підключення і відключення та переобладнання системи теплопостачання, які є причиною збільшення або зменшення обсягу споживання теплової енергії. Відомостей про підключення відповідачем будь-яких субабонентів до своїх мереж та надання на це письмового дозволу позивача як постачальника теплової енергії (що також визначено умовами п.6.2.9 договору №72 від 16.12.2019) матеріали справи не містять, отже суд вказані посилання відповідача до уваги не приймає.

Щодо посилань відповідача на те, що він звертався до позивача з листом №733 від 16.12.2019 про припинення опалення в Міньківській амбулаторії з 12.12.2019 у зв`язку з наявністю альтернативних джерел опалення, суд зазначає, що лист був вручений позивачу лише 16.01.2020, що відповідачем визнається. Відтак суд не приймає до уваги посилання відповідача на можливість позивача самостійно відключити нежитлове приміщення амбулаторії від опалення у спірний опалювальний період .

За висновками суду позивачем доведено факт постачання відповідачу теплової енергії, а відповідачем не надано доказів, які б засвідчували факт відключення від мереж опалення з дотриманням передбаченого законодавством порядку у спірний період.

Згідно з ч.1 ст.275, ч.6 ст.276 Господарського кодексу України споживач (абонент) зобов`язаний оплачувати прийняту енергію. Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

Пункт 23 Правил №1198 визначає, що розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку.

Вартість поставленої теплової енергії розрахована, виходячи з тарифів на теплову енергію для бюджетних установ, що постачається КПП «Мінківське комунальне підприємство» відповідно до рішення виконавчого комітету Соледарської міської ради від 01.03.2018 №40 (5352,85грн/1Гкал), та дорівнює 117511,11грн. Розрахунок вартості теплової енергії відповідачем не заперечується, суд вважає розрахунок арифметично вірним.

На підставі викладеного з огляду на доведення матеріалами справи постачання відповідачу теплової енергії у кількості 21,953Гкал у період 18.12.2019-20.01.2020 на загальну суму 117511,11грн, суд визнає наявність у відповідача обов`язку здійснити оплату за фактично спожиту теплову енергію, що зумовлює висновок суду про правомірність заявлених позовних вимог, а отже і про їх задоволення в повному обсязі.

Враховуючи задоволення позову, за приписами ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги Соледарської міської ради» (84545, Донецька область, м. Соледар, вул.Соледарська, 1-А, ) на користь Приватного підприємства «Міньківське комунальне підприємство» (84532, Донецька область, с. Міньківка, вул.Центральна, 3, ) вартість теплової енергії у сумі 117511,11грн та витрати зі сплаті судового збору в розмірі 2102,00грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 25.01.2021 складено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 04.02.2021.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (п. 8, 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя К.І. Аксьонова