ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2021 р. Справа№ 910/11218/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Дідиченко М.А.

при секретарі Рибчич А.В.

представники сторін не з`явились,

розглянувши апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Отіс"

на додаткове рішення господарського суду міста Києва від 11.03.2020 р. (повний текст складено 13.10.2020 р.)

у справі № 910/11218/19 (суддя - Джарти В.В.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Альфабуд"

до приватного акціонерного товариства "Отіс"

про стягнення 65 124,16 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 товариство з обмеженою відповідальністю "Альфабуд" (далі - ТОВ "Альфабуд") звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до приватного акціонерного товариства "Отіс" (далі - ПрАТ "Отіс") про стягнення 65 124,16 грн., з яких: 48 974,40 грн. переплачена вартість недоукомплектованих одиниць, 11 067,22 грн. пені, 4 160,46 грн. інфляційних втрат та 922,08 грн. 3 % річних.

Рішенням господарського суду міста Києва від 02.12.2019 р. по справі № 910/11218/19 позов задоволено частково: стягнуто з ПрАТ "Отіс" на користь ТОВ "Альфабуд" 48 974,40 грн. збитків та 1 444,62 грн. судового збору за подання позову; відмовлено в задоволенні решти вимог.

Додатковим рішенням господарського суду міста Києва від 11.03.2020 р. по справі № 910/11218/19 стягнуто з ПрАТ "Отіс" на користь ТОВ "Альфабуд" 12 859,47 грн. витрат на правову допомогу.

Мотивуючи додаткове рішення, суд першої інстанції зазначив, що понесені позивачем витрати на правничу допомогу відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог (за вирахуванням суми послуг щодо написання заяви про видачу копії судового рішення).

Не погоджуючись з вказаним додатковим рішенням, ПрАТ "Отіс" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати додаткове рішення господарського суду міста Києва від 11.03.2020 р. у справі № 910/11218/19 щодо стягнення з відповідача 12 859,47 грн. понесених позивачем витрат на правову допомогу.

Наводячи підстави скасування додаткового рішення, апелянт зазначав, що правові підстави покладення на нього понесених позивачем витрат на правничу допомогу відсутні, оскільки позовні вимоги безпідставно частково задоволені судом та стягнуті без дослідження складності справи, співрозмірності наданих адвокатом послуг і витраченого часу на їх надання.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2020 р., у складі колегії суддів: Руденко М.А. (головуючий), Пономаренко Є.Ю., Дідиченко М.А., відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 26.01.2021 р.

Представники сторін не взяли участі у розгляді апеляційної скарги судом апеляційної інстанції, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання (а.с. 199, 201 том 1). За висновками суду, неявка учасників справи не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними матеріалами.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Зі змісту статті 244 ГПК України випливає, суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення (ч. 2).

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання (ч. 3).

Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч. 4).

Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені (ч. 5).

Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Виходячи з аналізу наведених норм, додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. За загальним правилом у судовому рішенні повинні бути розглянуті усі заявлені вимоги, а також вирішено всі інші, в тому числі процесуальні питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також не вирішення окремих процесуальних питань, зокрема, розподілу судових витрат, є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення.

Водночас додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Тобто додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення і у разі його скасування ухвалене додаткове рішення втрачає силу.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 16.04.2018 р. у справі № 923/631/15, від 23.01.2020 р. у справі № 910/20089/17.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За змістом вказаної статті докази на понесення судових витрат, в тому числі витрати на правову допомогу, мали б бути подані позивачем до закінчення судових дебатів у справі (до прийняття судового рішення, оскільки розгляд здійснювався без виклику сторін) або протягом п`яти днів після прийняття рішення, тобто в строк до 09.12.2020 р.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем у позові наведено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат. При цьому, доказів на підтвердження надання адвокатом послуг під час розгляду судом першої інстанції справи позивачем не було надано.

Заяву про долучення доказів на відшкодування витрат на правничу допомогу, а саме: договором про надання правничої допомоги від 05.08.2019 р.; актом виконаних робіт (надання послуг) від 03.01.2020 р. на суму 18 000,00 грн.; квитанціями від 20.01.2020 р., від 21.01.2020 р., позивачем подано до поштового відділення 07.02.2020 р., тобто з пропуском строку, встановленого ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Отже, позивачем не було надано докази на підтвердження понесення витрат на послуги адвоката у сумі 18 000,00 грн. ані до прийняття судом першої інстанції рішення у даній справі, ані протягом п`яти днів після його ухвалення.

Згідно статті 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У заяві про долучення доказів на прийняття додаткового рішення та відшкодування витрат на правничу допомогу заявник не просив поновити пропущений процесуальний строк на подання відповідної заяви.

Таким чином, докази понесення витрат на правову допомогу надані позивачем зі спливом визначеного п. 8 ст. 129 ГПК України строку, а тому заява про стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на послуги адвоката підлягала залишенню без розгляду.

Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України передбачено, що підставами для скасування є, зокрема, порушення норм процесуального права.

З цих підстав апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване додаткове рішення скасуванню.

При цьому, постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.01.2021 р. у справі № 910/11218/19 задоволено апеляційну скаргу ПрАТ "Отіс" на рішення господарського суду міста Києва від 02.12.2019 р. у справі № 910/11218/19; скасовано вказане судове рішення та прийнято нове, яким відмовлено у задоволенні позову.

Відповідно до частини 14 статті 129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Тож, судом апеляційної інстанції за результатами прийняття постанови, якою скасовано рішення та прийнято нове, здійснюється новий розподіл судових витрат, і у зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати пов`язані з розглядом справи були покладені на позивача.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 277, 280-284 ГПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Отіс" на додаткове рішення господарського суду міста Києва від 11.03.2020 р. у справі № 910/11218/19 задовольнити.

Додаткове рішення господарського суду міста Києва від 11.03.2020 р. у справі № 910/11218/19 скасувати. У винесенні додаткового рішення відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені ГПК України.

Повний текст постанови складено 01.02.2021 р.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Дідиченко