ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2021 р. Справа№ 920/777/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Мартюк А.І.

Владимиренко С.В.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Шосткинський завод хімічних реактивів" на рішення Господарського суду Сумської області від 01.10.2020

у справі № 920/777/20 (суддя Соп`яненко О.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт"

до Приватного акціонерного товариства "Шосткинський завод хімічних реактивів"

про стягнення 166 967, 54 грн

без виклику (повідомлення) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт" звернулось до Господарського суду Сумської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Шосткинський завод хімічних реактивів" про стягнення 166 967, 54 грн, з яких: 149 069, 37 грн основного боргу згідно додаткової угоди № 3 від 29.10.2018 та за період з 01.02.2019 по 16.04.2019; 4 758,60 грн пені; 6 686, 66 грн інфляційні; 6 452,91 грн 3% річних, нарахованих відповідно до договору № 102 про надання послуг з теплопостачання від 15.10.2006.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем договірних зобов`язань з оплати вартості наданих послуг з теплопостачання.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 01.10.2020 у справі №920/777/20 позов задоволено.

Стягнуто з ПАТ "Шосткинський завод хімічних реактивів" на користь ТОВ "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт" 149 069, 37 грн - основного боргу, 4 758, 60 грн - пені, 6 686, 66 грн - інфляційних втрат, 6 452, 91 грн - 3% річних, 2504,52 грн - витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ПАТ "Шосткинський завод хімічних реактивів" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 01.10.2020 у справі № 920/777/20.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення прийнято місцевим господарським судом при незастосуванні норм матеріального права, зокрема приписів ст. 193 ГК України, та з порушенням норм процесуального права. Так, апелянт стверджує, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що у відповідності до п. 14 договору № 102 від 15.10.2006 виконавець та споживач при виникненні потреби, але не менше одного разу в квартал, проводить звірку розрахунків за використані послуги з оформленням акта звірки встановленого зразка. Позивачем, за доводами апелянта, не проводилась звірка з даними бухгалтерського обліку відповідача. У зв`язку з цим, відповідач вважає, що вказана в позовній заяві сума боргу не узгоджена та не відповідає сумі, яка міститься за даними бухгалтерського обліку ПАТ "Шосткинський завод хімічних реактивів". На думку відповідача, суд першої інстанції, не взявши до уваги те, що товариство не провело звірку взаємних розрахунків з споживачем, припустився порушення приписів ч. 2 ст. 236 ГПК України.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.11.2020, справа № 920/777/20 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Мартюк А.І., Владимиренко С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ "Шосткинський завод хімічних реактивів" на рішення Господарського суду Сумської області від 01.10.2020 у справі №920/777/20 та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи. Запропоновано учасникам справи подати відзив, заперечення на апеляційну скаргу та інші заяви/клопотання протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали.

Згідно долучених до матеріалів справи повідомлень про вручення поштових відправлень № 865, № 857 сторонами отримано рекомендовану кореспонденцію суду 30.11.2020.

Отже в силу приписів п. 3 ч. 6 ст. 242 ГПК України учасники справи належним чином повідомлені про перегляд рішення Господарського суду Сумської області від 01.10.2020 у справі № 920/777/20 в апеляційному порядку.

В межах встановлених судом процесуальних строків від ТОВ "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт" надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить рішення Господарського суду Сумської області від 01.10.2020 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заперечуючи проти доводів апелянта, позивач зазначає, що оскаржуване рішення прийнято місцевим господарським судом на підставі повного, всебічного та об`єктивного з`ясування усіх обставин справи з вірним застосуванням норм матеріального і процесуального права. Так, позивач стверджує, що відповідачу було надані послуги з теплопостачання, однак останнім обов`язок з їх оплати в повному обсязі не виконано. Згідно додаткової угоди № 3 від 29.10.2018 до договору про надання послуг з теплопостачання реструктуризовано наявну станом на 29.10.2018 дебіторську заборгованість в сумі 124 146,35 грн. Відповідачем оплачено лише 40 000,00 грн. Також відповідач не розрахувався за надані послуги з теплопостачання за період лютий - квітень 2019 в сумі 64 923,02 грн. За доводами позивача, споживачу надсилався акт звірки взаємних розрахунків, підписаний примірник якого не був повернутий скаржником. У зв`язку з цим, позивач вважає безпідставними доводи апеляційної скарги щодо не проведення звірки взаємних розрахунків.

За змістом ч. 3 ст. 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Частиною 10 статті 270 ГПК України унормовано, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки сторони письмово висловили свою правову позицію з даного спору, клопотань про розгляд апеляційної скарги з повідомленням (викликом) учасників справи не заявлялось, а необхідності призначення справи до розгляду у відкритому засіданні судом не встановлено, ця постанова Північного апеляційного господарського суду прийнята за результатами дослідження наявних в матеріалах справи документів в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги позивача в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

15.10.2006 між сторонами укладено договір № 102 про надання послуг з теплопостачання (далі - договір), відповідно до умов якого позивач зобов`язується згідно з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, надавати відповідачу вчасно та відповідної якості послуги з теплопостачання, а відповідач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором.

Відповідно до п. 4 договору тариф станом на 17.10.2006, затверджений рішенням Шосткинського виконкому, за послуги з централізованого опалення становить 169,84 грн за одну використану Гкал. В разі зміни тарифів позивач застосовує їх з дати, зазначеної у рішенні Шосткинського виконкому, без внесення змін до цього договору. Позивач повідомляє відповідача про зміни тарифів на послуги з теплопостачання письмово, або через засоби масової інформації.

Згідно п. 6 договору розрахунковим періодом є календарний місяць, пунктом 7 визначено, що система оплати послуг є щомісячною. А в п. 8 договору узгоджено, що відповідач за три дні до початку розрахункового періоду сплачує позивачу вартість послуг, зазначених в договорі, передбачених за розрахунковий період. Кінцеві розрахунки за розрахунковий період проводяться відповідачем до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом.

Згідно п. 18 договору споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.

Договір набуває чинності з 15.10.2006 та діє до 15.10.2007, вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення його дії однією із сторін не буде письмово направлено заяву про його розірвання або необхідність перегляду (пункти 30, 31 договору). Докази припинення договірних відносин в матеріалах справи відсутні.

29.10.2018 між сторонами підписано додаткову угоду № 3, згідно якої сторонами узгоджено, що станом на 29.10.2018 заборгованість відповідача за спожиту теплову енергію становить 124 146,35 грн, яку останній зобов`язався погасити в наступні періоди: Листопад 2018 року - 43 535, 70 грн; Грудень 2018 року - 45 269,69 грн; Січень 2019 року 35 340,96 грн.

Відповідач заборгованість сплатив частково в сумі 40 000,00 грн, несплаченою залишилася сума - 84 146,35 грн.

Крім того за період з 01.02.2019 по 16.04.2019 виникла заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 64 923,02 грн, що підтверджується наданими позивачем актами прийому-передачі теплової енергії за договором. Заборгованість не погашена.

Неналежне виконання відповідачем зобов`язань з оплати вартості наданих послуг стало підставою для звернення ТОВ "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт" з позовом про стягнення основаної заборгованості в сумі 149 069,37 грн.

Крім того позивачем на суму заборгованості нараховано 3 % річних з 30.11.2018 по 27.07.2020 в сумі 6 452,91 грн; на заборгованість за рахунками від 28.02.2019, від 31.03.2019, 23.04.2019 та платежем за січень 2019 згідно додаткової угоди № 3 від 29.10.2018 нараховано пеню за загальний період прострочення з 27.07.2019 по 20.11.2019 в сумі 4 758,60 грн, а також інфляційні втрати в сумі 6686,66 грн за період грудень 2018 - червень 2020.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 173 ГК України, що кореспондується зі ст. 509 ЦК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Місцевим господарським судом вірно зазначено, що за своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором постачання енергетичних ресурсів, правове регулювання якого здійснюється за правилами Цивільного кодексу України з урахуванням положень Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів.

За договором постачання одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. (ст. 714 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 692 ЦК України унормовано, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Матеріалами справи підтверджено, що згідно додаткової угоди № 3 від 29.10.2018, актів прийому-передачі теплової енергії за договором, які містять підписи уповноважених представників сторін та відбитки їх печаток, відповідачу надано послуги з теплопостачання на загальну суму 191 685,96 грн.

Як стверджує позивач, відповідач за свої зобов`язання з оплати вартості наданих послуг розрахувався частково, а саме в сумі 42 616,59 грн. Відповідачем доказів виконання своїх зобов`язань ані в суді першої інстанції, ані під час перегляду справи в апеляційному порядку не надано. Належних і допустимих доказів в порядку ст. 74 ГПК України на спростування фактичних обставин наявності заборгованості з оплати теплової енергії в сумі 149 069,37 грн (191 685,96 - 42 616,59) не представлено.

При цьому доводи апеляційної скарги про те, що відсутність актів звірки взаємних розрахунків між сторонами виключає можливість задоволення позовних вимог у цій справі визнаються судовою колегією неприйнятними, оскільки, по-перше, наявність/відсутність заборгованості доводиться/спростовується лише первинними бухгалтерськими документами, до яких такі акти не відносяться. По-друге, наявними у справі доказами такими як договір про надання послуг з теплопостачання, додаткова угода № 3 від 29.10.2018 до цього договору, а також акти прийому-передачі теплової енергії від 28.02.2019, від 31.03.2019, від 23.04.2019 підтверджується здійснення позивачем теплопостачання на об`єкт споживача та, відповідно, виникнення у останнього обов`язку з оплати. Незастосування судом першої інстанції норм матеріального права судовою колегією не встановлено, а відтак наведені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення згідно приписів ст. 277 ГПК України.

Беручи до уваги те, що відповідач у встановлений договором та додатковою угодою строк за надані послуги з теплопостачання розрахувався не в повному обсязі, а також з огляду на неподання апелянтом належних і допустимих доказів в спростування обставин неналежного виконання ним договірних зобов`язань, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основної заборгованості за договором в сумі 149 069,37 грн.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Нормами ст. 218 ГК України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Частиною 1 статті 216 ГК України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 2 ст. 217 ГК України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

За умовами п. 13 договору за несвоєчасне внесення плати з відповідача стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зважаючи на те, що відповідачем допущено порушення умов договору в частині своєчасної оплати вартості наданих послуг з теплопостачання, позивачем на суму заборгованості нараховано 3 % річних за період з 30.11.2018 по 27.07.2020 в сумі 6 452,91 грн; на заборгованість за рахунками від 28.02.2019, від 31.03.2019, 23.04.2019 та платежем за січень 2019 згідно додаткової угоди № 3 від 29.10.2018 нараховано пеню за загальний період прострочення з 27.07.2019 по 20.11.2019 в сумі 4 758,60 грн, а також інфляційні втрати в сумі 6686,66 грн за період грудень 2018 - червень 2020.

Північний апеляційний господарський суд, здійснивши перевірку проведеного позивачем розрахунку пені в межах заявленого періоду, а також річних та інфляційних встановив, що він є арифметично вірним та таким, що відповідає матеріалам справи. Відтак висновок Господарського суду Сумської області про стягнення з відповідача пені в сумі 4 758,60 грн, 3% річних в сумі 6 452,91 грн та інфляційних втрат в сумі 6686,66 грн є правомірним.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності оскаржуваного рішення та його невідповідності приписам ч. 2 ст. 236 ГПК України відхиляються судовою колегією за їх безпідставності.

Таким чином, аргументація скаржника про те, що оскаржуване рішення прийнято місцевим господарським судом при незастосуванні норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, - не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду Сумської області від 01.10.2020 у справі № 920/777/20 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів ст. 277 ГПК України не вбачається. Скаржником не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Шосткинський завод хімічних реактивів" на рішення Господарського суду Сумської області від 01.10.2020 підлягає залишенню без задоволення.

Судові витрати, в порядку ст. 129 ГПК України, покладаються на апелянта (відповідача у даній справі).

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Шосткинський завод хімічних реактивів" на рішення Господарського суду Сумської області від 01.10.2020 у справі № 920/777/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 01.10.2020 у справі №920/777/20 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на Приватне акціонерне товариство "Шосткинський завод хімічних реактивів".

4. Справу №920/777/20 повернути до Господарського суду Сумської області .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, що визначені в ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді А.І. Мартюк

С.В. Владимиренко

Повний текст постанови складено 01.02.2021