РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.01.2021Справа № 910/13985/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Васильченко Т.В., за участю секретаря судового засідання Анастасової К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали справи №910/13985/20

За позовом Державного підприємства «Центр науково-технічної інформації та сприяння інноваційному розвитку України»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Єва»

про визнання недійсними договорів підряду

Представники учасників справи:

від позивача: Кочетков В.М.;

від відповідача: Самелюк Л.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство «Центр науково-технічної інформації та сприяння інноваційному розвитку України» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Єва» (далі - відповідач) про визнання недійсними договорів підряду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та Фізичною особою-підприємцем Гладким Б.М. були укладені три договори підряду без наміру настання правових наслідків, що ними обумовлені, а відтак вони є фіктивними і підлягають визнанню недійсними.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/13985/20, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 27.10.2020.

27.10.2020 в судовому засіданні представником позивача подано клопотання про витребування у Київського науково-дослідного інституту судових експертиз висновку експерта за результатом проведення судової будівельно-технічної експертизи №15606/17-42 від 23.06.2020.

В судовому засіданні 27.10.2020 суд, у відповідності до частини 4, 5 статті 233 ГПК України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про відкладення підготовчого засідання на 17.11.2020.

17.11.2020 до відділу діловодства суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позовних вимог, посилаючись на те, що вони направлені на уникнення стягнення заборгованості за спірними договорами, що є предметом розгляду справи №910/19642/16, та вказує на неможливість визнання договорів недійсними у зв`язку з вчиненням дій на їх виконання. Окрім того, просить застосувати наслідки пропуску строку позовної давності.

В судовому засіданні 17.11.2020 суд, у відповідності до частини 4, 5 статті 233 ГПК України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про встановлення строків для подання відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив, продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та відкладення підготовчого засідання на 08.12.2020.

26.11.2020 до відділу діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив в якій позивач не погоджується з доводами відповідача та зазначає, що за оспорюваними договорами підряду роботи не виконувалися про що свідчить висновок комісії підприємства. При цьому позивач посилається на наявність змови між колишнім директором позивача, від імені якого і було підписано оспорювані договори, та підрядником за ними, з метою заволодіння коштами державного підприємства, так як в інвентарному описі основних засобів на момент звільнення директора позивача відсутні відомості про металопластикові конструкції та жалюзі, які б мали бути поставлені на бухгалтерський облік. Щодо застосування наслідків пропуску строку позовної давності, зазначає про його переривання у зв`язку з подачею відповідачем позовної заяви 27.10.2016, за якою відкрито провадження у справі №910/19642/16, та 17.11.2020 проголошено вступну та резолютивну частину рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні 08.12.2020, суд, у відповідності до частини 4, 5 статті 233 Господарського процесуального кодексу України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про відмову в задоволенні клопотання позивача про витребування оригіналу висновку експерта, у зв`язку з його необґрунтованістю та, виходячи з того, що судом здійснено усі необхідні та достатні дії для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи для розгляду по суті на 22.12.2020.

У судовому засіданні 22.12.2020 суд, у відповідності до ч. ч. 4, 5 ст. 233 ГПК України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання про відкладення розгляду справи на 19.01.2021.

У судовому засіданні 19.01.2021 суд, у відповідності до ч. ч. 4, 5 ст. 233 ГПК України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про зобов`язання позивача надати доступ до його електронної пошти та відкладення розгляду справи на 22.01.2021.

В судовому засіданні 22.01.2021 представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити; представник відповідача проти позовних вимог заперечував, просив відмовити в позові.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 22.01.2021 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

15.12.2014 між Фізичною особою-підприємцем Гладким Борисом Миколайовичем (далі - підрядник) та Державним підприємством «Центр науково-технічної інформації та сприяння інформаційному розвитку» (далі - замовник), в особі директора ОСОБА_1, укладено договір підряду №Г15 (далі - договір №1), за умовами пункту 1.1 якого, підрядник зобов`язується на свій ризик виготовити металопластикові (алюмінієві) конструкції, інші додаткові конструкції та деталі до них (далі - товар), відповідно до затвердженого сторонами додатком №1 до цього договору, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Загальна ціна договору за товар та пов`язані з придбанням цього товару послуги складає 96000,00грн (пункт 2.1 договору №1).

Пунктом 3.1 договору №1 передбачено, що адреса виконання послуг, визначених у пункті 1.1 договору, є м. Київ, вул. Горького, 180. Підрядник зобов`язується виготовити та встановити товар згідно технічного завдання від 3-х до 25-ти робочих днів (в залежності від навантаження виробництва та складності замовлення), з моменту одержання авансу, допускається дострокове виконання замовлення (пункт 3.2 договору №1).

Умовами пункту 4.1 договору №1 передбачено, що період гарантії на профіль, фурнітуру та склопакет складає 10 років, сервісне обслуговування 2 роки з моменту монтажу товару. Протягом гарантійного періоду підрядник виконує за свій рахунок заміну частин і механізмів, що зіпсувалися не з вини замовника не пізніше 10 робочих днів. На профіль українського виробництва гарантія 2 роки.

Договір є укладеним з моменту його підписання та діє до дати зазначеної в пункті 4.1 договору, але в будь-якому разі до моменту повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань (пункт 8.1 договору №1).

16.01.2015 між Фізичною особою-підприємцем Гладким Борисом Миколайовичем та Державним підприємством «Центр науково-технічної інформації та сприяння інформаційному розвитку», в особі директора ОСОБА_1, укладено договір підряду №С16 (далі - договір №2), за умовами пункту 2.1 якого, підрядник зобов`язується на свій ризик встановити металопластикові (алюмінієві) конструкції та жалюзі, інші додаткові конструкції та деталі до них, при необхідності провести зварювальні роботи, всього 92 кв.м. вікон та 36 штук жалюзі, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Загальна ціна договору за товар та пов`язані з придбанням цього товару послуги складає 23000,00 грн (пункт 3.1 договору №2).

Пунктом 4.1 договору №2 передбачено, що адреса виконання послуг, визначених у пункті 2.1 договору, є м. Київ, вул. Горького, 180. Підрядник зобов`язується встановити товар згідно технічного завдання від 3-х до 25-ти робочих днів (в залежності від складності замовлення), з моменту одержання авансу, допускається дострокове виконання замовлення (пункт 4.2 договору №2).

Пунктом 4.4 договору №2 передбачено, що підрядник зобов`язується провести демонтажні роботи старих конструкцій (замість яких будуть встановлюватись нові) та винести демонтовані конструкції у під`їзд. Виніс на вулицю та вивіз демонтованих конструкцій оплачується окремо.

Договір є укладеним з моменту його підписання та діє до дати зазначеної в пункті 4.1 договору, але в будь-якому разі до моменту повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань (пункт 7.1 договору №2).

20.01.2015 між Фізичною особою-підприємцем Гладким Борисом Миколайовичем та Державним підприємством «Центр науково-технічної інформації та сприяння інформаційному розвитку», в особі директора ОСОБА_1, укладено договір підряду№С20 (далі - договір №3), за умовами пункту 1.1 якого, підрядник зобов`язується на свій ризик виготовити жалюзі на металопластикові конструкції Venus 1000/2400 - 36 штук (далі товар).

Умовами пункту 1.2 договору №3 передбачено, що товар, який є предметом цього договору, належить підряднику на праві власності або буде створений (набутий або придбаний) підрядником до моменту його передачі замовнику. Підрядник підтверджує, що інші (треті) особи не мають жодних прав на товар, який є предметом цього договору.

Загальна ціна договору за товар та пов`язані з придбанням цього товару послуги складає 12000,00 грн (п. 2.1 договору №3).

Якщо замовник відмовився прийняти та оплатити товар, що відповідає умовам договору, підрядник має право за своїм виробом вимагати оплати товару або забрати товар, за який покупець не розрахувався (пункт 2.2 договору №3).

Пунктом 3.1 договору №3 передбачено, що адреса виконання послуг, визначених у пункті 1.1 договору, є м. Київ, вул. Горького, 180. Підрядник зобов`язується виготовити та встановити товар згідно технічного завдання від 3-х до 25-ти робочих днів (в залежності від навантаження виробництва та складності замовлення), з моменту одержання авансу, допускається дострокове виконання замовлення (пункт 3.2 договору №3).

Період гарантії на профіль, фурнітуру складає один рік (пункт 4.1 договору №3).

Договір є укладеним з моменту його підписання та діє до дати зазначеної в пункті 4.1 договору, але в будь-якому разі до моменту повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань (пункт 7.1 договору №3).

30.04.2015 між Фізичною особою-підприємцем Гладким Борисом Миколайовичем та Державним підприємством «Центр науково-технічної інформації та сприяння інформаційному розвитку», в особі директора ОСОБА_1, складено акт монтажу металопластикових конструкцій та жалюзей до договору підряду №Г15 та №С20 на суму 23000,00 грн та в межах договору №Г15 між вказаними особами підписано видаткові накладними №202 від 22.04.2015 на суму 96000,00 грн та №203 від 25.04.2015 на суму 12000,00 грн.

03.10.2016 між підрядником, як первісним кредитором, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Єва», як новим кредитором, укладеного договір про відступлення права вимоги до боржника, а саме Державного підприємства «Центр науково-технічної інформації та сприяння інформаційному розвитку», за умовами пункту 1.1 якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги до боржника за договорами підряду №С20 від 20.01.2015 на суму 12000,00 грн, №С16 від 16.01.2015 на суму 23000,00 грн та №Г15 від 15.12.2014 на суму 96000,00 грн, а всього до нового кредитора перейшло право вимоги на суму 131000,00 грн.

Умовами пункту 2.1 та 2.2 договору про відступлення права вимоги передбачено, що оплата здійснюється шляхом перерахування новим кредитором грошових коштів на поточний рахунок первісного кредитора у розмірі зобов`язання боржника 131000,00 грн. За згодою між первісним кредитором та новим кредитором взаєморозрахунки можуть бути здійсненні шляхом передачі інших активів.

Пунктом 3.1 договору про відступлення права вимоги визначено, що первісний кредитор протягом 3-х календарних днів з моменту підписання даного договору передає новому кредитору копії документів, що свідчать про право вимоги суми боргу до боржника.

Даний договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє до повного виконання ним своїх зобов`язань (п. 6.1 договору).

10.10.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Єва» звернулося з претензією №2 до Державного підприємства «Центр науково-технічної інформації та сприяння інноваційному розвитку України» про сплату 131000,00 грн за договорами підряду, в якій просило невідкладно погасити наявну заборгованість.

У зв`язку з надходженням претензії від відповідача, позивачем, на підставі наказу №45 від 12.10.2016, була створена комісія щодо перевірки правомірності претензії №2. Під час роботи комісії були зібрані пояснення співробітників підприємства, що працювали в 2014-2015 роках, які заперечували факт монтажу жалюзей та маталопластикових вікон у 2014-2015 роках. За результатом проведеного службового розслідування 07.11.2016 було складено акт в якому вказано, що металопластикові конструкції та жалюзі на 8-му поверсі у приміщенні №805-811 були встановлені до 2014 року, однак точний період їх установки встановити є неможливим, в тому числі, у зв`язку з пожежею, що відбулася 19.02.2016 у кабінеті №805/3. При цьому комісією було встановлено невідповідність кількості та розмірів фактично наявних металопластикових конструкцій тим, що заявлені у договорі підряду №Г15, №С20 та №С16. З огляду на викладене комісія дійшла висновку, що вказані договори підряду мають ознаки фіктивних, а факт поставки товарів та надання послуг у визначені в них терміни не підтверджується співробітниками підприємства.

Відтак, посилаючись на те, що колишнім директором позивача без наміру настання правових наслідків було укладено фіктивні договори підряду з метою створення заборгованості у державного підприємства та безпідставного її стягнення, про що свідчить і той факт, що директором відповідача на даний час є колишній директор позивача ОСОБА_1 , звернувся до суду з даним позовом.

Відповідач, в свою чергу, заперечуючи проти позовних вимог вказує на те, що даний судовий процес ініційовано позивачем з метою не сплачувати відповідачу заборгованість, право на яку ним отримано за договором про відступлення права вимоги та яка стягується в судовому порядку в межах розгляду справи №910/19642/16.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов таких висновків.

Приписами частини 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з положеннями частин першої та другої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Тобто, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, до особи, яка порушила це право, з метою його захисту.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.10.2018 у справі №910/2062/18.

Відповідно до вимог статті 14 Господарського процесуального кодексу України, яка встановлює диспозитивність господарського судочинства, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Частиною 1 статті 45 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторонами в судовому процесі є позивач і відповідач.

При цьому суд при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів.

Статтею 162 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом. Тобто, відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.12.2020 у справі №278/1258/16-ц та від 25.11.2020 у справі №233/1950/19.

При цьому, пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову.

Таким чином, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26.11.2019 у справі №905/386/18 та від 13.10.2020 №640/22013/18.

Предметом спору у даній справі є матеріально-правова вимога Державного підприємства «Центр науково-технічної інформації та сприяння інноваційному розвитку України» (замовник, боржник) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Єва» (новий кредитор) про визнання недійсними договорів підряду, що укладені між замовником та Фізичною особою-підприємцем Гладким Борисом Миколайовичем (підрядник, первісний кредитор), за якими, первісний кредитор і відступив право вимоги до боржника.

Частиною 1 статті 837 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Фіктивним, згідно вимог статті 234 Цивільного кодексу України, яка визначена позивачем як правова підстава позову, є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно. Основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

За приписами частини 1 статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

При цьому, особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину.

Як встановлено судом, сторонами оспорюваних правочинів є позивач та фізична особа-підприємець Гладкий Борис Миколайович, тоді як позов про визнання договорів підряду недійсними пред`явлено до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Єва», якому відступлено право вимоги за оспорюваними договорами, тобто є новим кредитором позивача, однак не є стороною оспорюваних правочинів.

Частинами 1-2 статті 48 ГПК України передбачено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Отже, заміна неналежного відповідача та залучення співвідповідача, у відповідності до приписів господарського процесу, можлива лише за клопотанням позивача.

Позивач під час розгляду справи клопотання про заміну первісного відповідача належним чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача не заявляв, повідомивши суду, що даний позов пред`явлений саме до ТОВ «ТД «Єва», як нового кредитора, оскільки фізична особа - підприємець Гладкий Б.М., який є стороною оспорюваних правочинів, припинив свою підприємницьку діяльність, що виключає можливість залучення його до участі у справі, а відтак належним відповідачем є саме визначена ним особа.

Втім суд не може погодитися з доводами позивача, оскільки реєстрацією 02.03.2017 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця Гладких Б.М. його господарські зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, так як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю і відповідні спори підлягають розгляду у порядку господарського судочинства, а відтак дана особа є належним відповідачем у даному спорі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №910/8729/18.

Згідно вимог статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Позивачем не було надано суду належних і допустимих доказів, у розумінні ст.ст. 76, 77 ГПК України, на підтвердження того, що саме відповідач порушив права позивача під час укладення оспорюваних договорів підряду і має відповідати за даним позовом.

З огляду на наведені вище норми чинного законодавства та обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги заявлені до неналежного відповідача, що має наслідком відмову в позові.

При цьому, оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, у зв`язку з його пред`явленням до неналежного відповідача, обґрунтованість підстав для визнання договорів недійсними, судом не перевіряється. Аналогічний правовий висновок висловив Верховний Суд у постанові від 11.06.2020 у справі №761/7719/18.

Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності, то суд відзначає, що строк позовної давності, як спосіб захисту порушеного права, при вирішенні даного спору застосуванню не підлягає, оскільки суд відмовляє в позові у зв`язку з неналежним відповідачем і питання порушення строку позовної давності (за даних обставин) не впливає на суть винесеного рішення.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору належить покласти на позивача у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог.

При цьому, у відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що очікує понести витрати, пов`язані з правовою допомогою адвоката, в сумі орієнтовно 21300,00 грн., однак у підтвердження розміру витрат на правничу допомогу під час розгляду справи не надав суду жодного доказу, який би свідчив про дійсне та фактичне понесення витрат відповідачем для захисту своїх інтересів та прав у зв`язку із судовим розглядом даної справи, як то договір про надання правової допомоги, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, тощо, як і не заявив у відповідності до вимог частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України про розподіл цих витрат після ухвалення рішення, у зв`язку з чим відсутні підстави для розподілу цих витрат.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 75-80, 129, 232, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Державного підприємства «Центр науково-технічної інформації та сприяння інноваційному розвитку України» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Єва» про визнання недійсним договорів підряду відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено та підписано 02.02.2021.

Суддя Т.В. Васильченко