ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2021 р. Справа№ 920/1254/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Пашкіної С.А.

секретар Ковальчук Р.Ю.

за участю

представників: позивача - не з`явились

відповідача - Карманов В.В.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "Червоний металіст"

на рішення Господарського суду Сумської області від 08.09.2020 р. (повне рішення складено 18.09.2020 р.)

у справі № 920/1254/19 (суддя - Джепа Ю.А.)

за позовом Комунального підприємства "Теплогарант"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "Червоний металіст"

про стягнення заборгованості у розмірі 474827,38 грн

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року Комунальне підприємство "Теплогарант" звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "Червоний металіст" про стягнення заборгованості за договором про надання послуг з централізованого опалення № 86/10 від 25.11.2010 р. у загальному розмірі 186778,99 грн, з яких: 154800,00 грн - основний борг, 235,40 грн - пеня, 10845,76 грн - інфляційні втрати, 7061,83 грн - 3% річних та 10836,00 грн - 7% штрафу.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що відповідач не виконав свої зобов`язання за укладеним договором щодо вчасної оплати за надані послуги з централізованого опалення, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем.

Позивачем 24.02.2020 р. подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої Комунальне підприємство "Теплогарант" просило стягнути з відповідача основний борг у сумі 355024,40 грн, пеню у сумі 30082,50 грн, 63796,51 грн інфляційних втрат та 25923,97 грн 3% річних, що разом складає 474827,38 грн.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 30.07.2020 р. закрито провадження у справі № 920/1254/19 в частині стягнення основного боргу у сумі 200000,00 грн.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 08.09.2020 р. у справі № 920/1254/19 позов Комунального підприємства "Теплогарант" задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "Червоний металіст" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач посилається на те, що заявою про збільшення розміру позовних вимог № 129 від 20.02.2020 р. позивач одночасно змінив предмет і підставу позову. Крім цього, скаржник вказує, що при здійсненні розрахунку розміру пені позивачем не було враховано присікальні строки нарахування штрафних санкцій, які передбачені ч. 6 ст. 232 ГПК України.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 05.11.2020 р. апеляційну скаргу у справі № 920/1254/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Пашкіна С.А., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2020 р. апеляційну скаргу у справі № 920/1254/19 залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.12.2020 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 920/1254/19 та призначено її до розгляду на 21.01.2021 р.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/276/21 від 20.01.2021 р. у зв`язку зі звільненням судді Калатай Н.Ф. у відставку призначено повторний автоматизований розподіл справи № 920/1254/19.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2021 р. апеляційну скаргу у справі № 920/1254/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2021 р. справу № 920/1254/19 було прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.

У засідання суду, призначене на 21.01.2021 р., представник позивача не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового розгляду, що підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Доказів поважності відсутності зазначених представників суду не надано.

Колегія суддів зазначає, що неявка у судове засідання вказаних представників не перешкоджає розгляду апеляційної скарги. Подальше відкладення може призвести до затягування розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об`єктивного розгляду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

25.11.2010 р. між Комунальним підприємством "Теплогарант" (далі - виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "Червоний металіст" (далі - споживач) було укладено договір № 86/10 про надання послуг з централізованого опалення (далі -договір).

Відповідно до п. 1 договору виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

Згідно з п. п. 7, 8 договору плата за надані послуги за наявності засобів обліку теплової енергії справляється за їх показами згідно з пунктами 10-13 Правил надання послуг з централізованого опалення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630. Споживач, що має прилади обліку, щомісячно подає до енергопостачальної організації звіт про фактичне споживання теплової енергії у наступний термін: дата зняття показів приладів обліку - до 20-го числа поточного місяця; дата подання звіту до енергопостачальної організації - не пізніше 25-го числа.

Як передбачено п. 9 договору, розрахунковим періодом оплати послуг є календарний місяць.

У відповідності до п. п. 10, 11 договору відповідач за 7 днів до початку розрахункового періоду сплачує позивачу вартість зазначеного в договорі обсягу теплової енергії, передбаченої на наступний розрахунковий період. Термін сплати залишкової суми платежів за спожите тепло в поточному місяці не пізніше сьомого числа місяця, наступного за розрахунковим. Датою сплати є відмітка на платіжному дорученні.

Цей договір набуває чинності з дня його підписання та дії до 30 квітня 2011 року (п. 30 договору).

За п. 31 договору припинення дії договору не звільняє відповідача від обов`язку повної сплати спожитої енергії.

Пунктом 33 договору передбачено, що договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії, однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду.

За змістом договору об`єктом теплоспоживання є нежитлове приміщення, що розташовано в м. Конотоп, вул. Деняка Віктора (вул. Червонозаводська).

Вбачається, що позивач надає послуги з постачання теплової енергії у опалювальні періоди, терміни яких встановлюються рішеннями органу місцевої влади.

Опалювальний сезон 2018-2019 років розпочався з 24.10.2018 р. за розпорядженням Конотопського міського голови від 16.10.2018 р. № 192-ОД "Про початок опалювального сезону 2018-2019 років" зі змінами, внесеними розпорядженням Конотопського міського голови від 23.10.2018 р. № 195-ОД, а закінчився 09.04.2019 р. за розпорядженням Конотопського міського голови від 08.04.2018 р. № 93-ОД "Про закінчення опалювального сезону 2018-2019 років".

При формуванні рахунків за спожиту відповідачем теплову енергію позивач застосовував затверджені рішенням Виконавчого комітету Конотопської міської ради від 26.11.2018 р. № 324 тарифи, а саме: з 15.12.2018 р. для потреб "Інших споживачів" складає 1691,12 грн з 1 Гкал (з ПДВ).

На виконання умов укладеного договору позивач поставив відповідачу 1746,80 Гкал теплової енергії на загальну суму 3101495,35 грн, що підтверджується актами здачі-приймання наданих послуг (виконаних робіт), а саме:

- акт здачі-приймання наданих послуг № 235 від 31.01.2019 р. на суму 285799,96 грн;

- акт здачі-приймання наданих послуг № 508 від 28.02.2019 р. на суму 279035,46 грн;

- акт здачі-приймання наданих послуг № 782 від 31.03.2019 р. на суму 267197,59 грн;

- акт здачі-приймання наданих послуг № 225 від 31.01.2018 р. на суму 356098,68 грн;

- акт здачі-приймання наданих послуг № 486 від 28.02.2018 р. на суму 357982,80 грн;

- акт здачі-приймання наданих послуг № 768 від 30.03.2018 р. на суму 378380,52 грн;

- акт здачі-приймання наданих послуг № 1354 від 30.11.2018 р. на суму 176535,74 грн;

- акт здачі-приймання наданих послуг № 1588 від 28.12.2018 р. на суму 272566,44 грн;

- акт здачі-приймання наданих послуг № 1530 від 30.11.2019 р. на суму 110515,18 грн;

- акт здачі-приймання наданих послуг № 1810 від 30.12.2019 р. на суму 297830,65 грн;

- акт здачі-приймання наданих послуг № 237 від 31.01.2020 р. на суму 319552,33 грн.

Однак відповідач вказані акти не підписав та оплатив надані позивачем послуги частково у суму 2746470,95 грн.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що відповідач, на думку позивача, не виконав належним чином умов укладеного договору щодо вчасної оплати за одержану теплову енергію, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем за період з 01 січня 2018 року по 31 січня 2020 року.

За змістом ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона - виконавець, зобов`язується за завданням другої сторони - замовника, надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Статтею 905 ЦК України визначено, що строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як передбачено ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Факт надання позивачем відповідачеві послуг з теплопостачання загальною вартістю 355024,40 грн підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема копіями актів здачі-приймання наданих послуг (виконаних робіт) за період з 01.01.2018 р. по 31.01.2020 р., а також копіями рахунків на оплату наданих послуг за вищевказаний період.

Зазначені первинні документи містять відомості щодо наданих послуг, їх найменування та ціну.

Крім цього, відсутність зауважень або заперечень щодо актів здачі-приймання наданих послуг може бути підставою для задоволення вимог про стягнення коштів за виконані роботи.

Також, як було встановлено вище, відповідач сплатив частину основної заборгованості у сумі 200000,00 грн під час розгляду справи місцевим судом, у зв`язку з чим провадження у справі в цій частині було закрито.

Враховуючи викладене, а також те, що матеріалами справи підтверджується факт надання позивачем послуг з централізованого теплопостачання, строк оплати за які настав, а також враховуючи часткову оплату заборгованості відповідачем після порушення провадження у даній справі, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача 155024,40 грн заборгованості за договором про надання послуг з централізованого опалення № 86/10 від 25.11.2010 р. за період з 01.01.2018 р. по 31.01.2020 р. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

За порушення строків поставки товару позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 30082,50 грн пені.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 13 договору передбачено, що за несвоєчасне внесення плати за спожиту теплоенергію із споживача стягується пеня у розмірі 0,1 % вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення.

Відповідно до ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України розмір штрафних санкцій встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Як передбачено ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Отже, враховуючи, що встановлений в договорі розмір штрафних санкцій за порушення господарського зобов`язання відповідає розміру таких санкцій, визначених у законі, а матеріалами справи підтверджується факт порушення відповідачем строків оплати, тобто факт вчинення відповідачем порушення господарського зобов`язання, тому суд доходить висновку про правомірність застосування позивачем до відповідача вищевказаних мір відповідальності.

Також за неналежне виконання умов договору в частині вчасної оплати, позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 25923,97 грн 3% річних та 63796,51 грн інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індекса інфляції необхідно мати на увазі, що індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць; тому умовно слід вважати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, наприклад, травня, індексується за період з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 25923,97 грн 3% річних та 63796,51 грн інфляційних втрат є обґрунтованими, арифметично правильними та такими, що підлягають задоволенню.

Доводи скаржника про те, що заявою про збільшення розміру позовних вимог № 129 від 20.02.2020 р. позивач одночасно змінив предмет і підставу позову, колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на таке.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання.

Згідно з ч. 3 ст. 46 ГПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову, шляхом подання письмової заяви.

Як вбачається зі змісту поданої позивачем заяви, останній просить суд саме збільшити розмір позовних вимог.

Так, предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.04.2020 р. у справі № 61/41071/19.

Під збільшенням розміру позовних вимог слід розуміти збільшення суми позову за тією ж вимогою, яку було заявлено в позові.

Відтак, Комунальне підприємство «Теплогарант», збільшивши розмір позовних вимог, не змінив предмет або підстави позову.

З приводу посилання скаржника на те, що при здійсненні розрахунку розміру пені позивачем не було враховано присікальні строки нарахування штрафних санкцій, які передбачені ч. 6 ст. 232 ГК України, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з розрахунку позивача, останній здійснював нарахування пені за порушення грошового зобов`язання періодами, при цьому кожний період не перевищує шестимісячного строку, передбаченого ч. 6 ст. 232 ГК України.

Інші аргументи, викладені в апеляційній скарзі, наведеного не спростовують та відхиляються колегією суддів.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 276 ГПК передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду Сумської області від 08.09.2020 р. у справі № 920/1254/19 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "Червоний металіст" не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "Червоний металіст" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 08.09.2020 р. у справі № 920/1254/19 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "Червоний металіст".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 01.02.2021 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В.Андрієнко

С.А. Пашкіна