ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2021 року м. Дніпро Справа № 904/3986/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя - Вечірко І.О. (доповідач), судді - Кузнецов В.О., Чередко А.Є.,

секретар судового засідання - Манчік О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 29.10.2020р. (суддя - Кеся Н.Б., м. Дніпро)

у справі № 904/3986/19

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ

до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Дніпро, м. Дніпро

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

про повернення безпідставно набутого майна, стягнення 11 516 776,30 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст та мотиви оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 29.10.2020р. задоволено частково заяву Квартирно-експлуатаційного відділу міста Дніпро про відстрочку виконання рішення у справі № 904/3986/19. Відстрочено виконання рішення суду до 01.01.2021р.

Вказана ухвала мотивована тим, що обставини на які посилається заявник, заслуговують на увагу. Обидві сторони мають стратегічне значення для оборони держави. Відстрочення виконання рішення дозволить боржнику не припинити поточну діяльність і вжити заходів до потрібного фінансування з нового 2021 року і таким чином збереже баланс інтересів обох сторін.

2. Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи учасників справи.

Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 29.10.2020р., відмовити у повному обсязі в задоволенні заяви КЕВ м. Дніпро про відстрочення виконання рішення, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на боржника.

2.1 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Апеляційна скарга мотивована тим, оскаржувана ухвала прийнята при неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених в ухвалі, встановленим обставинам справи, при неправильному застосуванні норм матеріального права та порушенні норм процесуального права. Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції зробив висновки про можливість надання відстрочки виконання рішення, спираючись на обставини, викладені відповідачем. Позивач вважає, що висновок рішення суду про наявність підстав відстрочення виконання рішення необґрунтованим оскільки, відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", саме держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, а боржник є державним підприємством. На переконання позивача, відповідач не надав жодних доказів існування обставин, які істотно ускладнюють або унеможливлюють виконання рішення суду з огляду на вимоги Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", згідно якого обов`язок по сплаті коштів за рішенням суду покладається на Казначейства, а не безпосередньо на боржника. Позивач вважає, що при прийнятті оскаржуваної ухвали місцевим господарським судом було порушено норми процесуального права, а саме ст. 331 ГПК України, не доведення винятковості обставин, неврахування майнових інтересів стягувача та необґрунтованого відступлення від позиції Верховного Суду. На переконання позивача, судом першої інстанції не було встановлено винятковість обставин, на які боржник посилається, як підстави для задоволення своїх вимог про відстрочення виконання рішення. Позивач зазначає, що суд проігнорував доводи стягувача, про те що АТ "Укртрансгаз" відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2015р. № 83 є підприємством, що має стратегічне значення для економіки та безпеки держави. Також господарським судом першої інстанції не враховано, що за результатами діяльності за шість місяців 2020 року стягувач взагалі не отримав прибутку та навіть зазнав збитків на загальну суму 16 515 858 грн. Згідно долученої до матеріалів справи фінансової звітності, стягувач перебуває у скрутному фінансовому становищі. Крім цього, позивач вважає, що суд першої інстанції не врахував можливі негативні наслідки для господарської діяльності стягувача при затримці виконання рішення. На думку позивача, суд першої інстанції необґрунтовано відступив від правової позиції, яка міститься у постанові Вищого господарського суду України від 09.11.2016р. у справі № 914/1488/15, у постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 15.03.2018р. у справі № 910/8153/17. Позивач вважає, що всупереч вимогам ст. ст. 7, 76-79 ГПК України, господарський суд врахував лише доводи та аргументи, на яких ґрунтувались вимоги боржника про надання відстрочення виконання рішення, а також порушив та неправильно застосував норми процесуального права: статті 73, 86, 91, 236 ГПК України.

2.2. Узагальнені доводи відповідача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу.
Відповідач наданими йому процесуальними правами не скористався та не направив на адресу суду відзив на апеляційну скаргу, що відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду судового рішення.

3. Апеляційне провадження.
3.1 Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 05.01.2021р. відкрито апеляційне провадження у справі, розгляд справи призначено в судовому засіданні на 25.01.2021 року.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.01.2021р. призначено судове засідання 25.01.2021р. в режимі відеоконференції з Господарським судом м. Києва.

В судовому засіданні представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечував.

Позивач наданими йому процесуальними правами не скористався та не забезпечив участі свого повноважного представника в судовому засіданні, хоча про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Згідно з актом Центрального апеляційного господарського суду від 25.01.2021р. під час з`єднання з відповідальною особою за проведення відоконференції Господарського суду міста Києва в режимі відеоконференції встановлено, що представник Акціонерного товариства "Укртрансгаз" в судове засідання до Господарського суду міста Києва не прибув, у зв`язку з чим відеоконференція не відбулась.

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Таким чином, неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції з метою дотримання процесуальних строків розгляду апеляційної скарги, враховуючи те, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника позивача.

3.2. Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2019р. у справі № 904/3986/19 позовні вимоги задоволено частково, cтягнуто з Квартирно-експлуатаційного відділу міста Дніпро на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" 11 516 776,30 грн., що є вартістю безпідставно набутого майна - природного газу в обсязі 1723,413 тис. куб. метрів та 172 751,64 грн. витрат по сплаті судового збору, в решті позову відмовлено.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 02.09.2020р. рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2019р. у справі № 904/3986/19 - скасовано, прийнято нове рішення: "Позовні вимоги задовольнити частково. Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу міста Дніпро на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" 11 516 776,30 грн., що є вартістю безпідставно набутого майна природного газу в обсязі 1723,413 тис. куб. метрів та 172 751,64 грн. витрат по сплаті судового збору. В решті позову відмовити".

16.09.2020р. на виконання постанови Центрального апеляційного господарського суду від 02.09.2020р. Господарським судом Дніпропетровської області видано наказ про примусове виконання рішення.

21.10.2020р. Квартирно-експлуатаційний відділ міста Дніпро звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області із заявою про відстрочку виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2019р. у справі № 904/3986/19, в якій просив суд відстрочити виконання рішення на строк 6 місяців - до 03.03.2021 року.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.02.2020р. призначено розгляд заяви про відстрочення виконання рішення на 29.10.2020р.

Розглянувши заяву відповідача про відстрочення виконання рішення суду, місцевий господарський суд 29.10.2021р. постановив оскаржувану ухвалу з підстав викладених вище.

3.3 Оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку про наступне.

Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод справи про цивільні права та обов`язки, а також справи про кримінальне обвинувачення мають бути розглянуті у суді впродовж розумного строку. Ця вимога спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту. А відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh v.Russia" від 24.07.2003р., "Svitlana Naumenko v. Ukraine" від 09.11.2014р. зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Частиною 4 ст. 331 ГПК України визначено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч. 5 ст. 331 ГПК України).

В силу вказаних положень процесуального законодавства, підставою для відстрочення виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що істотно ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення у визначений строк.

Тобто, відстрочення виконання судового рішення пов`язано з об`єктивними, непереборними - виключними обставинами, які ускладнюють його вчасне виконання.

Господарським процесуальним кодексом України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнення його виконання, у зв`язку з чим суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 86 вказаного Кодексу, і за наявності обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, господарський суд має право відстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Суд враховує наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення тощо.

Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання відстрочки виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування.

Особа, яка подала заяву про відстрочення виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у даній справі.

Обґрунтовуючи заяву про відстрочку виконання рішення суду відповідач зокрема посилався на наступні обставини:

- Квартирно-експлуатаційний відділ є неприбутковою установою, яка утримується за рахунок бюджетних коштів, що підтверджується рішенням від 28.11.2016р. Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. .Дніпро ГУ ДФС у Дніпропетровській області;

- згідно із ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України;

- сума, яку стягнуто з відповідача за рішенням суду у даній справі є значною. До того ж, бюджетні кошти, які у 2016р. були надані для оплати спожитого природного газу - повернуто КЕВ м. Дніпро до бюджету. На даний час відповідні бюджетні призначення та бюджетні асигнування відсутні, що унеможливлює добровільне виконання боржником рішення суду у справі;

- у разі примусового стягнення коштів та блокування казначейських рахунків, діяльність установи опиниться під загрозою зупинення, що призведе до зниження рівня боєздатності, бойової та мобілізаційної готовності військ, які розташовані у зоні відповідальності відповідача та до зниження обороноздатності держави;

- крім того, відповідач є ліцензіатом з виробництва, постачання та транспортування теплової енергії, фактично є підприємством стратегічного значення від безперебійного та сталого функціонування якого залежить надання послуг централізованого теплопостачання населенню військових містечок Дніпровського гарнізону. Блокування рахунків та припинення фінансування відповідача призведе до дестабілізації роботи установи та до кризової ситуації у соціальній сфері, особливо в період опалювального сезону;

- рішенням суду у справі № 904/3986/19 з відповідача стягнуто безнадійну дебіторську заборгованість, за якою минув строк позовної давності;

- блокування казначейських рахунків Боржника, спричинить невідворотні наслідки та збитки державному бюджету (стягнення підрядниками штрафних санкцій за господарськими договорами та судового збору) через припинення фінансування вже розпочатих будівельних та ремонтних робіт на об`єктах стратегічного значення Міністерства оборони України (шпиталях, казармах, штабах, приміщеннях військових комісаріатів, та ін.);

- боржник від виконання рішення суду не ухиляється. З метою виконання рішення суду у справі № 904/3986/19 листом від 28.09.2020р. № 525/3839 відповідач звернувся до розпорядника бюджетних коштів вищого рівня - Центрального інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики ЗСУ з проханням виділення додаткового фінансового ресурсу на 2021рік.

Наведені вище обставини, на думку відповідача, є винятковими та такими, що ускладнюють виконання рішення, роблять неможливим погашення боржником у поточному бюджетному році боргу у сумі 11 516 776,30 грн. без надання додаткового фінансування.

За судовою практикою до обставин, що ускладнюють виконання судового рішення та які є підставою для відстрочки його виконання, належать скрутне матеріальне становище боржника, наявність загрози банкрутства юридичної особи-боржника, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

В рішенні Конституційного Суду України № 5-пр/2013 від 26.06.2013р. зазначено, що відстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Колегія суддів звертає увагу на те, що надання відстрочки виконання рішення є виключним заходом, який має застосовуватись лише за наявності поважних причин та при найменшій шкоді кредитору. При цьому, затримка у виконанні рішення не повинна бути надто тривалою та такою, що порушує саму сутність права, яке захищається пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (рішення ЄСПЛ у справі "Іммобільяре Саффі проти Італії", заява № 22774/93, пункт 74).

За практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції (ухвала ЄСПЛ від 07.10.2003р. у справі "Корнілов та інші проти України", заява № 36575/02, тривалість виконання вісім місяців). І навіть, два роки та сім місяців, не визнавались надмірними і не розглядалися, як такі, що суперечить вимогам розумного строку, передбаченого статтею 6 Конвенції (ухвала ЄСПЛ від 17.09.2002 року у справі "Крапивницький та інші проти України", заява № 60858/00). Таким чином, для з`ясування обставин чи є період виконання рішення надмірно тривалим, варто звернути увагу на особливі обставини кожної справи.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що боржником надані достатні докази, які свідчать, що його фінансовий стан і зазначені в заяві обставини роблять неможливим своєчасне виконання рішення у даній справі. За таких обставин, відстрочка виконання рішення для боржника в даному випадку не є інструментом ухилення від виконання рішення, боржник лише намагається через існування певних обставин, які таке виконання ускладнюють, забезпечити повне виконання рішення та погашення заборгованості перед стягувачем.

Відстрочка виконання рішення суду має здійснюватися з метою недопущення погіршення економічної ситуації боржника, а також з метою недопущення невиконання рішення суду на користь кредитора, що можливе у випадку неплатоспроможності боржника. Тобто, важливим є досягти балансу інтересів сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005р. "Чижів проти України" зазначено, що на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до параграфу 1 статті 6 Конвенції.

З`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, дослідження та оцінювання не лише доводів боржника, а й заперечень кредитора є необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочки виконання рішення суду.

При цьому, необхідно враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але перш за все необхідно враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.

Місцевим господарським судом вірно враховано, що обидві сторони даної справи мають стратегічне значення для оборони держави, а відповідач є державним підприємством стратегічного значення, від безперебійного та сталого функціонування якого залежить надання послуг центрального теплопостачання населенню військових містечок м. Дніпра.

Відстрочення виконання рішення суду до 01.01.2021р. в повній мірі буде відповідати принципам справедливого судового розгляду у контексті частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Щодо посилання скаржника на те, що вимоги відповідача про відстрочку виконання рішення суперечать положенням частини 5 статті 331 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд враховує наступне.

Згідно з ч. 5 ст. 331 ГПК України розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Системне тлумачення ст. 331 ГПК України дозволяє дійти наступних висновків. Структурно стаття складається з 7 частин, серед яких частини 1, 2 і 7 присвячені порядку розстрочення та відстрочення судового рішення (процедурні питання подання та розгляду заяви), 3, 4 - підставам для відстрочення та розстрочення судом, 5, 6 - правовим наслідкам та питанням, які вирішуються судом при ухваленні такого рішення. Зі змісту даної норми вбачається, що термін спливу з моменту ухвалення судового рішення не виступає чинником, який враховується господарським судом при вирішенні питання про задоволення такої заяви.

З огляду на це, положення ч. 5 ст. 331 ГГПК України слід розуміти як такі, що стосуються вже правових наслідків задоволення поданої стороною заяви та обмежують максимальний строк, на який суд може розстрочити або відстрочити виконання судового рішення, одним роком з дня прийняття саме рішення про відстрочення або розстрочення останнього.

Посилання скаржника на правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 15.03.2018р. у справі № 910/8153/17 не приймаються апеляційним господарським судом до уваги, оскільки предметом судового розгляду у справі № 910/8153/17 є стягнення заборгованості за укладеним договором купівлі-продажу цінних паперів, проте як предметом даної справи є стягнення дебіторської заборгованості, за якою минув строк позовної давності, але судом було визнано поважними причини пропуску такого строку позивачем.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі про порушення і неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення не отримали підтвердження, не спростовують обставин, на які послався місцевий господарський суд.

3.3.3. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги те, що вирішення питання щодо відстрочення виконання рішення перебуває в межах дискреційних повноважень господарського суду, який в рішенні навів відповідні та достатні підстави в обґрунтування свого висновку про відстрочення виконання рішення до 01.01.2021р. у даній справі, і в цьому випадку не вбачається, що суд здійснив свої дискреційні повноваження з порушенням вимог чинного законодавства або з недодержанням справедливого балансу між сторонами, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що підстави для скасування чи зміни прийнятої ухвали місцевого господарського суду щодо вирішення питання про відстрочення виконання рішення суду відсутні.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала місцевого господарського суду у даній справі має бути залишена без змін.

3.3.4 Розподіл судових витрат.
Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 275-282 ГПК України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 29.10.2020р. у справі № 904/3986/19 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 02.02.2021р.

Головуючий суддя І.О. Вечірко

Судді В.О. Кузнецов

А.Є. Чередко