УХВАЛА

08 лютого 2021 року

м. Київ

Справа № 917/2092/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Мачульського Г.М. - головуючого, Краснова Є.В., Уркевича В.Ю.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Енвіротех-Інжинірінг"

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 07.09.2020 та рішення Господарського суду Полтавської області від 30.06.2020

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енвіротех-Інжинірінг"

до: 1) Комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода",

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Дезсистема",

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Антимонопольного комітету України,

про визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

30.09.2020 (згідно з поштовими відмітками на конверті) Товариство з обмеженою відповідальністю "Енвіротех-Інжинірінг" звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Східного апеляційного господарського суду від 07.09.2020 (повний текст постанови складено 10.09.2020) та рішення Господарського суду Полтавської області від 30.06.2020.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.10.2020 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енвіротех-Інжинірінг" залишено без руху на підставі частини другої статті 292 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК України), оскільки касаційна скарга була оформлена з порушенням вимог пункту 5 частини 2 статті 290 ГПК України без зазначення передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав) подання цієї скарги та надано скаржнику строк для усунення недоліків.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2020 повернуто касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енвіротех-Інжинірінг" з підстав не усунення недоліків, зазначених в ухвалі Суду від 20.10.2020 в установлений строк.

29.12.2020 (згідно з поштовими відмітками на конверті) Товариство з обмеженою відповідальністю "Енвіротех-Інжинірінг" повторно звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Східного апеляційного господарського суду від 07.09.2020 та рішення Господарського суду Полтавської області від 30.06.2020 разом з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження.

За результатами розгляду матеріалів касаційної скарги Суд дійшов висновку, що підстави, наведені скаржником у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження, є неповажними.

Відповідно до статті 288 ГПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 цього Кодексу.

Згідно цієї норми суд касаційної інстанції, у кожному конкретному випадку, повинен, з урахуванням конкретних обставин пропуску строку, оцінки доводів щодо причин їх пропуску, зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску такого строку.

При цьому слід зазначити, що як роз`яснив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Пономарьов проти України" (Ponomaryov v. Ukraine), № 3236/03, 03.04.2008, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Отже, можливість поновлення судом касаційної інстанції пропущеного строку не є необмеженою, а вирішення цього питання пов`язується із наявністю поважних причин пропуску строку.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Вказане рішення Європейського суду з прав людини застосовується у даній справі як джерело права і його висновки про можливість відновлення процесуального строку лише за умови наведення відповідних причин, а можливість їх наведення, як вже зазначалось, залежить від самого скаржника і їх доведення, не дають правових підстав зробити мотивований висновок про визнання їх неповажними.

Пунктом 1 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до пункту 7 частини першої, пункту 1 частини четвертої статті 290 ГПК України в касаційній скарзі повинно бути зазначено дату отримання копії судового рішення суду апеляційної інстанції, що оскаржується та до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, за наявності.

Оскаржувана постанова Північного апеляційного господарського суду прийнята 07.09.2020, повний текст складено та підписано - 10.09.2020, отже з цього моменту почався перебіг двадцятиденного строку, встановленого для її оскарження в касаційному порядку. Таким чином, останній день строку, встановленого для оскарження зазначеного судового рішення в касаційному порядку, припадав на 30.09.2020.

Касаційну скаргу подано 29.12.2020, тобто скаржником пропущено строк, встановлений статтею 288 ГПК України, для подання касаційної скарги.

В касаційній скарзі викладено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, обґрунтоване тим, що повертаючи касаційну скаргу судом касаційної інстанції: не враховано те, що підставами для касаційного оскарження вказано пункти 3, 4 частини другої статті 287 ГПК України, яким не надано судом оцінки під час відкриття провадження по справі; не зазначено про наявність висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, що б свідчило про безпідставність касаційної скарги в цій частині, а також суд касаційної інстанції безпідставно вказав на положення Закону України "Про публічні закупівлі" в редакції від 19.04.2020.

З приводу вказаного клопотання про поновлення процесуального строку на подання касаційної скарги, колегія суддів зазначає таке.

У клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження, скаржник зазначив, що повертаючи касаційну скаргу суд касаційної інстанції не зазначив про наявність висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, які б свідчили про безпідставність касаційної скарги в цій частині.

Однак підставою для повернення касаційної скарги було зазначено те, що скаржником не зазначено у чому полягає неправильне застосування судами норм матеріального права.

Крім того у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження, яке розглядається судом, вказано, що судом касаційної інстанції не враховано, що підставою касаційного оскарження зазначався пункт 4 частини другої статті 287 ГПК України.

При цьому у цій частині уточненої касаційної скарги скаржник посилався на приписи пункту першого частини 3 статті 310 ГПК України, вказавши, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий судовий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу. В уточненій касаційній скарзі заявник вказував у цій частині, що суди застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду, та не дослідили надані докази в повній мірі, що призвело до ухвалення незаконних рішень, зазначив, що відповідач-1 порушив права позивача як учасника закупівлі на справедливу та об`єктивну оцінку тендерних пропозицій та застосував дискримінаційний підхід під час розгляду тендерних пропозицій позивача та відповідача-2, оскільки суди не надали будь-якої оцінки доводам позивача щодо невідповідності тендерної пропозиції відповідача-2 умовам тендерної документації та встановленим обставинам щодо невідповідності тендерної пропозиції відповідача-2 в Рішенні № 966-р/пк-пз.

Отже Суд зазначає, що виходячи із положень пункт 4 частини другої статті 287 ГПК України, пункту 1 частини 3 статті 310 цього Кодексу в уточненій касаційній скарзі скаржник мав зазначити докази (доказ) зібрані (зібраний) у справі які (який) суд не дослідив, чого зроблено не було.

Щодо доводів, наведених у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження, про те, що суд касаційної інстанції безпідставно вказав на положення Закону України "Про публічні закупівлі" в редакції від 19.04.2020, слід зазначити наступне.

У клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження у цій частині зазначено таке: «Зазначаючи дану обставину судом касаційної інстанції не враховано, що Позивачем подано позовну заяву про визнання договору про закупівлю № 52/52 -19, який було укладено 26.02.2019 року, тобто в ред. Закону України «Про публічні закупівлі» до 19.04.2020р.

Стаття 3 в ред. Закону України «Про публічні закупівлі» до 19.04.2020р. складалася з однієї частини, яка містить 6 пунктів.

При цьому, як по тексту касаційної скарги, так і уточненої касаційної скарги зазначалось про порушення таких принципів: об`єктивна та неупереджена оцінка тендерних пропозицій, недискримінація учасників.

Таким чином, суд касаційної інстанції безпідставно вказав на положення Закону України «Про публічні закупівлі» в ред. від 19.04.2020р.».

Положення наведеної скаржником норми, яку він вважав необхідним застосувати, передбачали, що закупівлі здійснюються за такими принципами, зокрема, добросовісна конкуренція серед учасників; недискримінація учасників; об`єктивна та неупереджена оцінка тендерних пропозицій.

Повертаючи попередньо подану касаційну скаргу з урахуванням поданих на усунення недоліків доповнень, суд касаційної інстанції зазначав, що скаржником не було зазначено у чому полягає неправильне застосування судами норм матеріального права.

Згідно з частиною 1 статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Таким чином, як органи державної влади, так і суб`єкти господарювання та громадяни поставлені законом у рівні умови, у зв`язку з чим вибіркове надання господарським судом суб`єктивних переваг одним господарюючим суб`єктам перед іншими учасниками судового процесу призведе до порушення вищевказаного конституційного принципу, що є неприпустимим.

Відповідно до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Доказів на підтвердження наведених скаржником підстав неможливості усунення недоліків вперше поданої касаційної скарги, та які б підтверджували наявність особливих та непереборних обставин, що перешкодили їх усунути до касаційної скарги не надано.

Зважаючи на викладене, суд касаційної інстанції зазначає, що відновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження здійснюється виходячи із поважності причин пропуску строку. У цьому випадку обставин, які б об`єктивно перешкоджали скаржникові реалізувати своє право на усунення недоліків вперше поданої касаційної скарги, не вбачається, а підстави, наведені у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження, зводяться до незгоди із попереднім судовим рішенням суду касаційної інстанції, не є поважними та об`єктивно непереборними і не пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами, оскільки залежали від вчинення передбачених ГПК України дій самим скаржником.

Частиною 3 статті 292 ГПК України визначено, що касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 293 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, скаржнику потрібно навести інші підстави для поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження та надати відповідні докази на підтвердження цих підстав.

З огляду на викладене, касаційна скарга скаржника визнається поданою без додержання відповідних вимог процесуального законодавства, і підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 290, 292 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енвіротех-Інжинірінг" залишити без руху до 04.03.2021.

2. Встановити Товариству з обмеженою відповідальністю "Енвіротех-Інжинірінг" строк усунення недоліків касаційної скарги протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали суду касаційної інстанції.

3. Товариству з обмеженою відповідальністю "Енвіротех-Інжинірінг" надати Касаційному господарському суду у складі Верховного Суду (01016, м. Київ, вул. О. Копиленка, 6) докази про дату вручення даної ухвали суду касаційної інстанції.

4. У разі усунення недоліків документи направити на адресу Касаційного господарського суду: 01016, м. Київ, вул. О. Копиленка, 6.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий Г.М. Мачульський

Судді Є.В. Краснов

В.Ю. Уркевич