ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року Справа № 925/1548/19

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В.,

секретар судового засідання Козоріз О.І.,

за участі представників сторін:

від Черкаської місцевої прокуратури Тищенко О.В. прокурор відділу Черкаської обласної прокуратури,

від позивача Слинько М.Г. - представник за довіреністю,

від першого відповідача представник не з`явився,

від другого відповідача Константин В.М. - адвокат,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом першого заступника керівника Черкаської місцевої прокуратури,

м. Черкаси в інтересах держави в особі Черкаської міської ради,

м. Черкаси

до 1. державного реєстратора виконавчого комітету Рацівської сільської

ради Чигиринського району Черкаської області Цьопи Богдана

Анатолійовича, с. Рацеве, Чигиринського району, Черкаської

області;

2. товариства з обмеженою відповідальністю Перлина Резорт,

м. Київ

про визнання незаконним та скасування запису про державну

реєстрацію, припинення права приватної власності та зобов`язання

вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Черкаської області з позовом звернувся перший заступник керівника Черкаської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Черкаської міської ради до державного реєстратора виконавчого комітету Рацівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області Цьопи Богдана Анатолійовича та товариства з обмеженою відповідальністю Перлина Резорт про:

- визнання незаконним та скасування запису державного реєстратора виконавчого комітету Рацівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області Цьопи Богдана Анатолійовича від 05 квітня 2017 року під номером 19827701 про державну реєстрацію за товариством з обмеженою відповідальністю Перлина Резорт права власності на об`єкт нерухомого майна нежитлову будівлю площею 10,2 кв.м., за адресою: м. Черкаси, вул. Дахнівська, 32/3;

- зобов`язання товариство з обмеженою відповідальністю Перлина Резорт демонтувати нежитлову будівлю площею 10,2 кв.м., розташовану за адресою: м. Черкаси, вул. Дахнівська, 32/3 та привести під нею земельну ділянку у попередній придатний для використання стан.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 02 січня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 04 лютого 2020 року.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 04 лютого 2020 року провадження у справі №925/1548/19 зупинено до перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №912/2385/18.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 17 серпня 2020 року провадження у справі №925/1548/19 поновлено. Продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів. Підготовче засідання суду призначено на 10 год. 00 хв. 08 жовтня 2020 року.

06 жовтня 2020 року від прокурора надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій останній виклав п. 2 прохальної частини позовної заяви у новій реакції, а саме: визнати незаконним та скасувати запис державного реєстратора виконавчого комітету Рацівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області Цьопи Богдана Анатолійовича від 05 квітня 2017 року під номером 19827701 про державну реєстрацію за товариством з обмеженою відповідальністю Перлина Резорт права власності на об`єкт нерухомого майна нежитлову будівлю площею 10,2 кв.м., за адресою: м. Черкаси, вул. Дахнівська, 32/3 та припинити за ним набуте право приватної власності на вказаний об`єкт нерухомості в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 08 жовтня 2020 року заяву Черкаської місцевої прокуратури від 05 жовтня 2020 року №161-11327 вих. 20 про уточнення позовних вимог прийнято. Відкладено підготовче засідання на 10 год. 00 хв. 29 жовтня 2020 року.

В судовому засіданні, яке відбулося 29 жовтня 2020 року суд оголосив перерву до 12 год. 00 хв. 10 листопада 2020 року.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 10 листопада 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Розгляд справи по суті призначено на 11 год. 00 хв. 08 грудня 2020 року.

В судовому засіданні, яке відбулося 08 грудня 2020 року суд оголосив перерву до 10 год. 30 хв. 28 січня 2021 року.

Прокурор та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд позов задовольнити повністю з урахуванням наданих суду уточнень до позовних вимог.

Перший відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву суду не надав, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується реєстром поштових відправлень Господарського суду Черкаської області.

Представник другого відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з тих підстав, що прокурор обрав невірний спосіб захисту порушеного права, оскільки вимога про скасування запису державного реєстратора не може бути задоволена судом після внесення відповідних змін до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Оскільки явка учасників судового провадження в судове засідання обов`язковою не визнавалась, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ч. 9 ст. 165 ГПК України.

В судовому засіданні, яке відбулося 28 січня 2021 року згідно ч. 1 ст. 240 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/1548/19.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора, представників позивача та другого відповідача, дослідивши докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити повністю виходячи з наступного:

В обґрунтування поданого позову прокурор зазначав, що другим відповідачем не було надано державному реєстратору для державної реєстрації права власності об`єкта нерухомого майна - нежитлової будівлі площею 10,2 кв.м, розташованого за адресою: м. Черкаси, вул. Дахнівська, 35/3 документів, що підтверджують законність будівництва, введення в експлуатацію або його набуття на підставі цивільно-правової угоди чи відповідного рішення суду, а реєстратором їх наявність (документів) не було перевірено.

Державний реєстратор відповідно до п. 1, п. 2 ч. 3 ст. 10 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (в редакції чинній на дату проведення реєстраційних дій), як уповноважений державою суб`єкт, зобов`язаний встановити відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряти документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій.

Зокрема, державним реєстратором мали б бути перевірені документи щодо наявності підстав для проведення реєстраційних дій, що подаються заявником. Обов`язково використовуються відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, а також використовуються відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень (п. 4 ч. 3 ст. 10 Закону).

Аналізуючи перелік документів, на підставі яких державним реєстратором виконавчого комітету Рацівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області Цьопою Б.А. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05 квітня 2017 року, індексний номер 34636777 про реєстрацію за товариством з обмеженою відповідальністю Перлина Резорт права власності на вказаний об`єкт нерухомості встановлено, що останнім порушено вимоги п. 1, п. 2, п. 4 ч. 3 ст. 10, ч. 4 ст. 18 та ч.1 ст. 27 Закону та вимоги абзацу 2 п. 10-1, абзацу 2 п. 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 25 грудня 2015 року №1127.

Державним реєстратором Цьопою Б.А. не було отримано актуальної інформації в режимі реального часу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку по вул. Дахнівській, 32/3 у м. Черкаси, на якій зведено об`єкт нерухомого майна, що підлягав державній реєстрації та не підтверджено підстав виникнення у другого відповідача прав для набуття у власність спірного об`єкту нерухомості по вул. Дахнівській, 32/3 у м. Черкаси.

З метою відновлення права Черкаської міської ради на користування земельною ділянкою площею 10,2 кв.м, розташованої за адресою: м Черкаси, вул. Дахнівська, 32/3 та реального захисту прав територіальної громади міста, якій державою гарантовано право користуватись комунальною землею в межах населених пунктів - необхідно провести демонтаж незаконної споруди за вказаною адресою, а земельну ділянку привести у попередній придатний для використання стан.

Враховуючи вищенаведене, прокурор звернувся до суду з відповідним позовом.

З відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19 грудня 2019 року (номер інформаційної довідки 193846198) судом встановлено, що 05 квітня 2017 року державним реєстратором виконавчого комітету Рацівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області Цьопою Богданом Анатолійовичем на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05 квітня 2017 року, індексний номер 34636777 - 05 квітня 2017 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис під номером 19827701 про реєстрацію за товариством з обмеженою відповідальністю Перлина Резорт () права власності на об`єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю площею 10,2 кв. м, за адресою: м. Черкаси, вул. Дахнівська, 32/3.

Відповідно до даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 19 грудня 2019 року статус об`єкта нерухомого майна по вул. Дахнівській, 32/3 не змінено, інших речових прав, у тому числі на земельну ділянку, за вказаною адресою - не зареєстровано.

Підставами для внесення запису про право власності для державного реєстратора стали: статут товариства з обмеженою відповідальністю Перлина Резорт, серія та номер: 0033625 від 02 березня 2015 року; виписка з ЄДРПОУ, серія та номер: 21680000 від 03 березня 2015 року; договір серія та номер: 2788057/3 від 18 серпня 2016 року та технічний паспорт серія та номер: АЕ002300 від 30 березня 2017 року, виданий ФОП Гугля С.В.

Запис внесено на підставі договору пайової участі в утриманні об`єкта благоустрою від 18 серпня 2016 року на торгові павільйони, зокрема й по вул. Дахнівській, 32 у м. Черкаси, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю Перлина Резорт та Черкаською міською радою.

Уточнюючи свої позовні вимоги під час підготовчого провадження, прокурор вказав у своїй заяві, що уточнення вимог пов`язане з внесенням змін до ст. 26 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зокрема, згідно абзацу 3 ч. 3 ст. 26 Закону ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Тобто, позовна вимога про припинення речового права є похідною вимогою від вимоги про скасування запису державного реєстратора від 05 квітня 2017 року під номером 19827701.

Проте, судом враховано, що за змістом п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 11 зазначеного Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

У частині 2 ст. 26 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (у редакції, чинній до 16 січня 2020 року, яка діяла на час прийняття оскаржених рішень та звернення з позовом у цій справі) було унормовано порядок внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування.

Так, за змістом зазначеної норми у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 01 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.

Однак згідно із Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству, який набрав чинності з 16 січня 2020 року, статтю 26 вищевказаного Закону викладено у новій редакції.

Так, відповідно до п.п. 1, 2, 3 ч.3 ст. 26 Закону (у редакції, чинній із 16 січня 2020 року) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Отже, у розумінні положень наведеної норми у чинній редакції (яка діє на час ухвалення рішення у даній справі), на відміну від положень ч.2 ст. 26 Закону у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Викладене свідчить, що з 16 січня 2020 року, тобто на час ухвалення рішення у даній справі, такого способу захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права закон не передбачає.

Водночас суд вважає за необхідне зазначити, що у п. 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству унормовано, що судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень до набрання чинності цим Законом.

Отже, за змістом цієї правової норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, тобто до їх переліку не належить судове рішення про скасування запису про проведену державну реєстрацію права, тому починаючи з 16 січня 2020 року цей спосіб захисту вже не може призвести до настання реальних наслідків щодо скасування державної реєстрації прав за процедурою, визначеною у Законі України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Аналогічні правові висновки наведені у постановах Верховного Суду від 28.10.2020 року у справі №910/10963/19, від 03.09.2020 у справі № 914/1201/19, від 23.06.2020 у справах № 906/516/19, № 905/633/19, № 922/2589/19, від 30.06.2020 у справі № 922/3130/19, від 14.07.2020 у справі № 910/8387/19, від 20.08.2020 у справі № 916/2464/19.

Звертаючись 06 жовтня 2020 року (вже після внесення змін до Закону) із заявою про уточнення позовних вимог, прокуратурою не було враховано в повній мірі наведені вище зміни в законодавстві.

Суд зазначає, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави (ч. 1 ст. 2 ГПК України).

Відповідно до положень частини другої ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням, мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

Виходячи з системного аналізу ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 20 ГК України та ГПК України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Тобто, відповідно до ГПК України обов`язок доведення факту порушення або оспорювання прав і охоронюваних інтересів покладено саме на позивача, а відсутність порушеного права встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Разом з тим, з урахуванням практики ЄСПЛ (пункт 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, заява № 22414/93) та пункт 75 рішення від 05 квітня 2005 року у справі Афанасьєв проти України (заява № 38722/02) судом враховано, що в кінцевому результаті ефективний спосіб захисту прав повинен забезпечити поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування, тобто такий захист повинен бути повним та забезпечувати таким чином мету здійснення правосуддя та принцип процесуальної економії (забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту).

Як вже було зазначено судом, починаючи з 16 січня 2020 року цей спосіб захисту вже не може призвести до настання реальних наслідків щодо скасування державної реєстрації прав за процедурою, визначеною у Законі України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Вимога про скасування запису державного реєстратора від 05 квітня 2017 року під номером 19827701 не є тотожною до вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, отже позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Право власності може бути припинене у випадках встановлених законом.

Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Водночас ч.ч 1, 2 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Як наслідок не підлягають задоволенню й інші позовні вимоги, оскільки рішення державного реєстратора про державну реєстрацію за другим відповідачем права власності є чинним, а тому це є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту набуття речового права на нерухоме майно.

Інші доводи сторін судом до уваги не приймаються, оскільки не спростовують наведеного вище висновку суду і за таких обставин не мають значення для ухвалення рішення зі справи.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 129, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строк визначені ст. 241 ГПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 02 лютого 2021 року.

Суддя А.В.Васянович