РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.02.2021Справа № 910/18630/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Сівакової В.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УБМ-Груп»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аркада-Будівництво»

про стягнення 123.542,02 грн

Представники сторін: не викликались

СУТЬ СПОРУ:

26.11.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «УБМ-Груп» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аркада-Будівництво» про стягнення 123.542,02 грн.

В обґрунтування вимог позивач зазначає, що на виконання укладеного між сторонами договору № 356-247/19-Гл від 01.08.2019, в період з серпня 2019 року по липень 2020 року, позивачем було надано відповідачу послуги по виконанню будівельних робіт на загальну суму 879.780,00 грн. За умовами п. 7.3 договору замовник щомісячно в термін до 13 числа провдить оплату наданих виконавцем послуг за попередній місяць. У зв`язку з тим, що відповідачем було лише частково сплачено суму заборгованості, а саме 764.700,00 грн, позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з останнього 123.542,02 грн, з яких 115.080,00 грн основного боргу, 5.834,87 грн пені, 1.164,44 грн інфляційних витрат та 1.462,71 грн 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.12.2020 відкрито провадження у справі № 910/18630/20; прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Даною ухвалою суду зобов`язано відповідача протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати суду відзив на позов в порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 03.12.2020 було 04.12.2020 направлено відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за № 936 за адресою, що зазначена в позовній заяві, а саме: 01001, м. Київ, вул. Ольгинська, 3, яка згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є місцезнаходженням відповідача.

Відповідач ухвалу суду від 03.12.2020, надіслану за вказаною вище адресою, отримав 08.12.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за трек-кодом 936, а отже відповідач мав подати відзив на позов до 23.12.2020 включно.

Відповідач вимог ухвали про відкриття провадження у справі від 03.12.2020 не виконав, письмовий відзив на позовну заяву не подав.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.08.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аркада-Будівництво» (далі - замовник, відповідач), Товариством з обмеженою відповідальністю «БК «Азур Груп» (виконавець-1) та Товариством з обмеженою відповідальністю «УБМ-Груп» (далі - (виконавець-2, позивач) укладено договір № 356-24/19-Гл (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору предметом даного договору є надання виконавцем-1 та виконавцем-2 замовнику послуги щодо експлуатації та обслуговування баштового крану з метою виконання виконавцем-1 будівельно-монтажних робіт при будівництві житлового будинку № 24 (далі - послуги) на об`єкті «Будівництво житлових будинків та об`єктів соціально-побутової сфери на перетині Академіка Глушкова, 6 у Голосіївському районі м. Києва (далі - будівельний об`єкт).

Спір виник в зв`язку з тим, що відповідач в порушення умов договору роботи у повному обсязі не сплатив, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем та за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання позивачем нараховані пеня, інфляційні втрати та 3% річних.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Відповідно до п. 9.1 договору він вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками та скріплення печатками сторін. У випадку якщо одна із сторін цього договору не використовує печатку про це робиться відповідне застереження в цьому договорі.

Згідно з п. 9.2 договору строк дії цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 9.1 договору і діє протягом одного року з дати його укладання, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами всіх своїх зобов`язань за даним договором.

Відповідно до п. 7.1 договору виконавець-2 щомісячно, протягом 3 (трьох) робочих днів з дати отримання від виконавця-1 оформленого відповідно до умов цього договору рапорту про роботу БК за звітний місяць, надає замовнику довідку та акти, оформлені відповідно до прейскуранту цін на експлуатацію та обслуговування баштових кранів (додаток № 1 до договору).

Замовник підписує довідки та акти протягом 3 (трьох) робочих днів з дня

отримання та повертає їх виконавцю-2. При наявності зауважень, замовник протягом 3

(трьох) робочих днів з дня отримання повертає виконавцю-2 довідки і акти, разом зі своїми

письмовими зауваженнями для виправлення. Виконавець-2 коригує довідки та акти

протягом 3 (трьох) робочих днів (п. 7.2 договору).

7.2.1. У випадку якщо, замовник не повернув виконавцю-2 довідки та акти в

триденний термін та не надав жодних письмових зауважень щодо отриманих довідок та

актів, виконані роботи вважаються такими, що виконані належним чином та прийняті

замовником без зауважень, у зв`язку з чим підлягають оплаті відповідно до умов договору.

Як свідчать матеріали справи, сторонами складено (підписано та скріплено печатками) наступні акти приймання виконаних будівельних робіт на загальну суму 697.620,00 грн:

№ 688 від 31.08.2019 на суму 146.652,00 грн,

№ 769 від 30.09.2019 на суму 146.652,00 грн,

№ 893 від 31.10.2019 на суму 39.996,00 грн,

№ 1009 від 30.11.2019 на суму 60.720,00 грн,

№ 1066 від 31.12.2019 на суму 60.720,00 грн,

№ 32 від 31.01.2020 на суму 60.720.00 грн,

№ 134 від 29.02.2020 на суму 60.720,00 грн,

№ 212 від 30.04.2020 на суму 60.720,00 грн,

№ 285 від 30.04.2020 на суму 60.720,00 грн

Також в матеріалах справи наявні акти приймання виконаних будівельних робіт № 403 від 31.05.2020 на суму 60.720,00 грн, № 425 від 30.06.2020 на суму 60.720,00 грн, № 4121 від 31.07.2020 на суму 60.720,00 грн, загалом на суму 182.160,00 грн, які з боку відповідача не підписані.

На вказаних актах зроблено запис про те, що замовник не підписав даний акт, зауважень щодо наданих послуг або обґрунтованих мотивів відмови від підписання зазначеного акту не надав.

З матеріалів справи (описів вкладення у цінний лист від 05.06.2020, від 01.07.2020, від 04.08.2020) вбачається, що акти № 403 від 31.05.2020, № 425 від 30.06.2020, № 4121 від 31.07.2020 було надіслано відповідачу рекомендованою кореспонденцією.

Проте, відповідач зазначені акти не підписав та не повернув позивачу, а отже в силу умов п. 7.2.1 договору роботи за вказаними актами за договором вважаються наданими та прийнятими відповідачем без зауважень.

Пункт 1 статті 902 Цивільного кодексу України встановлює, що виконавець повинен надати послугу особисто.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України передбачений обов`язок замовника оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п. 7.3 договору замовник щомісячно в термін до 13 числа, проводить оплату наданих виконавцем-2 послуг за попередній місяць. Замовник проводить оплату наданих виконавцем-2 послуг на підставі довідок та актів. При несплаті послуг до 13 числа виконавець-2 має право в односторонньому порядку, без попередження замовника, зупинити роботу БК до повного розрахунку за надані послуги.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем здійснено часткову сплату виконаних робіт в загальному розмірі 764.700,00 грн наступним чином:

15.10.2019 в сумі 293.304,00 грн,

15.10.2019 в сумі 309.960,00 грн,

21.11.2019 в сумі 39.996,00 грн,

11.12.20219 в сумі 60.720,00 грн,

№ 14.01.2020 в сумі 60.720,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Матеріали справи свідчать, що відповідач не виконав зобов`язання по сплаті виконаних робіт у повному обсязі, в результаті чого виникла заборгованість перед позивачем, розмір якої не оспорений відповідачем, що складає 115.080,00 грн (697.620,00 грн + 182.160,00 грн - 764.700,00 грн).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів того, що відповідачем виконано зобов`язання по сплаті виконаних позивачем робіт в повному обсязі не подано.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором в розмірі 115.080,00 грн обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується те, що відповідач, в порушення умов договору, у визначені строки оплату за виконані роботи не провів, а отже є таким, що прострочив виконання зобов`язання.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно зі ст.ст. 546, 547 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Сторони можуть домовитись про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків передбачених законом.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафних санкцій надано сторонам частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України.

Так, розмір штрафних санкцій відповідно до частини 4 статті 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 6.3 договору передбачено, що у разі порушення замовником строків оплати послуг за договором, виконавець-1/виконавець-2 має право нарахувати пеню, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня.

Згідно з ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» встановлює, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

При укладанні договору сторони визначили відповідальність за порушення зобов`язання щодо оплати за виконані роботи.

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

В зв`язку з тим, що взяті на себе зобов`язання по сплаті виконаних робіт відповідач не виконав, він повинен сплатити позивачу пеню, розмір якої за обґрунтованими розрахунками позивача становить 5.834,87 грн.

Вимоги позивача в частині стягнення пені в сумі 5.834,87 грн обґрунтовані і підлягають задоволенню.

В зв`язку з тим, що відповідач припустився прострочення по сплаті виконаних робіт, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача 1.164,44 грн інфляційних втрат (нарахованих за період до жовтня 2020 року) та 1.462,71 грн - 3% річних (нарахованих за період до 31.12.2020).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Умовами договору не визначено інший розмір процентів.

Суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача 1.164,44 грн інфляційних втрат та 1.462,71 грн - 3 % річних (за обґрунтованими розрахунками позивача).

Суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги в частині нарахування пені та 3% річних за період до 31.12.2020, оскільки на момент прийняття рішення даний період настав.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Зважаючи на вищенаведене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «УБМ-Груп» обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аркада-Будівництво» (01001, м. Київ, вул. Ольгинська, 3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УБМ-Груп» (04209, м. Київ, вул. Лебединська, 2, літ А, ) 115.080 (сто п`ятнадцять тисяч вісімдесят) грн 00 коп. основного боргу, 5.834 (п`ять тисяч вісімсот тридцять чотири) грн 87 коп. пені, 1.164 (одна тисяча сто шістдесят чотири) грн 44 коп. інфляційних втрат, 1.462 (одна тисяча чотириста шістдесят дві) грн 71 коп. - 3% річних, 2.102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя В.В.Сівакова