ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення заяви про відкриття провадження

у справі про неплатоспроможність без руху

29 січня 2021 року Справа № 926/267-б/21

Суддя Господарського суду Чернівецької області Ковальчук Т.І., розглянувши матеріали

за заявою фізичної особи ОСОБА_1 , смт. Красноїльськ Сторожинецького району Чернівецької області,

про неплатоспроможність фізичної особи,

ВСТАНОВИВ :

25.01.2021 до Господарського суду Чернівецької області через систему "Електронний суд" звернулася фізична особа ОСОБА_1 із заявою від 22.01.2021, в якій просить прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі про її неплатоспроможність в порядку, передбаченому положеннями Книги четвертої Кодексу України з процедур банкрутства.

Одночасно в якості додатків до заяви про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 подала до суду через систему "Електронний суд" заяву арбітражного керуючого Ющенко В.М. про участь у справі про неплатоспроможність боржника фізичної особи від 18.01.2021 та власні клопотання від 21.01.2021 про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражному керуючому від 21.01.2021, про витребування відомостей про всі наявні рахунки боржника, про створення фонду кредиторами для винагороди арбітражному керуючому.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.01.2021 заяву ОСОБА_1 про неплатоспроможність фізичної особи з додатками передано на розгляд судді Ковальчук Т.І.

Дослідивши матеріали заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи, суд встановив, що остання підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Згідно з частиною 6 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

21.10.2019 введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ).

Відповідно до преамбули КУзПБ встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ з дня введення його в дію визнано таким, що втратив чинність, зокрема, Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Статтею 91 КУзПБ встановлено, що відносини, пов`язані з провадженням у справах про банкрутство, визначених цим розділом, регулюються цим Кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим розділом.

Відповідно до статті 113 КУзПБ провадження у справах про неплатоспроможність боржника-фізичної особи, фізичної особи-підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Статтею 115 КУзПБ визначено підстави для звернення боржника до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, а статтею 116 цього Кодексу встановлено вимоги до такої заяви боржника.

Зокрема, відповідно до пункту 3 частини 3 статті 116 КУзПБ до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додається конкретизований список кредиторів і боржників із зазначенням загальної суми грошових вимог кредиторів (боржників), а також щодо кожного кредитора (боржника) - його імені або найменування, його місцезнаходження або місця проживання, ідентифікаційного коду юридичної особи або реєстраційного номера облікової картки платника податків та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті), суми грошових вимог (загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором.

У доданому до заяви ОСОБА_1 конкретизованому списку кредиторів наведено суми поточної заборгованості, а сум неустойки (штрафу, пені) в списку не вказано. При цьому, і в заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, і в конкретизованому списку ОСОБА_1 зазначає, що банки їй постійно нараховують штрафні санкції, які перевищують тіло кредиту.

З наведеного суд робить висновок, що в складі заборгованості ОСОБА_1 є суми неустойки, які заявниця всупереч вимогам пункту 3 частини 3 статті 116 КУзПБ у конкретизованому списку кредиторів не вказала.

Пунктом 11 частини 3 статті 116 КУзПБ також передбачено, що до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додається декларація про майновий стан боржника за формою, затвердженою державним органом з питань банкрутства. Декларація про майновий стан подається боржником за три роки (за кожен рік окремо), що передували поданню до суду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Декларація повинна містити інформацію щодо майна, доходів та витрат боржника і членів його сім`ї, що перевищують 30 розмірів мінімальної заробітної плати.

До членів сім`ї боржника належать особи, які перебувають у шлюбі з боржником (у тому числі якщо шлюб розірвано протягом трьох років до дня подання декларації), а також їхні діти, у тому числі повнолітні, батьки, особи, які перебувають під опікою чи піклуванням боржника, інші особи, які спільно з ним проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких з боржником не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі (ч. 5 ст. 116 КУзПБ).

До заяви ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додано три декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність за 2018, 2019 та 2020 роки.

Оглянувши вказані документи, суд встановив що вони подані в електронному вигляді і не містять дати їх складання і підтвердження, що вони складені саме ОСОБА_1 .

Форма декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність затверджена наказом Міністерства юстиції України від 21.08.2019 № 2627/5 зі змінами і містить вимоги до порядку її заповнення.

Відповідно до вказаного наказу Мінюсту декларація заповнюється власноруч або з використанням засобів комп`ютерної техніки українською мовою та не повинна містити виправлень, підчисток, помарок, дописок і закреслень (пункт 3 Приміток), декларація заповнюється і підписується особисто боржником із зазначенням дати її складання та подається до господарського суду у паперовому вигляді або засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу із застосуванням власного кваліфікованого електронного підпису (пункт 5 Приміток).

Таким чином, декларації можуть бути надіслані до господарського суду в електронній формі із застосуванням власного кваліфікованого електронного підпису, однак в них має бути зазначена дата їх складання і підтвердження їх складення саме боржником, чого заявниця не дотрималася.

Окремо суд зазначає, що в деклараціях про майновий стан ОСОБА_1 відсутні будь-які відомості про доходи та інші грошові виплати боржника з усіх джерел в Україні, а також не вказані її витрати та фінансові зобов`язання з погашення основної суми позики (кредиту) та погашення процентів за позикою (кредитом), у зв`язку з неможливістю сплачувати які нею й подано заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

При цьому, із заяви і доданих до неї документів вбачається, що певні доходи за останні три роки заявниця одержувала.

Так, в плані реструктуризації боргів зазначено загальні доходи боржника в місяць - 15100,75 грн., що за рік складатиме 181209,00 грн.

Водночас, як зазначено вище, відповідно до пункту 11 частини 3 статті 116 КУзПБ декларація про майновий стан повинна містити інформацію щодо майна, доходів та витрат боржника і членів його сім`ї, що перевищують 30 розмірів мінімальної заробітної плати, що на день звернення заявниці до господарського суду становить 180000,00 грн. (6000,00 грн. х 30).

Також, відповідно до пункту 12 частини 3 статті 116 КУзПБ до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет" з 1 січня 2021 року установлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб в сумі 2270 гривень.

Відповідно, разом із заявою ОСОБА_1 повинна була подати докази авансування на депозитний рахунок Господарського суду Чернівецької області коштів для виплати основної грошової винагороди керуючого реструктуризацією у розмірі 34050,00 грн. (2270 грн. х 5 х 3 міс.)

Однак, документу про перерахування вказаних коштів на депозитний рахунок суду до заяви ОСОБА_1 не додано.

Заявником подано клопотання про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражному керуючому за рахунок коштів кредиторів.

У даному клопотанні ОСОБА_1 посилається на те, що оплата послуг арбітражного керуючого має здійснюватись за рахунок кредиторів, що не заборонено Кодексом України з процедур банкрутства, у неї відсутня можливість сплати авансового внеску одноразово і в зв`язку з цим просить суд розподілити між кредиторами зобов`язання сплатити кошти на відшкодування витрат арбітражного керуючого.

Вказує також на те, що як судовий збір, так і винагорода арбітражного керуючого надсилається на один і той же рахунок суду, тому вважає, що винагорода є ідентичною сплаті судового збору, як аналогія права.

При цьому, згідно іншого клопотання від 21.01.2021 ОСОБА_1 просить створити фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого за рахунок кредиторів.

Однак, правових підстав для задоволення на стадії вирішення питання про прийняття заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи клопотань про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражному керуючому за рахунок коштів кредиторів і про створення кредиторами фонду для авансування грошової винагороди арбітражного керуючого, немає.

Щонайменше, на цьому етапі відсутнє як, власне, провадження у справі про неплатоспроможність, так і не виявлено осіб, які мають кредиторські вимоги до боржника, та розмір таких вимог.

У частині клопотання ОСОБА_1 від 21.01.2021 про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражному керуючому стосовно підстав звільнення її від сплати такої винагороди на момент подання заяви, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 12 КУзПБ передбачено, що арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, керуючого санацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Кодексом.

Вищезазначена норма кореспондується зі статтею 30 КУзПБ, яка імперативно встановлює, що арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду, а також регулює порядок такої сплати.

Отже, надання послуг арбітражного керуючого, як суб`єкта незалежної професійної діяльності, відбувається на платній основі.

Частиною 2 статті 30 КУзПБ передбачено, що сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відновлення відкриття провадження у справі. Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією становить п`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожен місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.

Звільнення заявника від авансування такої винагороди на етапі подання заяви вплине на баланс інтересів боржника та арбітражного керуючого, позбавивши останнього права на своєчасне отримання винагороди в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень (абзац 5 частина 2 статті 3 КУзПБ).

Будь-яких положень, умов та підстав, за яких суд може відстрочити, розстрочити або звільнити заявника від здійснення авансування винагороди арбітражному керуючому чинним законодавством України не передбачено.

Сфера застосування та кінцева мета судового збору та грошової винагороди арбітражного керуючого регулюються різними нормативно-правовими актами, тому ототожнення заявником їх різної правової природи і поширення на грошову винагороду арбітражного керуючого законодавчих норм, які встановлюють підстави для відстрочення, розстрочення чи звільнення особи від сплати судового збору, є неправомірним.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Суд зазначає, що "право на суд" не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, включно з фінансовими. Так, інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовуватися накладенням фінансових обмежень на доступ особи до суду… Вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі").

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг (заяв); оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

У даному випадку необхідність сплати авансового внеску на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, яке визначено КУзПБ, та не може бути визнане обмеженням права доступу до суду у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд звертає увагу на те, що із заявою про відкриття провадження у справі звернулася сама ОСОБА_1 , тому її посилання на положення Кодексу, які покладають обов`язок сплати (авансування) винагороди на кредиторів, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки не кредитори, а заявниця звернулася до суду з такою заявою.

Крім того, слід зазначити про те, що позиція щодо питань авансування винагороди керуючому реструктуризацією та додержання прав боржників (фізичних осіб) викладена у постановах Верховного Суду від 24.09.2020 у справі № 910/2629/20 та від 23.11.2020 у справі № 922/1734/20, а також постанові КГС ВС від 19 листопада 2020 року у справі № 910/726/20.

У цих судових актах зазначено, що законодавцем установлено спосіб врегулювання неплатоспроможності фізичної особи виключно за заявою боржника. При цьому Законом України "Про судовий збір" не передбачено сплати судового збору за подання заяви фізичною особою про порушення справи про банкрутство. Тож держава виконує свій позитивний обов`язок щодо забезпечення доступу неплатоспроможних фізичних осіб до правосуддя у справах про банкрутство, не встановлюючи для таких фізичних осіб ставок судового збору за звернення із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство. Водночас законодавцем не передбачено жодних альтернативних можливостей авансування на депозитний рахунок суду оплати послуг керуючого реструктуризацією за три місяці виконання ним повноважень, що є гарантією з боку держави оплати праці цією особи на час формування реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство та відповідає положенням частин 2, 6 ст. 43 Конституції України.

Одночасно, чинним законодавством не передбачено можливості звільнення чи відстрочення від сплати авансування винагороди арбітражного керуючого, а передбачено прямий обов`язок по наданню доказів його сплати, який заявницею не виконано.

Стосовно клопотання ОСОБА_1 про витребування у семидесяти п`яти банків України відомостей про всі наявні рахунки боржника, їх реквізити і сум коштів на них суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 8 частини 3 статті 116 КУзПБ до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються відомості про всі наявні рахунки боржника (у тому числі депозитні рахунки), відкриті в банках та інших фінансово-кредитних установах в Україні та за кордоном, їх реквізити, із зазначенням сум грошових коштів на таких рахунках.

У заяві ОСОБА_1 зазначає, що не має в банківських установах депозитних рахунків, однак не вказує про наявність/відсутність у неї інших рахунків, як-от карткові, поточні, для отримання соціальних виплат тощо.

При цьому, за загальним правилом, з урахуванням звичайної обачливості і відповідальності пересічна особа має бути обізнана про наявні у неї рахунки в банках.

Відповідно до частин 1-2 статті 169 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, або на вимогу суду заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі.

Згідно зі статтею 81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Однак заявниця в клопотанні не зазначила жодних заходів, що вживались нею для отримання доказів самостійно, лише міститься посилання на те, що така інформація Національним банком України та фіскальними службами за запит громадянина не надається. Додані до заяви ОСОБА_1 скріншоти про надіслання адвокатських запитів не надають можливості суду з`ясувати їх дійсний зміст.

Разом з тим, згідно з пунктом 1 частини 1 статті 62 Закону України "Про банки і банківську діяльність" інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками на письмовий запит або з письмового дозволу відповідної юридичної чи фізичної особи.

Тобто, чинне законодавство не містить заборони особі отримати інформацію про стан її власних банківських рахунків.

У відповідності до частин 1, 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

За таких обставин, у зв`язку із недотриманням заявницею положень статті 81 ГПК України суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування відомостей про її рахунки в банках.

Відповідно до пункту 2-1 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи призначення арбітражного керуючого для виконання повноважень розпорядника майна або керуючого реструктуризацією у разі відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) здійснюється з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом.

Заява ініціюючого кредитора або боржника-фізичної особи про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), крім відомостей, передбачених частиною першою статті 34, частиною другою статті 116 цього Кодексу, повинна містити пропозицію щодо кандидатури арбітражного керуючого для виконання повноважень розпорядника майна або керуючого реструктуризацією.

Ініціюючий кредитор або боржник-фізична особа додає до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) заяву арбітражного керуючого, зазначеного в абзаці другому цього пункту, про участь у справі, яка повинна відповідати вимогам, встановленим частиною третьою статті 28 цього Кодексу.

Господарський суд, відкриваючи провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), призначає арбітражного керуючого, зазначеного в абзаці другому цього пункту, розпорядником майна або керуючим реструктуризацією.

У разі якщо заява ініціюючого кредитора або боржника-фізичної особи про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) не містить пропозиції щодо кандидатури арбітражного керуючого для виконання повноважень розпорядника майна або керуючого реструктуризацією або до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) не додано заяви цього арбітражного керуючого про участь у справі, або з підстав, визначених частиною третьою статті 28 цього Кодексу, цього арбітражного керуючого не може бути призначено розпорядником майна або керуючим реструктуризацією, або заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство подано боржником - юридичною особою, призначення арбітражного керуючого для виконання повноважень розпорядника майна або керуючого реструктуризацією здійснюється господарським судом самостійно з числа осіб, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України, у порядку, що діяв до дня введення цього Кодексу в дію, шляхом застосування автоматизованої системи.

Заява боржника про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність не містить пропозиції щодо кандидатури арбітражного керуючого для виконання повноважень керуючого реструктуризацією, разом з тим, до неї додано сканкопію адресованої Господарському суду Чернівецької області і ОСОБА_1 заяви арбітражного керуючого Ющенко В.М. вих. № 01-34/14 від 18.01.2021 про згоду на призначення її керуючим реструктуризацією у разі відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .

Таким чином, заява ОСОБА_1 не відповідає також вимогам 2-1 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ.

Згідно з частиною 3 статті 37 КУзПБ, яка застосовується судом на підставі статті 113 цього Кодексу, господарський суд залишає без руху заяву про відкриття провадження у справі з підстав, передбачених статтею 174 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням вимог цього Кодексу.

Відповідно до частини 1, 2 статті 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання, визначеного Господарським процесуальним кодексом України.

Враховуючи те, що заява ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність містить вище вказані недоліки, суд залишає дану заяву без руху.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до частини 3, 4 статті 174 ГПК України якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 30, 37, 113, 115, 116, п. 2-1 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 3, 12, 81, 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування відомостей про всі наявні рахунки боржника.

2. Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про створення фонду кредиторами для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражному керуючому.

3. Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розподіл між кредиторами зобов`язання сплатити кошти за відшкодування витрат арбітражного керуючого.

4. Заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи залишити без руху.

5. Встановити заявниці 10-денний строк з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків заяви, а саме подати до Господарського суду Чернівецької області:

- конкретизований список кредиторів із зазначенням суми грошових вимог (загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо) та строки їх виконання щодо кожного кредитора окремо;

- відомості про всі наявні рахунки боржника, відкриті в банках та інших фінансово-кредитних установах в Україні та за кордоном, їх реквізити, із зазначенням сум грошових коштів на таких рахунках;

- належним чином оформлені і підписані декларації про майновий стан боржника згідно із затвердженою формою за 2018, 2019 та 2020 роки із зазначенням дати їх складання і підтвердження їх складення саме боржником, відомостей про доходи та інші грошові виплати боржника з усіх джерел в Україні, а також про фінансові зобов`язання з погашення основної суми позики (кредиту), погашення процентів за позикою (кредитом), інші витрати, передбачених розділом ХIV декларації;

- докази авансування грошових коштів у сумі 34050,00 грн. на депозитний рахунок Господарського суду Чернівецької області для виплати основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією в установлених розмірі і порядку;

- пропозицію щодо кандидатури арбітражного керуючого для виконання повноважень розпорядника майна або керуючого реструктуризацією та підписану таким арбітражним керуючим заяву про участь у справі.

6. Копію ухвали надіслати заявникові.

7. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.І. Ковальчук