РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.02.2021Справа № 910/18870/20
Господарський суд міста Києва у складі: судді Васильченко Т.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи №910/18870/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРКС.КАПІТАЛ»

до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.Ай»

про стягнення 63313,32 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «МАРКС.КАПІТАЛ» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.Ай» (далі - відповідач) про стягнення 63313,32 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Саламандра» на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля марки «Hyundai Accent» реєстраційний номер НОМЕР_1 , а тому Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Саламандра» отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, якою є відповідач у справі.

При цьому, 02.01.2020 ПрАТ «СК «Саламандра» і ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» укладено договір про надання фінансових послуг факторингу №02.01.2020-СК згідно умов якого Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Саламандра» (первісний кредитор, клієнт) передає, а ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» (новий кредитор, фактор) приймає і зобов`язується оплатити клієнтові права вимоги за грошовими зобов`язаннями, що перейшли до клієнта як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договорами страхування, в тому числі і спірної вимоги.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/18870/20 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 07.12.2020 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 04210, м. Київ, проспект Героїв Сталінграда, буд. 4, корпус 6А.

З наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що ухвала Господарського суду міста Києва від 07.12.2020 була отримана відповідачем - 14.12.2020.

У відповідності до вимог статей 165, 251 Господарського процесуального кодексу України, відповідачу був встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Втім відповідач, у визначений судом строк, не подав ні відзиву на позовну заяву, ні клопотання про продовження строку на його подання.

Приписами ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у встановлений строк не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

29.06.2019 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Саламандра», як страховиком, та ОСОБА_1 , як страхувальником, було укладено страховий поліс «Каско Міні» №Е0153.0000222 до договору добровільного страхування наземного транспорту, крім залізничного №01/ПУ від 01.04.2019, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом автомобілем марки «Hyundai Accent», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску.

Згідно договору до страхових випадків відноситься, зокрема, ДТП та вигодонабувачем є страхувальник.

Строк дії договору встановлено з 30.06.2019 по 29.06.2020.

16.04.2020 року о 08 год. 15 хв. у м. Полтава по вул. Огнівська трапилася дорожньо-транспортна пригода за участі застрахованого автомобіля марки «Hyundai Accent» та автомобіля марки «Skoda Fabia», а саме: гр. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Skoda Fabia», д. н. з. НОМЕР_2 по вул. Огнівська у м. Полтава, виїжджаючи з дворової території та повертаючи ліворуч на вул. Огнівську в напрямку вул. Нікітченка, не виконала вимогу дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та здійснила зіткнення з автомобілем марки «Hyundai Accent», д. н. з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі від вул. Нікітченка до вул. С. Петлюри, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_2 вимог п.10.2 Правил дорожнього руху України, про що зазначається в протоколі про адміністративне правопорушення серія ДПР18 №400911 від 16.04.2020.

Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 15.05.2020 у справі №554/3512/20 встановлено порушення гр. ОСОБА_2 вимог п.10.2 Правил дорожнього руху України, у зв`язку з чим її притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

17.04.2020 страхувальник звернувся до страховика із повідомленням про подію, яка має ознаки страхового випадку та 11.06.2020 із заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до Звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу №24/06/20, складеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №957/17 від 02.10.2017), вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу автомобіля марки «Hyundai Accent», реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 93809,43 грн.

23.06.2020 позивачем був складений та підписаний страховий акт №0026489.04.20/1, згідно з яким пошкодження транспортного засобу марки «Hyundai Accent», реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок ДТП визнано страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в розмірі 64313,32 грн.

На підставі складеного страхового акту №0026489.04.20/1 від 23.06.2020 страховик, виконуючи свої зобов`язання за страховим полісом «Каско Міні» №Е0153.0000222 від 29.06.2019 до договору добровільного страхування наземного транспорту, крім залізничного №01/ПУ від 01.04.2019, перерахував ОСОБА_1 (страхувальнику) суму страхового відшкодування в розмірі 64313,32 грн, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №18060 від 13.07.2020.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно зі статтями 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування".

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника. Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала.

Отже, з огляду на положення ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» підставою для набуття позивачем права вимоги щодо виплати страхового відшкодування (в порядку заміни кредитора в зобов`язанні) є факт фактичної виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування.

Таким чином, до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра» перейшло в межах виплаченої суми право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

В той же час, 02.01.2020 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Саламандра» (клієнт) та Товариство з обмеженою відповідальністю «МАРКС.КАПІТАЛ» (фактор) уклали договір про надання фінансових послуг факторингу №02.01.2020-СК, згідно п.1.1 якого клієнт передає фактору, а фактор приймає і зобов`язується оплатити клієнтові права вимоги за грошовими зобов`язаннями, що перейшли до клієнта як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договорами страхування (надалі - «регресні вимоги»).

Згідно п.1.3 договору права за регресними вимогами переходять від клієнта до фактора з моменту підписання акту прийому-передачі документів по відповідній регресній вимозі.

За передані права регресних вимог до боржників фактор сплачує клієнту грошові кошти у сумі, визначеній переліком переданих регресних вимог, укладених на виконання цього договору та у строк, вказаний у відповідному переліку переданих регресних вимог. Суми сплачуються без ПДВ (п.4.1 договору).

14.07.2020 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Саламандра» та Товариство з обмеженою відповідальністю «МАРКС.КАПІТАЛ» на виконання договору про надання фінансових послуг факторингу №02.01.2020-СК від 02.01.2020, підписали акт прийому-передачі документів №08-03, за яким клієнт передав, а фактор прийняв оригінали документів, що підтверджують право вимоги фактора, як кредитора за регресними вимогами, серед яких, зокрема, і вимога №06401_2 - страховий випадок №0026489.04.20/1 (ТДВ «СК`Ю.ЕС.Ай», сума боргу 63313,32 грн), а позивач, в свою чергу, сплатив кошти, в розмірі узгодженому в договорі, на користь ПрАТ «СК «Саламандра», що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями.

Сторонами не оспорювалася правомірність зазначеного договору, а тому в силу встановленої в статті 204 Цивільного кодексу України презумпції правомірності правочину, цей договір є дійсним, а його положення беруться судом до уваги при розгляді спору.

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «МАРКС.КАПІТАЛ» отримало право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток власнику автомобіля «Hyundai Accent», реєстраційний номер НОМЕР_1 в результаті ДТП, яка сталася 16.04.2020.

З протоколу про адміністративне правопорушення серія ДПР18 №400911 від 16.04.2020 та відповіді від Управління патрульної поліції в Полтавській області №870248, вбачається, що транспортний засіб марки «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким спричинено ДТП, що потягнуло пошкодження автомобіля марки «Hyundai Accent», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить ОСОБА_2 та знаходився під її керуванням.

Згідно із ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відтак, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина ОСОБА_2 встановлена в судовому порядку, а тому шкода, заподіяна внаслідок експлуатації автомобіля марки «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_2 , відшкодовується ОСОБА_2 , яка на законних підставах володіла вказаним транспортним засобом, оскільки зворотного суду не доведено.

Під час розгляду справи встановлено, що з Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.Ай» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту, оформлений полісом №АО647990, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом марки «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який був діючим на момент ДТП.

Згідно п.п. 1.1, 1.4 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхувальниками є юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу, а особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Отже, оскільки ОСОБА_2 експлуатувала автомобіль марки «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на законних підставах, що встановлено вище, то відповідальність за шкоду, заподіяну майну внаслідок експлуатації цього автомобіля була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.Ай».

Згідно пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

При цьому, відповідно до п. 12.1 ст. 12 зазначеного вище Закону страхове відшкодування зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Вказаним договором (поліс серії АО №647990) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 100000 грн., франшиза - 1000,00 грн.

Статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Позивач звернувся із вимогою по справі №0026489.04.20/1 про виплату страхового відшкодування (в порядку суброгації) №06401 від 15.07.2020 до відповідача з проханням відшкодувати на протязі 7 днів в порядку суброгації шкоду, заподіяну в результаті ДТП у розмірі 64313,32 грн.

Однак відповідач у встановлений законом строк відшкодування не здійснив.

За таких обставин, враховуючи розмір права зворотної вимоги, який перейшов до позивача, визначені полісом АО №647990, розміри лімітів відповідальності та франшизи, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу витрати в розмірі 63313,32 грн, у зв`язку із чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статтей 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, як і не скористався своїм право на подання відзиву на позовну заяву.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76-80, 129, 236-242, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРКС.КАПІТАЛ» до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.Ай» про стягнення 63313,32 грн задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.Ай» (04210, м. Київ, проспект Героїв Сталінграда, буд. 4, корпус 6А; ідентифікаційний код 32404600) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРКС.КАПІТАЛ» (36023, м. Полтава, вул. Колективна, 10; ідентифікаційний код 37686922) страхове відшкодування у розмірі 63313 (шістдесят три тисячі триста тринадцять) грн 32 коп та судовий збір у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп.

3. Видати наказ позивачу після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 08.02.2021.

Суддя Т.В. Васильченко