Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.02.2021 м. Івано-ФранківськСправа № 909/1006/20

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Максимів Т. В. , секретар судового засідання Масловський А. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Галицька торгова компанія"

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Кащука Ярослава Васильовича

про стягнення заборгованості в сумі 97820 грн 76 к.

Представники сторін не з`явилися.

встановив: Товариство з обмеженою відповідальністю "Галицька торгова компанія" звернулася в суд із позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Кащука Ярослава Васильовича про стягнення заборгованості 97820 грн 76 к.

Вирішення судом процесуальних питань.

13.11.2020 суд постановив позовну заяву вх.№17581/20 від 11.11.2020 залишити без руху та встановив позивачу у десятиденний строк, з дня отримання ухвали, усунути недоліки позовної заяви, а саме надати суду докази сплати судового збору в сумі 2102 грн та докази направлення відповідачу копії позовної заяви та додатків до неї.

24.11.2020 суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначити розгляд справи по суті на 21.12.2020 та зобов`язав позивача надати суду оригінал платіжного доручення від 16 листопада 2020 року №3050 про сплату судового збору в сумі 2102 грн та докази часткового виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 31.08.2011.

21.12.2020 суд враховуючи першу неявку в судове засідання учасників справи та неподання позивачем витребуваних судом доказів, дійшов висновку про відкладення розгляду справи в судовому засіданні на 01.02.2021.

15.01.2021 позивач на виконання вимог ухвал суду подав клопотання про приєднання до матеріалів справи докази часткового погашення заборгованості та оригінал платіжного доручення про сплату судового збору вх.№600/21.

01.02.2021 представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце його проведення, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, яке приєднане до матеріалів справи.

Відповідач у судові засідання жодного разу не з`явився, конституційним правом на захист своїх прав не скористався, причин неприбуття не повідомив, відзив на позов не подав. Ухвали суду направлялися відповідачу відповідно до ст.120 ГПК України, рекомендованою кореспонденцією за адресами, зазначеними у позовній заяві та у Витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень. Водночас поштове відправлення, яким суд надсилав відповідачу копію ухвали про відкладення розгляду справи від 21.12.2020 повернулося на адресу суду з відділення поштового зв`язку із зазначенням причини повернення: "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії суд направив за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Крім того, за змістом ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень", кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 21.12.2020 оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень (http://reestr.court.gov.ua/Review/82338099), а тому відповідач мав можливість ознайомитися з текстом цієї ухвали.

Статтею 178 ГПК України передбачене право відповідача подати суду відзив на позовну заяву. Разом з тим, як визначено в ч. 3 цієї статті, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Пунктом 1 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, встановлено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про розгляд судової справи і забезпечення його явки в судове засідання для реалізації ними права на судовий захист своїх прав та інтересів, а також беручи до уваги принципи змагальності та диспозитивності судового процесу, суд дійшов висновку, що є підстави для розгляду справи за наявними у ній матеріалами.

В судовому засіданні 01.02.2021 суд ухвалив вступну та резолютивну частини рішення.

Позиція позивача.

Позовні вимоги мотивовані невиконанням відповідачем рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 31.08.2011 у справі №5010/1550/2011-27/71, в якому суд встановив факт неналежного виконання умов договору купівлі-продажу №1193 від 01.02.2011 та вирішив стягнути з Фізичної особи - підприємця Кащука Ярослава Васильовича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Галицька торгова компанія" заборгованість в сумі 102518 грн 18 к. Позивач вказав, що станом на 19.06.2020 рішення залишається невиконаним в сумі 50198 грн 56 к. на яку він, керуючись приписами частини 2 статті 625 ЦК України нарахував інфляційні втрати в сумі 84015 грн 76 к. та 3 % річних в сумі 13805 грн 00 к. Позовні вимоги обґрунтовує приписами статей 11, 509, 625 Цивільного кодексу України.

Позиція відповідача.

Відповідач відзив на позов не подав.

Обставини справи. Оцінка доказів.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 84015 грн 76 к. та 3 % річних в сумі 13805 грн 00 к. за невиконання грошового зобов"язання встановленого рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 31.08.2011 у справі №5010/1550/2011-27/71.

31.08.2011 Господарський суд Івано-Франківської області у справі №5010/1550/2011-27/71 постановив рішення, відповідно до якого встановив неналежне виконання ФОП Кащуком Я.В. грошового зобов"язання згідно договору купівлі-продажу №1193 від 01.02.2011 і як наслідок вирішив стягнути 102518 грн 18 к. заборгованості.

14.09.2011 на виконання вказаного рішення суд видав наказ №1669.

Відповідно до листа Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) №19.17-03/44661 від 19.06.2020 заборгованість в сумі 50198 грн 56 к. згідно наказу Господарського суду Івано-Франківської області №1669 від 14.09.2011 станом на 19.06. 2020 не погашена.

У зв"язку із несплатою заборгованості позивач керуючись приписами частини 2 статті 625 ЦК України на суму непогашеної заборгованості нарахував відповідачу інфляційні втрати в сумі 84015 грн 76 к. (за період вересень 2011 року - вересень 2020 року та 3 % річних в сумі 13805 грн 00 к. (за період з 13.09.2011 - 10.11.2020) та звернувся за захистом порушеного права до суду.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення.

Із змісту ч.5 ст. 11 ЦК України вбачається, що випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Частина 4 ст. 75 ГПК України вказує на те, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В силу статті 509 Цивільного кодексу України, статті 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно положень статті 526 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов"язання припиняється належним чином проведеним виконанням.

Однак, якщо зобов`язання не виконано належним чином, то на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов`язки, в тому числі передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з положень вище зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов"язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох відсотків річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

З огляду на вимоги частин 1,3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (частини 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Висновок суду.

Враховуючи викладене, суд встановив факт невиконання відповідачем свого зобов"язання щодо сплати частини заборгованості в сумі 50198 грн 56 к. встановленої рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 31.08.2011 у справі №5010/1550/2011-27/71 та дійшов висновку про правомірність покладення позивачем на відповідача додаткових юридичних обов"язків, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України у вигляді інфляційних втрат та 3% річних.

Суд враховуючи межі позовних вимог, перевірив правильність нарахування позивачем 3% річних за період з 13.09.2011 - 10.11.2020, які згідно арифметичного розрахунку, проведеного судом за допомогою ІПС "Законодавство" менші за суму заявлену позивачем до стягнення, тому суд задовольняє вимоги щодо стягнення 3% річних в сумі 13793 грн 33 к. В решті суми нарахованих 3% річних належить відмовити.

Суд також враховуючи межі позовних вимог, перевірив правильність нарахування позивачем інфляційних втрат за період вересень 2011 року - вересень 2020 року та задовольняє їх згідно розрахунку позивача, який є обґрунтованим та арифметично правильним.

За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача 13793 грн 33 к. - 3% річних та 84015 грн 76 к. - інфляційних втрат.

Судові витрати.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За поданий позов позивач сплатив судовий збір у розмірі 2101 грн 00 к., що підтверджується платіжним дорученням №3050 від 16 листопада 2020 року.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позову, судовий збір в розмірі 2101 грн 75 к. суд покладає на відповідача. Судовий збір в розмірі 0 грн 25 к. - на позивача.

Керуючись ст. 8, 124 Конституції України, статтями 2, 86, 129, 236-238, 240, 241, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Галицька торгова компанія" до Фізичної особи-підприємця Кащука Ярослава Васильовича про стягнення заборгованості в сумі 97820 грн 76 к. задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Кащука Ярослава Васильовича, АДРЕСА_1 (код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Галицька торгова компанія", вул. Торгова, 6, м. Долина, Долинський район, Івано-Франківська область, 77500 (код 34535868) 13793 (тринадцять тисяч сімсот дев"яносто три гривні) 33 к. - 3% річних, 84015 (вісімдесят чотири тисячі п"ятнадцять гривень) 76 к. - інфляційних втрат та 2101 (дві тисячі сто одну гривню )75 к. - судового збору.

В частині позовних вимог про стягнення 11 (одинадцять гривень) 67 к. - 3% річних відмовити.

Судовий збір в сумі 0 ( нуль гривень) 25 к. покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строк, встановлений розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 04.02.2021

Суддя Т. В. Максимів