ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2021 р. Справа№ 910/10324/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Іоннікової І.А.

Разіної Т.І.

без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2019

у справі №910/10324/19 (суддя: Смирнова Ю.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрметалургтранс"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 67 920,00 грн

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.1. короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрметалургтранс" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" збитків у розмірі 67 920,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, здійснюючи перевезення власних вагонів позивача №41242348 та №43468214, не виконав покладеного на нього обов`язку забезпечити збереженість майна та допустив пошкодження (розукомплектування) вказаних залізничних вагонів, у зв`язку з чим вагони були направлені на технічне обслуговування, а позивач поніс збитки, пов`язані з виконанням відповідних ремонтних робіт.

1.2. короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.10.2019 у справі №910/10324/19 позов задоволено частково. Присуджено до стягнення з Акціонерного товариства "Українська Залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрметалургтранс" збитки у розмірі 33 960 грн 00 коп., витрати по сплаті судового збору у розмірі 960 грн 50 коп.

Задовольняючи частково позовні вимоги - у розмірі 33 960,00 грн, суд послався на те, що Акціонерним товариством "Українська залізниця" здійснювалось перевезення вантажних вагонів №№95181988, 95718003, які перебували у користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрметалургтранс" за залізничними накладними №№41242348, 43468214, а наявними в матеріалах справи документами підтверджується, що саме вагон №95181988 був пошкоджений (розкомплектований) після прийняття його до перевезення відповідачем.

При цьому, суд вказав, що оскільки при перевезенні орендованого позивачем вагону залізницею не було дотримано вимог щодо його збереження (схоронності), внаслідок чого Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрметалургтранс" були понесені витрати на оплату вартості ремонту з урахуванням вартості замінених деталей на загальну суму 33960,00 грн, покладення відповідальності на відповідача за заподіяні позивачу збитки є правомірним та справедливим.

1.3. короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2019 у справі №910/10324/19 в частині стягнення з Акціонерного товариства "Українська Залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрметалургтранс" 33 960,00 грн скасувати та в цій частині прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ:

2.1. визначення складу суду, заяви, клопотання

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.12.2019 для розгляду справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Іоннікова І.А., Разіна Т.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2019 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2019 у справі №910/10324/19 залишено без руху. Надано строк для усунення недоліків.

20.12.2019 до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява від Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" про усунення недоліків з доказами сплати судового збору у встановленому законом розмірі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2019 поновлено Акціонерному товариству "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2019 у справі №910/10324/19 та відкрито апеляційне провадження у даній справі. Апеляційний перегляд оскаржуваного рішення ухвалено здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

27.01.2020 до канцелярії Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

2.2. узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Скаржник вважає, що суд необґрунтовано визнав акт виконаних робіт №34 від 17.04.2019 належним та допустимим доказом виконання ремонту вагону №95181988 на загальну суму 33 690,00 грн. Крім того, апелянт наголошує, що суд не прийняв до уваги та не надав належної оцінки викладеним обставинам у відзиві на позовну заяву та наданим до нього доказам.

2.3. узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Позивач вважає апеляційну скаргу безпідставною, наполягає на достатності та належності наданих доказів, законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення та просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

2.4. інші процесуальні дії у справі:

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (ч.10 ст.270 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, перегляд оскаржуваного рішення підлягає здійсненню без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

3. ПОЗИЦІЯ СУДУ:

3.1. встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини справи

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрметалургтранс" є орендарем/суборендарем вантажних вагонів, в тому числі вагонів №95181988 та №95718003, що підтверджується актами прийому-передачі вагонів в оренду від 31.08.2018 та від 01.01.2019.

Для забезпечення курсування вагонів залізничними коліями, між позивачем як замовником та Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (найменування змінене на Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця") як виконавцем було укладено договір №ПР/М-15161/НЮі про надання послуг власнику, орендатору або оператору щодо організації курсування власних вантажних вагонів на коліях загального користування від 25.12.2015.

Відповідно до додаткової угоди №3 від 26.11.2018 до договору про надання послуг власнику, орендатору або оператору щодо організації курсування власних вантажних вагонів на коліях загального користування №ПР/М-15161/НЮі від 25.12.2015 сторонами продовжено строк дії вказаного правочину до 31.12.2019 включно.

Позивач вказує, що за залізничною накладною №41242348 від 04.02.2019 ПП "ЛТК Альянс" зі станції відправлення Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці оформлено перевезення вагону залізничного, що перевозиться на власних осях, не поіменовані в алфавіті (код вантажу 421034) одержувачу - ПП "ЛТК Альянс", станція призначення - Здолбунів Львівської залізниці, вагон №95181988.

07.02.2019 (08.02.2019) на станції Здолбунів Львівської залізниці у вагоні №95181988 працівниками залізниці було виявлено відсутність головної частини повітророзподільника, що підтверджується актом загальної форми від 07.10.2018 (08.02.2019) форми ГУ-23.

02.02.2019 згідно з повідомленням №8236 вагон №95181988 прибув до відокремленого підрозділу "Експлуатаційне вагонне депо Ковель" регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" для усунення несправностей повітророзподільника - розукомплектування ручного стоянкового гальма.

Як вбачається з акту встановлення №1 від 16.02.2019, складеного відокремленим підрозділом "Експлуатаційне вагонне депо Ковель" регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" при проведенні ремонтних робіт на вказаний вагон було встановлено головну частину повітророзподільника.

Завершення ремонтних робіт підтверджується повідомленням від 16.02.2019.

За фактом виконаного ремонту вагону №95181988 було складено акт №34 виконаних робіт від 17.04.2019 та додаток до нього з розрахунком загальної вартості наданих послуг та переліком використаних запасних частин на загальну суму 33960,00 грн;

- за залізничною накладною №43468214 від 16.01.2019 ТОВ "УМТ" зі станції відправлення Полтава-Київська Південної залізниці оформлено перевезення вагону залізничного порожнього, що перевозиться на власних осях, що пересилається для очищення, промивки або дезінфекції або з очистки, промивки або дезинфекції (код вантажу 421208) одержувачу - ТОВ "УМТ", станція призначення - Лівобережна Південної залізниці, вагон №95718003.

31.01.2019 у вагоні №95718003 працівниками залізниці було виявлено відсутність головної частини повітророзподільника, що підтверджується актом загальної форми від 31.01.2019 форми ГУ-23.

31.01.2019 згідно з повідомленням №4850 вагон №95718003 прибув до виробничого підрозділу "Експлуатаційне вагонне депо Дарниця" регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" для усунення несправностей повітророзподільника.

Як вбачається з акту встановлення №1 від 02.02.2019, складеного виробничим підрозділом "Експлуатаційне вагонне депо Дарниця" регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" при проведенні ремонтних робіт на вказаний вагон було встановлено головну частину повітророзподільника.

Завершення ремонтних робіт підтверджується повідомленням №115 від 02.02.2019.

За фактом виконаного ремонту вагону №95718003 було складено акт №34 виконаних робіт від 17.04.2019 та додаток до нього з розрахунком загальної вартості наданих послуг та переліком використаних запасних частин на загальну суму 33960,00 грн.

Роботи з ремонту вищенаведених вагонів на замовлення позивача проводилися Товариством з обмеженою відповідальністю "Ремвагонторг", з яким у Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" укладено договір про надання послуг №07у/14 від 19.02.2014.

При цьому, в частині встановлення обставин щодо виконаного ремонту вагону №95718003 сторони не заперечують.

3.2. обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначення відповідно до них правовідносин, а також доводи, з якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції

Дослідивши матеріали справи та оцінивши доводи учасників справи, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Апеляційний господарський суд погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Як зазначив позивач у позовній заяві, внаслідок того, що пошкодження вагонів №41242348 та №43468214 відбулось саме під час їх знаходження на залізничних коліях загального користування після укладення відповідних договорів перевезення, якими є залізничні накладні, то відповідальність за дотримання схоронності вагонів несе саме відповідач у справі.

За твердженнями позивача, ним було сплачено Товариству з обмеженою відповідальністю "Ремвагонторг" за ремонт вищеперелічених вагонів 67920,00 грн, що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків за станом на 31.03.2019.

Спір у справі виник з огляду на те, що внаслідок незабезпечення схоронності (збереження) майна (вагонів) позивача при перевезенні залізничним транспортом, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу суму збитків, понесених останнім в результаті заміни розукомплектованих деталей на загальну суму 67920,00 грн (вартість придбаних деталей та вартість самих ремонтних робіт).

Акціонерним товариством "Українська залізниця" здійснювалось перевезення вантажних вагонів №№95181988, 95718003 оренди/суборенди Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрметалургтранс" за залізничними накладними №№41242348, 43468214, що, як зазначив суд першої інстанції, підтверджується належними та допустимими доказами у справі.

Прийняття відповідачем до перевезення вагону №95181988 за залізничною накладною №41242348 від 04.02.2019 свідчить про те, що останній перебував у технічно справному стані.

Як встановлено судом, наявними в матеріалах справи документами підтверджується, що вагон №95181988 був пошкоджений (розкомплектований) після прийняття його до перевезення відповідачем, а саме: виявлено відсутність головної частини повітророзподільника.

За фактом встановлення відсутності вищезазначених деталей, вагон суборенди Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрметалургтранс" був направлений на технічне обслуговування, про що свідчать оформлене повідомлення форми ВУ-23М.

У зв`язку з розукомплектуванням вагону №95181988, його було відправлено до відокремленого підрозділу "Експлуатаційне вагонне депо Ковель" регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" для проведення ремонтних робіт, що підтверджується повідомленнями №8236 від 08.02.2019.

Суд дійшов висновку, що наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами, зокрема, актом виконаних робіт №34 від 17.04.2019, складеним між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ремвагонторг" на виконання умов договору про надання послуг №07у/14 від 19.02.2014, підтверджується факт виконання ремонту вагону №95181988 на підприємстві, що має право на виконання таких робіт на загальну суму 33690,00 грн, а сплата Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрметалургтранс" означеної суми за ремонт вказаного вагону та придбання запчастин підтверджується актом звірки взаєморозрахунків станом на 31.01.2019.

Отже, загальна сума витрат понесених позивачем на ремонт розукомплектованого вагону склала 33690,00 грн.

Натомість, заперечуючи проти наведених висновків, скаржник вважає, що акт виконаних робіт №34 від 17.04.2019 не є належним та допустимим доказом виконання ремонту вагону №95181988.

На підтвердження збитків позивач надає зокрема:

- договір про надання послуг №07у/14 від 19.02.2014 р., укладений між позивачем та ТОВ "Ремвагонторг";

- акт виконаних робіт №34 від 17.04.2019, складений між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ремвагонторг" на виконання умов вищезазначеного договору, яким підтверджується факт виконання ремонту вагону №95181988 на підприємстві, що має право на виконання таких робіт на загальну суму 33690,00 грн;

- акт звірки взаєморозрахунків станом на 31.01.2019, яким підтверджується сплата Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрметалургтранс" означеної суми за ремонт вказаного вагону та придбання запчастин.

Відповідно, твердження апелянта щодо недоведеності позивачем реального завдання йому збитків колегія суддів відхиляє з огляду на їх необґрунтованість.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши аргументи скаржника, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що відповідач не навів доводів, що спростовували б висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог.

При цьому, колегія суддів зазначає, що доводи апелянта в цій частині зводяться до переоцінки доказу, а саме - акту виконаних робіт №34 від 17.04.2019.

Крім того, апеляційним судом встановлено, що судом першої інстанції було враховані заперечення відповідача, наведені у відзиві, їх досліджено судом та висвітлено в оскаржуваному рішенні.

Отже, апеляційний господарський суд погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції щодо наявності всіх елементів складу правопорушення, а саме протиправної бездіяльності відповідача, що виявилась у незабезпеченні збереженості (схоронності) належного позивачу майна (вагону) №95181988, завданої шкоди - пошкодження складових частин вагонів, та причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою. При цьому, відповідачем в свою чергу не доведено суду належними та допустимими доказами, що пошкодження вагонів під час їх перевезення залізницею сталось не з вини відповідача.

Таким чином, Північним апеляційним господарським судом перевірено оскаржуване рішення щодо дослідження обставин справи і застосування норм матеріального та процесуального права та встановлено, що підстави для скасування рішення відсутні.

3.3. чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси за захистом яких мало місце звернення до суду

Отже, позивачем за допомогою належних та допустимих доказів доведено порушене відповідачем право на відшкодування збитків, оскільки відповідач, здійснюючи перевезення вагону позивача №95181988, не виконав покладеного на нього обов`язку забезпечити збереженість майна та допустив пошкодження (розукомплектування) вказаних залізничних вагонів, у зв`язку з чим вагони були направлені на технічне обслуговування, а тому таке право підлягає захисту.

4. ВИСНОВКИ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА:

4.1. висновки за результатами розгляду матеріалів справи

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, всебічно дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що оскаржуване рішення прийняте з правильним застосуванням судом норм процесуального та матеріального права, а відповідно підстави для його скасування відсутні.

Одночасно, доводи апелянта є необґрунтованими та підлягають відхиленню.

4.2. посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Приписами статтей 78, 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Важливим елементом верховенства права є гарантія справедливого судочинства.

Згідно з ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є: 1) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 269 передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п.2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457, Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Згідно з ст.5 Статуту нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем.

Відповідно до п.5.4 Правил експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 29.01.2015 №17, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.02.2015 за №168/26613 перевезення власних вантажних вагонів у завантаженому і порожньому стані в усіх випадках (передислокація, ремонт тощо) оформляється перевізним документом (накладною) в електронному (із накладенням електронного цифрового підпису) або паперовому вигляді згідно з Правилами оформлення перевізних документів.

Згідно з ст.8 Статуту перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізницями провадиться у вагонах парку залізниць або орендованих у залізниць, а також у власних вагонах, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності, в тому числі розташованим за межами України. Вагони, призначені для перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, повинні відповідати вимогам Правил технічної експлуатації залізниць України та санітарно-гігієнічним і протиепідемічним нормам і правилам.

За приписами п.3.4 Правил експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 29.01.2015 №17, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.02.2015 за №168/26613, власні вантажні вагони, що виходять на колії загального користування, за конструкцією, строком служби, періодом проведення планових видів ремонту і технічним станом повинні відповідати всім вимогам, які встановлюються до вагонів інвентарного парку залізниць, включаючи спеціалізований рухомий склад, та мати відомості про комплектацію вагона.

Відповідно до п.4.1 вказаних Правил, випуск власних вантажних вагонів на колії загального користування допускається після відповідного огляду їх технічного стану працівниками вагонного господарства, а для перевезення небезпечного вантажу в спеціалізованих вагонах - при пред`явленні відправником вантажу працівникам станцій і вагонного господарства свідоцтва про технічний стан вагона, що гарантує безпеку перевезення цього вантажу. Номер свідоцтва і результати огляду технічного стану вагонів працівник вагонного господарства записує в книзі пред`явлення вагонів вантажного парку до технічного обслуговування (форма ВУ-14).

Згідно з п.6.2.7 Інструкції з експлуатації гальм рухомого складу на залізницях України, затвердженої наказом Укрзалізниці №264-Ц від 28.10.1997 (зі змінами та доповненнями згідно наказом №312-Ц від 07.06.2001), забороняється ставити в склад потягу вагони, гальмівне обладнання яких має хоча б одну з наступних несправностей: несправні повітророзподільники, електроповітророзподільники, електричний ланцюг ЕПГ (у пасажирському поїзді), авторежим, кінцевий або роз`єднувальний кран, випускний клапан, гальмівний циліндр, резервуар, робоча камера.

Пунктом 6.2.1 зазначеної Інструкції встановлено: при технічному обслуговуванні вагонів слід перевіряти дію автогальм на чутливість до гальмування і відпускання. Повітророзподільники й електроповітророзподільники, що працюють незадовільно, замінити справними.

Відповідно до п.4.6 Правил обслуговування залізничних під`їзних колій, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №875/5096 обов`язок охорони вагонів і вантажів на під`їзній колії покладається на підприємство. Якщо під`їзна колія обслуговується локомотивом залізниці, то охорону вагонів і вантажів до моменту фактичної подачі вагонів і з моменту збирання вагонів з під`їзної колії організовує залізниця.

Згідно з п.п.20, 21 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за №165/3458 пошкодження вантажного вагона - це порушення справного стану вагона або його складових частин унаслідок зовнішніх впливів, що перевищують рівні, установлені ГОСТ 22235-76, а також унесення змін у конструкції вагонів, заварювання дверей, люків, знімання бортів платформ, дверей напіввагонів, знімного устаткування вагонів тощо, свердління (пробивання, пропалювання) отворів для кріплення вантажів у деталях вагонів, а також кріплення до них вантажів за допомогою зварювання без дозволу залізниці. Ремонт пошкодженого вагона здійснюється на підприємстві, що має право на виконання таких робіт, або на найближчому до місця пошкодження вагоноремонтному підприємстві. Перелік таких підприємств оприлюднюється у товарних конторах станцій обслуговування.

Відповідно до п.22 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за №165/3458, сума збитків за пошкодження вагона складається з: витрат на транспортування пошкодженого вагона від місця пошкодження до місця його ремонту в розмірі провізної плати, визначеної відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 15.11.1999 №551, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.1999 за №828/4121, з урахуванням коригувальних коефіцієнтів, що діють на момент транспортування; вартості ремонту пошкодженого вагона з урахуванням вартості втрачених та (або) пошкоджених частин; витрат на перевантаження вантажу з пошкодженого вагона, якщо його неможливо відремонтувати в навантаженому стані, які визначаються за калькуляцією вартості робіт, що надається разом з розрахунком збитків; плати за користування вагоном за нормативний час перебування пошкодженого вагона в деповському, капітальному ремонті або технічному обслуговуванні з відчепленням (додаток 9), визначеної за ставками плати за користування вагонами згідно з п.14 цих Правил.

Статтею 225 Господарського кодексу України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Відповідно до ч ч.1, 2 ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст.924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не зміг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею ст.23 Закону України "Про залізничний транспорт" встановлено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

За приписами п.110 Статуту залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Відповідно до п.114 Статуту залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було зниженого його вартість.

Згідно з п.2 ст.126 Статуту за пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

В силу п.20 Правил складання актів (п.129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334, акт про пошкодження вагона (контейнера) складається у разі пошкодження вагона (контейнера) під час перевезення, навантаження, вивантаження вантажу, виконання маневрових робіт, а також в інших випадках для засвідчення обставин і розмірів пошкодження і є підставою для матеріальної відповідальності винних у пошкодженні згідно із ст.124 Статуту залізниць України.

5. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ:

5.1. мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу

Всебічно дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи сторін, апеляційний суд дійшов висновку, що аргументи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції, натомість доводи апелянта зводяться до переоцінки доказу, а саме - акту виконаних робіт №34 від 17.04.2019.

Крім того, судом першої інстанції враховано заперечення відповідача при розгляді справи, наведені у відзиві, а тому твердження апелянта в цій частині визнаються необґрунтованими.

6. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ:

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2019 у справі № 910/10324/19 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2019 у справі № 910/10324/19 задоволенню не підлягає.

7. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ:

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2019 у справі № 910/10324/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2019 у справі № 910/10324/19 залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця".

4. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді І.А. Іоннікова

Т.І. Разіна