ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2021 р. Справа№ 910/9010/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Ткаченка Б.О.

Буравльова С.І.

за участю секретаря судового засідання: Добрицької В.С.

учасники справи згідно протоколу судового засідання

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Первинної профспілкової організації Державного науково-виробничого підприємства "Електронмаш" в особі Профспілкового комітету

на рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2020

у справі №910/9010/17 (суддя Щербаков С.О.)

за позовом Первинної профспілкової організації Державного науково-виробничого підприємства "Електронмаш" в особі Профспілкового комітету

до 1) Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України

2) Фонду державного майна України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Державне підприємство "Електронмаш"

про визначення частки трудового колективу, визнання частково недійсними наказу та статуту

УСТАНОВИВ:

Первинна профспілкова організація Державного науково-виробничого підприємства "Електронмаш" в особі Профспілкового комітету (далі - позивач) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та Фонду державного майна України про зобов`язання відповідачів вчинити дії щодо визначення частки трудового колективу ДНВП (ДП) "Електронмаш" у майні Державного підприємства "Електронмаш" та визнання недійсним у частині збільшення статутного капіталу наказу Мінекономрозвитку від 28.09.2016 №1621 та статуту ДП "Електронмаш", затвердженого цим наказом (з урахуванням заяви про зміну предмета позову від 06.08.2018).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.10.2017 (суддя Ковтун С.А.) припинено провадження у справі. Повернуто Первинній профспілковій організації державного науково-виробничого підприємства "Електронмаш" в особі Профспілкового комітету (вул. Кільцева дорога, 4, м. Київ, 03680, код 21679237) з Державного бюджету України 3200 (три тисячі двісті) грн. судового збору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.12.2017 ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.10.2017 у справі № 910/9010/17 - скасовано. Матеріали справи направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 постанову Київського апеляційного господарського суду від 26 грудня 2017 року залишено без змін.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали справи № 910/9010/17 передані на розгляд судді Ярмак О.М.

08.08.2018 через відділ автоматизованого документообігу суду позивач подав заяву про зміну предмета позову, відповідно до якої позивач частково змінює предмет позову, а саме викладено другу позовну вимогу в такій редакції: Визнати недійсним в частині збільшення статутного капіталу Наказ Міністерства економічного розвитку та торгівлі України № 28.09.2016 № 1621, та статут ДП "Електронмаш", затверджений зазначеним наказом, решту вимог залишити без змін.

Відповідна заява позивача про зміну предмета позову прийнята судом до розгляду у судовому засіданні 18.09.2018.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.12.2018 (суддя Ярмак О.М.) у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.07.2019 рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2018 у справі № 910/9010/17 залишено без змін.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.02.2020 постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.07.2019 та рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2018 у справі №910/9010/17 скасовано. Справу №910/9010/17 передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Рішенням Господарського суду м. Києва 24.09.2020 у справі №910/9010/17 у задоволенні позову відмовлено.

Рішення обґрунтовано тим, що позивачем невірно обрано спосіб захисту, позивачу необхідно було звертатися до суду з позовом про визнання права на частку у майні державного підприємства за конкретними фізичними особами членами трудового колективу, відтак позовні вимоги про зобов`язання відповідачів вчинити дії щодо визначення частки трудового колективу ДНВП (ДП) "Електронмаш" у майні Державного підприємства "Електронмаш" не підлягають задоволенню. Вимога позивача про визнання недійсним наказу Мінекономрозвитку від 28.09.2016 №1621 в частині збільшення статутного капіталу нерозривно пов`язана з першою вимогою позивача, оскільки для визнання недійсним наказу Мінекономрозвитку від 28.09.2016 №1621 у частині збільшення статутного капіталу необхідно визнати право на частку у майні державного підприємства за конкретними фізичними особами - членами трудового колективу, тобто визначити її розмір, відтак суд не може дійти беззаперчного висновку, що збільшення статутного капіталу Державного науково-виробничого підприємства "Електронмаш" на 65065000, 00 грн відбулося саме за рахунок коштів трудового колективу ДНВП (ДП) "Електронмаш". Суд зазначив, що ним не встановлено невідповідності пункту 1 наказу № 1621 від 28.09.2016 законодавству станом на час його прийняття Міністерством економічного розвитку та торгівлі України та/або прийняття з порушенням його компетенції, а отже у позовні вимоги в частині визнання п. 1 наказу Міністерства економічного розвитку та торгівлі України № 1621 від 28.09.2016 та визнання недійсним статуту ДП "Електронмаш", затвердженого зазначеним наказом, як похідних вимог, також не підлягають задоволенню.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Первинна профспілкова організація Державного науково-виробничого підприємства "Електронмаш" в особі Профспілкового комітету подала апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 24.09.2020 у справі №910/9010/17 і ухвалити нове рішення, яким позов Первинної профспілкової організації Державного науково-виробничого підприємства "Електронмаш" в особі Профспілкового комітету про зобов`язання відповідачів вчинити дії щодо визначення частки трудового колективу ДНВП (ДП) "Електронмаш" у майні Державного підприємства "Електронмаш" та визнання недійсним у частині збільшення статутного капіталу наказу Мінекономрозвитку від 28.09.2016 №1621 та статуту ДП "Електронмаш", затвердженого цим наказом, задовольнити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована наступним. На думку апелянта місцевим господарським судом необґрунтовано було відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Апелянт стверджує про те, що місцевим господарським судом не було досліджено механізму збільшення статутного капіталу, джерел його збільшення та невідповідність розміру статутного капіталу в спірному наказі та статуті підприємства. За твердженням позивача, збільшення розміру статутного капіталу підприємства було здійснено відповідачем 1 за рахунок частки трудового колективу підприємства.

Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України та Фондом державного майна України були подані письмові відзиви на апеляційну скаргу у яких відповідачі просили суд рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а скаргу - без задоволення з огляду на її безпідставність.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.11.2020 відкрито апеляційне провадження у справі апеляційне провадження у справі № №910/9010/17 за апеляційною скаргою Первинної профспілкової організації Державного науково-виробничого підприємства "Електронмаш" в особі Профспілкового комітету, розгляд справи призначено на 01.12.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.12.2020 розгляд справи відкладено до 22.12.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.12.2020 розгляд справи відкладено до 13.01.2021.

У судовому засіданні 13.01.2021 було оголошено перерву до 21.01.2021.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ГПК України, у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Судом встановлено, що Постановою Ради Міністрів СРСР № 964 від 14.08.1986 р. (наказ Міністерства приладобудування засобів автоматизації та систем Управління СРСР № 420 від 29.08.1986) Київське виробниче об`єднання "Електронмаш" (правонаступником якого є державне науково-виробниче підприємство "Електронмаш"; далі - ДНВП "Електронмаш") з 01.01.1987 було переведено на повний господарський розрахунок.

Листом заступника Міністра приладобудування засобів автоматизації та систем Управління СРСР Смірнова С.Б. № ЕС-50/1944 від 10.03.1988 поінформовано Київське виробниче об`єднання "Електронмаш", що в якості експерименту, з огляду на підвищення продуктивності праці, надано дозвіл закріпляти у відповідності з трудовим внеском, кожному працівнику частку прибутку, використаної на поповнення основних фондів з наступним нарахуванням доходу.

Дозвіл на самостійне визначення порядку закріплення частки вартості основних фондів було надано Заступником Міністра Радіопромисловості СРСР (лист № Эф-4016 від 21.11.1989).

Також, зазначені правові норми були закріплені в статутах підприємства:

- в статуті Київського виробничого об`єднання "Електронмаш" в редакції 1989 року в пункті 14 передбачено, що дохід, який залишається після розрахунків з бюджетом, переходить у власність членів трудового колективу;

- в статуті Київського виробничого об`єднання "Електронмаш" в редакції від 13.03.1991 у пункті 12 закріплено, що частина чистого прибутку передається у власність трудового колективу підприємства;

- в статуті Київського заводу електронних обчислювальних та управляючих машин в редакції від 20.11.1991, в пункті 4.2 закріплено, що частина чистого прибутку, після сплати податків відповідно до законодавства України передається у власність трудового колективу підприємства, розподіляється і використовується по рішенню конференції трудового колективу;

- в статуті Київського заводу електронних обчислювальних та управляючих машин в редакції від 30.06.1993, в пункті 4.3 статуту закріплено, що майно, придбане колективом підприємства за час роботи в умовах госпрозрахунку і самофінансування за власний прибуток, є особистою власністю членів трудового колективу і закріплюється на особистий рахунок працівників; в пункті 7.2 статуту чистий прибуток підприємства, який залишається після покриття матеріальних та прирівняних до них витрат на оплату праці, оплати відсотків по кредитах банків, внеску, передбачених законодавством України податків та інших платежів по бюджету, відрахувань в інноваційний фонд, фонд конверсії та інші фонди, обумовлені законодавством та постановами Уряду України, є власністю членів трудового колективу.

Аналогічні норми також наявні в редакції статуту 1998 року (п.п. 4.3, 7.2).

Наказом-постановою Київського заводу електронних обчислювальних та управляючих машин (ВУМ) № 291/53 від 26.07.1989 (а.с. 94-99 том 1), погодженого на Конференції трудового колективу, затверджено Положення про розподіл госпрозрахункового доходу колективу заводу електронних обчислювальних та управляючих машин.

Зазначеним Положенням передбачено, що члени трудового колективу стають власниками частини основних фондів, придбаних за рахунок прибутку підприємства з моменту переходу його на повний госпрозрахунок та самофінансування, засоби, накопичені на особових рахунках працівників підприємства, починаючи з 01.01.1995 будуть оформлені, як цінні папери.

Позивачем додано до матеріалів справи витяг з особових рахунків працівників ДНВП "Електронмаш", які працювали в умовах повного госпрозрахунку і самофінансування та отримали частку доходу згідно вказаного Положення за період з 01.01.1989 по 01.04.1994, згідно якого в переліку значиться 10 645 осіб, загальна сума 64 675 291, 57 грн. (а.с. 16-187 том 3).

Отже, з 1994 року було розпочато процедуру приватизації державного підприємства - заводу електронних обчислювальних та управляючих машин, що підтверджується протоколом загальних зборів членів трудового колективу державного підприємства - заводу електронних обчислювальних та управляючих машин НВО "Електронмаш" від 24.02.1994 (а.с. 278 том 1).

Комісією по приватизації, утвореною згідно з наказом Фонду державного майна України від 28.03.1994 та установлено, що вартість майна, яке є власністю членів трудового колективу, складає 83 217 398 000 карбованців, в перерахунку 64 675 000 грн, що підтверджується актом оцінки вартості цілісного майнового комплексу, затвердженого Фондом державного майна України у 1994 році (а.с. 197-199 том 1).

Кошти трудового колективу були спрямовані на придбання основних фондів, про що свідчать додатки до вищезазначеного акту, в тому числі додаток № 4 розрахунок вартості майна заводу ВУМ, придбаного за рахунок коштів колективу станом на 01.04.1994 (а.с. 203-209 том 1).

Судом установлено, що розпочатий процес приватизації у спосіб випуску цінних паперів, триває з 1994 року.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначає, що державні органи, зокрема, орган управління (Мінпромполітики України) та Фонд державного майна України, визнавали право членів трудового колективу на частку власності в майні підприємства, що підтверджується наступними документами: планом-графіком виконання додаткових заходів предприватизаційної підготовки по ДНВП "Електронмаш" затвердженого Головою Фонду державного майна України та Міністра промислової політики України у 2001 році, в пункті 11 якого зазначено: "Врахувати при приватизації ДНВП "Електронмаш" рішення комісії по приватизації "Київського заводу електронних обчислювальних та управляючих машин", утвореної згідно з наказом Фонду державного майна України № 29ПК від 28.03.1994 щодо збереження долі вартості майна, що є власністю членів трудового колективу в затверджених відсотках" та уточненим планом-графіком виконання додаткових заходів предприватизаційної підготовки по ДНВП "Електронмаш" від 04.07.2002 затвердженого Головою Фонду державного майна України та Міністра промислової політики України, в пункті 9 якого зазначено: "Врахувати при приватизації ДНВП "Електронмаш" підтвердження комісії по приватизації "Київського заводу електронних обчислювальних та управляючих машин", утвореної згідно наказу Фонду державного майна України № 29 ПК від 28.03.1994 щодо збереження долі вартості майна, що є власністю членів трудового колективу в затверджених відсотках" (а.с. 283-285 том 1).

В подальшому, ДНВП "Електронмаш" знову включено до переліку підприємств, які підлягають приватизації.

Так, наказом Фонду державного майна України № 1168 від 27.07.2009 прийнято рішення про приватизацію об`єкта - ДНВП "Електронмаш" шляхом продажу акцій в сумі 43 118 тис. грн, які належать державі у господарських товариствах (а.с. 14 том 3).

Пунктом № 2 наказу Фонду державного майна України № 1168 від 27.07.2009 доручено Департаменту реформування власності протягом місяця подати на затвердження проект наказу про створення комісії з приватизації зазначеного підприємства.

Указаний наказ, як і приватизація ДНВП "Електронмаш", реалізовано не було.

У 2014 році, згідно акту приймання-передачі Державного науково-виробничого підприємства "Електронмаш" (ідентифікаційний код 14312789) зі сфери управління Міністерства промислової політики України, ДНВП "Електронмаш" до сфери управління Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, який було підписано 24.10.2014 (а.с. 82-85 том 1), ДНВП "Електронмаш" передано зі сфери управління Міністерства промислової політики до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України" з статутним капіталом 43 508 000,00 грн.

28.09.2016 Мінекономрозвитку наказом №1621 "Про збільшення статутного капіталу ДНВП "Електронмаш", перейменування ДНВП "Електронмаш" і затвердження статуту ДП "Електронмаш" збільшило статутний капітал ДНВП "Електронмаш" на 65 065 000,00 грн (пункт 1 наказу), перейменувало ДНВП "Електронмаш" у ДП "Електронмаш" (пункт 2 наказу), затвердило статут ДП "Електронмаш", що додається (пункт 3 наказу).

Зазначені обставини і стали підставою для виникнення спору у цій справі.

Апелянт наголошує, що вищеуказаний наказ у частині збільшення статутного капіталу державного підприємства не містить пояснень щодо джерела такого формування (збільшення), додаткові кошти на рахунках підприємства відсутні, а тому, на думку позивача, збільшення здійснено за рахунок власності трудового колективу ДНВП "Електронмаш" (64 675 000,00 грн), що є порушенням прав трудового колективу, від імені та в інтересах якого діє позивач.

За твердженням позивача, такі дії Мінекономрозвитку можуть призвести до суттєвого порушення прав та законних інтересів трудового колективу державного підприємства, з огляду на розпочату процедуру приватизації підприємства шляхом продажу єдиного майнового комплексу на аукціоні, що позбавить можливості реалізувати своє право власності трудовому колективу підприємства.

Колегія суддів відзначає, що спір у справі стосується питання правомірності збільшення Міністерством економічного розвитку і торгівлі України статутного капіталу ДП "Електронмаш" за рахунок 64 675 000,00 грн, які, за твердженням Профспілки, є власністю трудового колективу підприємства, а також зобов`язання відповідачів вчинити дії щодо визначення частки трудового колективу у майні ДП "Електронмаш".

Як наголосив Верховний Суд у постанові від 26.02.2020, для правильного вирішення спору у цій справі необхідно дослідити та проаналізовати нормативно-правове регулювання правовідносин, пов`язаних з набуттям у власність членами трудового колективу державних підприємств частини чистого прибутку підприємства та особливості розпорядження ним.

На підставі постанови Ради Міністрів СРСР від 14.08.1986 №964 (наказ Міністерства приладобудування засобів автоматизації та систем Управління СРСР від 29.08.1986 №420) Київське виробниче об`єднання "Електронмаш", правонаступником якого є ДНВП "Електронмаш", з 01.01.1987 було переведено на повний господарський розрахунок.

Листом заступника Міністра приладобудування засобів автоматизації та систем Управління СРСР Смірнова С. Б. від 10.03.1988 №ЕС-50/1944 поінформовано Київське виробниче об`єднання "Електронмаш", що як експеримент з огляду на підвищення продуктивності праці надано дозвіл закріпляти відповідно до трудового внеску кожному працівнику частку прибутку, використаного на поповнення основних фондів з наступним нарахуванням доходу.

Починаючи з 1989 року до 2009 року, у статуті Київського виробничого об`єднання "Електронмаш" було передбачено положення, суть якого зводиться до того, що дохід, який залишається після покриття усіх витрат, передається у власність трудового колективу підприємства, розподіляється і використовується за рішенням конференції трудового колективу.

Наказом-постановою Київського заводу електронних обчислювальних та управляючих машин (ВУМ) від 26.07.1989 №291/53, який погоджено на Конференції трудового колективу, затверджено Положення про розподіл госпрозрахункового доходу колективу заводу електронних обчислювальних та управляючих машин. Положенням передбачено, що члени трудового колективу стають власниками частини основних фондів, придбаних за рахунок прибутку підприємства з моменту переходу його на повний госпрозрахунок та самофінансування, засоби, накопичені на особових рахунках працівників підприємства, починаючи з 01.01.1995 будуть оформлені, як цінні папери.

Так, згідно з ч.1 ст. 3 Закону СРСР "Про державне підприємство (об`єднання)" від 30.06.1987 №7284-X госпрозрахунковий доход колективу є джерелом виробничого і соціального розвитку підприємства, оплати праці, перебуває в розпорядженні підприємства, використовується самостійно і вилученню не підлягає. Підприємство може використовувати, зокрема, форму господарського розрахунку, засновану на нормативному розподілі прибутку. З прибутку провадяться розрахунки з бюджетом і вищестоящим органом, виплачуються проценти за кредит. Залишковий прибуток, що утворився після цих розрахунків, надходить у розпорядження трудового колективу.

Аналогічне за змістом положення було відображено і в ст. 25 Закону СРСР "Про власність в СРСР" від 06.03.1990 №1305-І, згідно з ч.1 якої прибуток, який залишається у державного підприємства після сплати податків та інших платежів у бюджет (чистий прибуток), надходить у розпорядження трудового колективу підприємства. Частина цього прибутку передається у власність членів трудового колективу в порядку і розмірах, що визначаються законодавчими актами.

Стаття 20 Закону УРСР "Про власність" №697-XII від 07.02.1991 визначала трудовий колектив суб`єктом права колективної власності, підстави виникнення якої були наведені у ст. 21 цього ж законодавчого акту.

Тобто чинні на той час норми законодавства наділяли трудові колективи певною правосуб`єктністю, зокрема у питанні розподілу чистого (залишкового) прибутку підприємства.

У Законі СРСР "Про трудові колективи і підвищення їх ролі в управлінні підприємствами, установами, організаціями" від 17.06.1983 №9500-Х (чинному на час розгляду справи) визначено, що трудовий колектив підприємства, установи, організації - об`єднання всіх працівників, які здійснюють спільну трудову діяльність на державному, громадському підприємстві, в установі, організації, в колгоспі та іншій кооперативній організації.

Аналогічне за змістом положення закріплено і у ч.8 ст.65 ГК України, згідно з якою трудовий колектив підприємства становлять усі громадяни, які своєю працею беруть участь у його діяльності на основі трудового договору (контракту, угоди) або інших форм, що регулюють трудові відносини працівника з підприємством. Повноваження трудового колективу щодо його участі в управлінні підприємством встановлюються статутом або іншими установчими документами відповідно до вимог цього Кодексу, законодавства про окремі види підприємств, закону про трудові колективи.

Згідно з приписами ст. 19 Закону СРСР "Про трудові колективи і підвищення їх ролі в управлінні підприємствами, установами, організаціями" повноваження трудових колективів здійснюються безпосередньо загальними зборами (конференціями) трудових колективів підприємств, установ, організацій. У період між зборами повноваження трудових колективів здійснюються у тому числі профспілковими та іншими громадськими організаціями, які діють у трудових колективах, відповідно до їх статутів і радянських законів.

Відповідно до наявної у матеріалах справи копії протоколу конференції трудового колективу Київського заводу електронних обчислювальних та управляючих машин (ВУМ) від 18.07.1989 №53 трудовий колектив НПО "Електронмаш" делегував повноваження щодо представництва інтересів трудового колективу Профспілковому комітету.

Особливості правового регулювання, засади створення, права та гарантії діяльності професійних спілок станом на час розгляду справи судами визначає Закон України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності". У розумінні зазначеного Закону професійною спілкою (профспілкою) є добровільна неприбуткова громадська організація, що об`єднує громадян, пов`язаних спільними інтересами за родом їх професійної (трудової) діяльності (навчання).

Згідно з приписами ст. 19 зазначеного Закону профспілки, їх об`єднання здійснюють представництво і захист трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілок в державних органах та органах місцевого самоврядування, у відносинах з роботодавцями, а також з іншими об`єднаннями громадян. У питаннях колективних інтересів працівників профспілки, їх об`єднання здійснюють представництво та захист інтересів працівників незалежно від їх членства у профспілках. Профспілки, їх об`єднання мають право представляти інтереси своїх членів при реалізації ними конституційного права на звернення за захистом своїх прав до судових органів, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також міжнародних судових установ.

Держава визнає професійні спілки повноважними представниками працівників і захисниками їх трудових, соціально-економічних прав та інтересів в органах державної влади та місцевого самоврядування, у відносинах з власником або уповноваженим ним органом, а також з іншими об`єднаннями громадян (ст. 243 КЗпП).

У розумінні ст. 252-1 КЗпП України усі громадяни, які своєю працею беруть участь у його діяльності на основі трудового договору (контракту, угоди), а також інших форм, що регулюють трудові відносини працівника з підприємством, утворюють трудовий колектив підприємства.

Трудовий колектив не має статусу юридичної особи, відтак і не наділений самостійною процесуальною правоздатністю у розумінні сучасних норм права.

Водночас, трудовий колектив складають працівники підприємства, права та інтереси яких і представляє профспілка згідно з приписами ст. 25 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", зокрема і в ході приватизації об`єктів державної та комунальної власності. Стаття 19 цього ж Закону наділяє профспілки правом представництва інтересів своїх членів під час реалізації ними конституційного права на звернення за захистом своїх прав до судових органів. При цьому, у питаннях колективних інтересів працівників профспілки здійснюють представництво та захист інтересів працівників незалежно від їх членства у профспілках.

Тобто профспілка наділена правом на звернення до суду з метою захисту порушеного права чи інтересу необмеженого кола осіб, не переслідуючи при цьому власного інтересу.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги у цій справі, Профспілка стверджує, що у майні ДП "Електронмаш" є частка трудового колективу цього підприємства, тобто частка у майні, яка належить працівникам підприємства, які працювали у період з 1989 по 1994 роки, як складає 64 675 000,00 грн. Протягом розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій Профспілка надавала ряд доказів, які, на її думку, ці обставини підтверджують, зокрема і звіти про фінансовий стан підприємства, у яких відображено суму 64 675 000,00 грн як внесок до незареєстрованого статутного капіталу ДП "Електронмаш".

Представники Міністерства економічного розвитку і торгівлі України не заперечують, що збільшення статутного капіталу відбулося саме за рахунок цих коштів.

Колегія суддів відзначає, що статутний капітал державного підприємства, що перебуває у загальнодержавній або комунальній державній власності, - це сума коштів і вартість матеріальних ресурсів, що безоплатно виділені державою в постійне розпорядження трудового колективу підприємства на правах повного господарчого відання. Чинним законодавством встановлено, що здійснюючи право повного господарчого відання, підприємство володіє, користується, розпоряджається цими ресурсами, чинить по відношенню до них будь-які дії, що не суперечать закону і цілям діяльності підприємства. Розмір статутного капіталу державного підприємства визначається обсягом виробництва товарів і послуг на ньому.

Джерелом формування статутного капіталу державного підприємства є кошти, які належать державі. Вони виділяються або з державного бюджету, або за рахунок інших державних підприємств - у порядку внутрішньогалузевого і міжгалузевого перерозподілу фінансових ресурсів - за розпорядженням державних органів, що виконують функції по управлінню державним майном .

Зміна величини статутного капіталу можлива лише у випадках, регламентованих законодавством. Статутний капітал зокрема може бути збільшений при введенні в дію нових потужностей;реконструкції та модернізації обладнання; безкоштовному отриманні коштів від інших підприємств; дооцінці засобів; отриманні коштів внаслідок злиття декількох державних підприємств; виділенні додаткових коштів, зареєстрованих в статутних документах державними структурами.

Як убачається з наявних матеріалів справи та підтверджено сторонами, при зміні розміру статутного капіталу ДП «Електронмаш» жоден з перерахованих випадків місця не мав.

Судом установлено, що у 2014 році, під час передачі ДНВП «Електронмаш» зі сфери управління Міністерства промислової політики України до сфери управління Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, згідно Акту приймання-передачі Державного науково-виробничого підприємства «Електронмаш» від 24 жовтня 2014 року, зазначене підприємство було передано зі статутним капіталом 43 508 000,00 грн (сорок три мільйони п`ятсот вісім тисяч гри.), а кошти в розмірі 64 675 000,00 грн відображались в балансах підприємства до 31.12.2012 як частка власності членів трудового колективу, сформована за рахунок прибутку за період 1987-01.04.1994 (зафіксовано в акті оцінки вартості цілісного майнового комплексу від 30.04.1994 затвердженого ФДМУ).

Зазначені кошти були відображені в бухгалтерських відомостях підприємства, відповідно до п. 6.1 наказу ФДМУ від 25.05.1993 №235 «Про затвердження Порядку створення та реєстрації товариства покупців у процесі приватизації та вимог наказу Національного банку України та Фонду державного майна України від 02.11.1991 №467 «Про затвердження Положення про порядок розрахунків за придбані об`єкти приватизації» (п.2.1, п.2.4), як власні кошти покупців при приватизації, які водночас були власністю трудового колективу і накопичувались за рахунок відрахувань від чистого прибутку, як то було передбачено статутами підприємства, а саме Статутом КВО «Електронмаш» в редакції 1989 року, Статутом КВО «Електронмаш» в редакції від 13.03.1991; Статутом Київського заводу електронних обчислювальних та управляючих машин в редакції від 20.11.1991; Статутом Київського заводу електронних обчислювальних та управляючих машин в редакції від 30.06.1993.

Відповідно до законодавства, що було чинним на період формування частки власності трудового коллективу (1989-1994), власні кошти трудового колективу акумулювалися на рахунку №88 «Фонди спеціального призначення» субрахунку «Власні кошти трудового колективу».

Згідно із п.2.7 Положення про порядок розрахунків за придбані об`єкти приватизації, затвердженого наказом Національного банку України та Фонду державного майна № 467 від 02.11.1992, що втратив чинність в 2019 році, на підставі наказу Фонду державного майна України від 03.09.2019 № 873, після визначення особистої частки в сумі коштів трудового колективу кожному працівникові на підприємстві відкривається особовий приватизаційний рахунок на субрахунку N 5 рахунку N 88 з використанням табельного номера працівника. Кошти з цього субрахунку перераховуються за заявою їх власника на рахунок відповідного позабюджетного фонду приватизації, товариства покупців або фінансового посередника і можуть бути використані тільки метою приватизації.

Отже, кошти цього рахунку можуть бути використані тільки з метою приватизації і не можуть вноситися до статутного фонду ДНВП (ДП) «Електронмаш».

Після внесення змін в 2013 до Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій», затвердженої наказом Мінфіну №291 від 30.11.1999 зі змінами, кошти, які є власністю трудового колективу в розмірі 64 675.0 тис. грн, що обліковувались на рахунку 88 «Фонди спеціального призначення», субрахунок «Власні кошти трудового колективу» стали відображатись на рахунку 42 «Додатковий капітал», субрахунку 422 «Інший вкладений капітал».

Таким чином в балансових відомостях, починаючи з 2013 року кошти, які є власністю членів трудового колективу, відображались як додатковий капітал (код рядка 1410 стаття «Додатковий капітал»), з огляду на що, зазначені грошові кошти не могли бути використані з метою збільшення статутного капіталу ДНВП (ДП) «Електронмаш», а могли були використані тільки під час приватизації згідно із вищевказаними положеннями чинного законодавства.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, судом установлено, що Міністерство економічного розвитку і торгівлі України без достатніх на те правових підстав у наказі №1621 від 28.09.2016 "Про збільшення статутного капіталу ДНВП "Електронмаш", перейменування ДНВП "Електронмаш" і затвердження статуту ДП "Електронмаш" збільшило статутний капітал ДНВП "Електронмаш" на 65 065 000,00 грн (пункт 1 наказу), та затвердило статут ДП "Електронмаш", що додається (пункт 3 наказу).

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про те, що п. 1 резолютивної частини наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 28.09.2016 №1621 підлягає визнанню недійсним.

Щодо вимог про визнання недійсним п. 6.1 статуту ДП "Електронмаш", затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 28.09.2016 №1621, колегія суддів відзначає наступне.

З огляду на установлену судом безпідставність збільшення статутного капіталу ДНВП "Електронмаш", колегія суддів вважає, що в результаті визнання недійсним пункту 1 наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 28.09.2016 №1621 також визнанню недійсним підлягає п. 6.1 статуту ДП "Електронмаш", затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 28.09.2016 №1621, оскільки дана вимога є похідною від вимоги про визнання недійсним відповідного наказу у вказаній частині. При цьому судом береться до уваги також те, що попередній статут ДНВП "Електронмаш" у редакції 2009 року, який діяв до затвердження статуту ДП "Електронмаш" спірним наказом, передбачав, що статутний фонд підприємства становить 43 118 тис. грн.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідачів вчинити дії щодо визначення частки трудового колективу ДНВП (ДП) "Електронмаш" у майні державного підприємства колегія суддів відзначає наступне.

Верховним судом у постанові від 26.02.2020 у даній справі було відзначено, що профспілка просить зобов`язати відповідачів вчинити дії, спрямовані на оцінку загальної вартості цієї частки, сформованої у період з 1989 по 1994 рік, з метою подальшого її врахування під час розпочатої процедури приватизації ДП "Електронмаш" (п.4.4 постанови). Водночас, суди не надали оцінки правильності обраного позивачем способу захисту, а обмежившись висновком, що Профспілка діє від власного імені, залишили поза увагою подані позивачем доказам у підтвердження його доводів про набуття трудовим колективом ДП "Електронмаш" частки у майні підприємства.

Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає за необхідне наголосити на наступному.

Фонд державного майна України не є органом управління державного підприємства "Електронмаш", оскільки процес передачі єдиного майнового комплексу державного підприємства "Електронмаш" із сфери управління Мінекономрозвитку до сфери управління Фонду не завершено.

Згідно із ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

У розумінні приписів ст. 15, ст.16 ЦК України, ст. 20 ГК України, спосіб захисту повинен бути таким, що відповідає закону, змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 зазначеної Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правовідношення.

Водночас засіб захисту повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04. 2005, заява № 38722/02).

Статтею 5 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який має відповідати тим фактичним обставинам, які склалися, виходячи із тих відносин, які відповідають відповідним нормам права.

Великою Палатою Верховного суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17 було зроблено правовий висновок про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Профспілка просить суд зобов`язати відповідачів вчинити дії, спрямовані на оцінку загальної вартості частки трудового колективу ДНВП (ДП) "Електронмаш" у майні Державного підприємства "Електронмаш", сформованої у період з 1989 по 1994 рік, з метою подальшого її врахування під час розпочатої процедури приватизації ДП "Електронмаш", проте, враховуючи що позивач, як на підставу позову посилається на те, що збільшення статутного капіталу державного підприємства здійснено за рахунок власності трудового колективу ДНВП "Електронмаш" (64 675 000,00 грн), у даному випадку належним способом захисту є позов про визнання права на частку у майні державного підприємства за конкретними фізичними особами членами трудового колективу.

Крім того позивачем не указано, які саме дії необхідно вчинити відповідачам для визначення частки трудового колективу ДНВП (ДП) "Електронмаш" у майні Державного підприємства "Електронмаш". Указана позовна вимога не була уточнена і під час нового розгляду даної справи у місцевому господарському суді.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що в позові Первинної профспілкової організації Державного науково-виробничого підприємства "Електронмаш" в особі Профспілкового комітету в частині зобов`язання відповідачів вчинити дії щодо визначення частки трудового колективу ДНВП (ДП) "Електронмаш" у майні державного підприємства належить відмовити.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно зі статтею 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є нез`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи.

За наведених обставин, висновки місцевого господарського суду не можна вважати такими, що відповідають приписам статей 86, 236, 261, 238 ГПК України щодо всебічного, повного, об`єктивного і безпосереднього розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, що свідчить про наявність підстав для часткового скасування оскаржуваного рішення.

Зважаючи на те, що місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм матеріального права, колегія суддів вбачає правові підстави для часткового задоволення апеляційної скарги Первинної профспілкової організації Державного науково-виробничого підприємства "Електронмаш" в особі Профспілкового комітету шляхом скасування рішення місцевого суду у частині відмови у задоволенні позову про визнання недійсним у частині збільшення статутного капіталу наказу Мінекономрозвитку від 28.09.2016 №1621 та статуту ДП "Електронмаш", затвердженого цим наказом (з урахуванням заяви про зміну предмета позову від 06.08.2018).

Керуючись ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Первинної профспілкової організації Державного науково-виробничого підприємства "Електронмаш" в особі Профспілкового комітету на рішення Господарського суду міста м. Києва від 24.09.2020 у справі №910/9010/17 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста м. Києва від 24.09.2020 у справі №910/9010/17 скасувати у частині відмови у задоволенні позову про визнання недійсним у частині збільшення статутного капіталу наказу Мінекономрозвитку від 28.09.2016 №1621 та статуту ДП "Електронмаш", затвердженого цим наказом (з урахуванням заяви про зміну предмета позову від 06.08.2018) та прийняти в цій частині нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Визнати недійсним п. 1 резолютивної частини наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 28.09.2016 №1621.

Визнати недійсним п. 6.1 статуту ДП "Електронмаш", затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 28.09.2016 №1621.

Стягнути з Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України (код 37508596, 01008, м. Київ, вул. Грушевського, 12/2) на користь Первинної профспілкової організації Державного науково-виробничого підприємства "Електронмаш" в особі Профспілкового комітету (код 21679237, 03180, м. Київ, вул. Кільцева дорога, 4) 3362,00 грн судових витрат.

В іншій частині рішення Господарського суду міста м. Києва від 24.09.2020 у справі №910/9010/17 залишити без змін.

3. Стягнути з Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України (код 37508596, 01008, м. Київ, вул. Грушевського, 12/2) на користь Первинної профспілкової організації Державного науково-виробничого підприємства "Електронмаш" в особі Профспілкового комітету (код 21679237, 03180, м. Київ, вул. Кільцева дорога, 4) 5043,00 грн судових витрат за перегляд рішення апеляційною інстанцією.

4. Видачу наказу на виконання даної постанови доручити Господарському суду м. Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено та підписано 02.02.2021.

Головуючий суддя В.В.Андрієнко

Судді Б.О. Ткаченко

С.І. Буравльов