Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

"04" лютого 2021 р. м. Житомир Справа № 906/1170/20

Господарський суд Житомирської області у складі судді Соловей Л.А.,

при секретарі судового засідання Пеньківській О.В.,

розглянувши заяву представника Громадської організації "Гаражний кооператив "Світанок плюс" про відшкодування витрат на правову допомогу від 23.01.21 у справі №906/1170/20

за позовом: ОСОБА_1 (м.Житомир)

до Громадської організації "Гаражний кооператив "Світанок плюс" (м.Житомир)

про визнання неправомірною бездіяльності (дії) в частині ненадання відповіді та інформації та вчинення певних дій,

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 18.01.21 позов ОСОБА_1 до Громадської організації "Гаражний кооператив "Світанок плюс" про визнання неправомірною бездіяльності (дії) в частині ненадання відповіді та інформації та вчинення певних дій залишено без розгляду.

26.01.21 від представника відповідача до суду надійшла заява про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3900,00грн.

До заяви додано акт приймання-передачі наданих послуг з правової допомоги до договору про надання правової допомоги від 05.10.20 та Додаткової угоди №1 від 05.10.20 та видатковий касовий ордер від 19.01.21 на суму 3900,00грн.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 27.01.21 суд призначив заяву представника Громадської організації "Гаражний кооператив "Світанок плюс" про відшкодування витрат на правову допомогу до розгляду в судовому засіданні на 04.02.21.

Сторони повноважних представників в судове засідання не направили.

03.02.21 на електронну адресу суду від ОСОБА_1 надійшла заява про перенесення судового засідання на іншу дату, оскільки позивач знаходиться за межами м.Житомира та має намір подати заперечення на заяву про відшкодування витрат на правову допомогу.

За положеннями статті 129 Конституції України, статті 2 Господарського процесуального кодексу України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічну правову позицію викладено, зокрема в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26.05.20 у справі №922/1200/18 та від 04.06.20 у справі №914/6968/16.

З врахуванням наведеного, а також те, що строк для вирішення поданої заяви про відшкодування витрат на правову допомогу встановлений ст.244 Господарського процесуального кодексу України, суд приходить до висновків про відсутність підстав до відкладення розгляду заяви та можливість її розгляду за відсутності представника позивача за наявними у справі документами.

04.02.21 представник Громадської організації "Гаражний кооператив "Світанок плюс" подала до суду заяву, згідно якої вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3900,00грн підтримала у повному обсязі, просила здійснювати розгляд заяви без участі представника.

Розглянувши заяву представника Громадської організації "Гаражний кооператив "Світанок плюс" про відшкодування витрат на правову допомогу суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні, з огляду на наступне.

Статтею 130 ГПК України встановлені спеціальні правила, які стосуються окремих випадків розподілу судових витрат.

Так, частиною 5 статті 130 ГПК України передбачено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно до частин 1 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних розглядом справи.

Частиною 3 статті 123 ГПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Виходячи з системного аналізу положень ст.123 та ст.130 ГПК України, на підставі ч.5 ст.130 ГПК України відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

За змістом вищенаведених норм у випадку залишення позову без розгляду відповідач, який поніс судові витрати, має обґрунтувати необхідність та виправданість покладення таких витрат на позивача.

Тобто стягнення з позивача компенсації понесених відповідачем витрат у разі залишення позову без розгляду можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 18.06.19 у справі №922/3787/17, від 09.07.19 у справі №922/592/17).

Суд зазначає, що обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, а відтак, звертаючись із відповідною заявою в порядку ч.5 ст.130 ГПК України, відповідачу слід довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується тощо.

Сам по собі факт звернення з позовом до суду, який залишений судом без розгляду, не свідчить про необґрунтованість дій позивача. Для задоволення вимоги про стягнення компенсації судових витрат відповідачу необхідно довести, а суду - встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду є необґрунтованими та у чому вони полягають.

Згідно із загальних положень пункту 3 частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо.

У заяві від 23.01.21 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу представник відповідача не вказує, які необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи.

Необхідно відмітити, що звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст.ст.55, 124 Конституції України, та безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Відповідно із ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Тобто вказана стаття ЦК України передбачає захист лише порушеного права. Однак, вирішення питання наявності, чи відсутності порушеного права позивача має відбуватись під час розгляду справи у суді і в разі встановлення, що право позивача не порушено, суд відмовляє позивачу у позові.

Слід також зазначити, що звернення позивача з таким позовом до суду не може беззаперечно свідчити про необґрунтованість дій та зловживання правом, оскільки заявник може цілком сумлінно помилятись щодо обґрунтованості свого позову та наявності порушеного права.

В даному випадку заявником не доведено та не підтверджено доказами те, що позивач діяв недобросовісно, а його дії з пред`явлення позову мали на меті ущемлення прав та інтересів відповідача, а також були умисними.

Враховуючи, що ч.5 ст.130 ГПК України пов`язує компенсацію витрат відповідача виключно з необґрунтованістю дій позивача при розгляді справи, то за умови недоведеності з боку відповідача фактів вчинення позивачем необґрунтованих дій, заява представника Громадської організації "Гаражний кооператив "Світанок плюс" про відшкодування витрат на правову допомогу від 23.01.21 про стягнення з ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3900,00грн задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.129, ч.5 ст.130, ч.2 ст.221, ст.ст.234, 235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви представника Громадської організації "Гаражний кооператив "Світанок плюс" від 23.01.21 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 3900,00грн, пов`язаних з розглядом справи №906/1170/20.

Ухвала набрала законної сили 04.02.21 та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст.ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Соловей Л.А.

Друк:

1 - в справу

2,3 - сторонам