Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2021 р. м. Рівне Справа № 918/842/20

Господарський суд Рівненської області у складі судді Заголдної Я.В. при секретарі судового засідання Васильєвій О.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мирогощанське" (вул. Загребля, 10, с. Мирогоща-Перша, Дубнівський район, Рівненська область, 35623, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" (вул. Шосейна, 5А, с. Броники, Новоград-Волинський район, Житомирська область, 11772, ) про витребування майна із чужого незаконного володіння, повернення майна та стягнення 115 293 грн 27 коп.

за участю представників учасників справи:

- від позивача: Савонік Наталія Ігорівна;

- від відповідача: Оніщук Євген Олександрович (в р-мі ВКЗ)

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні 02.02.2021 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ч. 14 ст. 8, ст. 222 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), при розгляді судової справи здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу програмно-апаратного комплексу "Діловодство суду".

Для архівного зберігання оригіналу звукозапису надано диск DVD-R, серійний номер MAP6B2WKO1142881.

ВСТАНОВИВ:

20.08.2020 року через відділ канцелярії та документального забезпечення Господарського суду Рівненської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Мирогощанське" надійшов позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко", у якому позивач, посилаючись на ст. ст. 321, 387, 549, 610, 611, 612 Цивільного кодексу України, ст. ст. 162, 193, 283 Господарського кодексу України, просить суд витребувати з чужого незаконного володіння трактор New Holland TD5 110, номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 та повернути його власнику, а також стягнути 115 293 грн 27 коп. (з яких - 48 000 грн 00 коп. - основний борг, 59 922 грн 65 коп. - додаткова орендна плата за перевищення кількості мотогодин, 1 898 грн 62 коп. - пеня за неповернення у встановлений строк об`єкта оренди, 4 257 грн 00 коп. - пеня за невнесення орендної плати в строки, встановлені Договором, 1 215 грн 00 коп. - 3 % річних).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем не повернуто трактор New Holland TD5, номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 після закінчення строку дії договору оренди техніки № 18/03-20МЦ, укладеного між позивачем (орендодавець) та відповідачем (орендар) 18.03.2020 року, у строк, встановлений п. 9.1. договору. Також внаслідок порушення орендарем умов договору в частині своєчасного повернення трактора New Holland TD5 110, номер кузова НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_4 та в частині повного та своєчасного проведення розрахунків, - виникла заборгованість зі сплати оренди за користування тракторами, та відповідачу нараховано додаткову орендну плату за перевищення кількості мотогодин на тракторі New Holland TD5 110, номер кузова НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_4 , неустойку за неповернення у встановлений строк об`єкта оренди та за невнесення орендної плати в строки, встановлені Договором, а також 3 % річних.

За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями 20.08.2020 року справу № 918/842/20 розподілено судді Заголдній Я.В.

Ухвалою суду Господарського суду Рівненської області від 25.08.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 918/842/20, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначити на 29.09.2020 року, зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Мирогощанське" у термін до 14.09.2020 року подати суду правове обґрунтування обраної позивачем підсудності по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мирогощанське" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" про витребування майна із чужого незаконного володіння та стягнення 115 293 грн 27 коп., запропоновано сторонам:

а) позивачу: подати суду будь-які додаткові докази в обґрунтування позовних вимог (у разі їх наявності);

б) встановити відповідачу строк для подання відзиву на позов суду з урахуванням вимог ст.ст. 165, 178 ГПК України, однак не пізніше 12.05.2020 року подати до суду відзив на позов, одночасно надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду;

в) позивачу: відповідно до ст. 166 ГПК України подати суду відповідь на відзив у 5-денний строк з дня отримання відзиву; одночасно надіслати відповідь на відзив відповідачу та надати суду докази такого скерування відповідачу.

г) відповідачу: у строк протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив подати до суду заперечення на відповідь на відзив з урахуванням вимог ст. 167 ГПК України, одночасно надіслати заперечення позивачу та надати суду докази такого скерування позивачу.

09.09.2020 року від відповідача через відділ канцелярії та документального забезпечення Господарського суду Рівненської області надійшло клопотання про передачу справи на розгляд іншому суду, а саме - до Господарського суду Житомирської області.

14.09.2020 року від позивача через відділ канцелярії та документального забезпечення Господарського суду Рівненської області надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи безкоштовного витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю "Мирогощанське" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко".

14.09.2020 року від позивача надійшла заява щодо правового обґрунтування підсудності по справі, з якої вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Мирогощанське" просить суд продовжити розгляд справи № 918/842/20 у Господарському суді Рівненської області, оскільки підсудність була обрана позивачем за місцем виконання зобов`язання за договором оренди техніки № 18/03-20МЦ, укладеного між позивачем (орендодавець) та відповідачем (орендар) 18.03.2020 року, яким є Рівненська область.

24.09.2020 року від відповідача на поштову адресу Господарського суду Рівненської області у межах 15-ти денного строку з дня отримання ним ухвали від 25.08.2020 року надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти задоволення позовних вимог, оскільки, як вказує відповідач, між позивачем та відповідачем відсутні будь-які зобов`язання та відсутні будь-які укладені договори (правочини).

24.09.2020 року на офіційну електронну пошту господарського суду Рівненської області від представника відповідача Грищенка І.С. надійшло клопотання № б/н від 22.09.2020 року, у якому останній просить суд:

- провести призначене на 29.09.2020 року на 11:00 год. судове засідання в режимі відеоконференції;

- проводити всі судові засідання у справі № 918/842/20 в режимі відеоконференції;

- проведення відеоконференції доручити одному із наступних судів: Господарський суд м. Києва, Київський апеляційний суд, Солом`янський районний суд м. Києва, Північний апеляційний господарський суд, Окружний адміністративний суд міста Києва, Голосіївський районний суд м. Києва, Подільський районний суд м. Києва, Шевченківський районний суд м. Києва, Шостий апеляційний адміністративний суд;

- у разі відсутності можливості провести судове засідання в режимі відеоконференції, відкласти судовий розгляд у справі № 906/125/20 на іншу дату.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 28.09.2020 року відмовлено у задоволенні клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Цефей-Еко» Грищенка І.С. № б/н від 23.09.2020 року.

28.09.2020 року від відповідача на офіційну електронну пошту Господарського суду Рівненської області надійшло клопотання про проведення судового засідання, призначеного на 29.09.2020 року без участі представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Цефей-Еко».

29.09.2020 року на запит судді Заголдної Я.В. № 23 відповідно до ст. 11 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" сформовано витяг із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідно до наступних критеріїв пошуку: код ЄДРПОУ юридичної особи: 42414840 стосовно відповідача у справі - Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко", з якого вбачається, що місцезнаходженням даної юридичної особи є: Україна, вул. Шосейна, будинок 5А, село Броники, Новоград-Волинський район, Житомирська область, 11772.

У судовому засіданні 29.09.2020 року судом встановлено, що відповідач у справі не забезпечив явку уповноваженого представника.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 29.09.2020 року відкладено підготовче засідання по справі № 918/842/20 в межах визначеного ГПК України строку підготовчого провадження на 15.10.2020 року.

02.10.2020 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Мирогощанське" через відділ канцелярії та документального забезпечення Господарського суду Рівненської області надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи № 918/842/20.

09.10.2020 року на поштову адресу Господарського суду Рівненської області від представника відповідача Грищенка І.С. надійшло клопотання № б/н від 06.10.2020 року, у якому останній просить суд:

- провести призначене на 15.10.2020 року на 16:30 год. судове засідання в режимі відеоконференції;

- проводити всі судові засідання у справі № 918/842/20 в режимі відеоконференції;

- проведення відеоконференції доручити одному із наступних судів: Господарський суд м. Києва, Київський апеляційний суд, Солом`янський районний суд м. Києва, Північний апеляційний господарський суд, Окружний адміністративний суд міста Києва, Голосіївський районний суд м. Києва, Подільський районний суд м. Києва, Шевченківський районний суд м. Києва, Шостий апеляційний адміністративний суд;

- у разі відсутності можливості провести судове засідання в режимі відеоконференції, відкласти судовий розгляд у справі № 918/842/20 на іншу дату.

12.10.2020 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" надійшло клопотання № б/н від 12.10.2020 року, у якому представник відповідача просить суд передати справу № 918/842/20 на розгляд до Господарського суду Житомирської області.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 15.10.2020 року задоволено клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" Грищенка І.С. № б/н від 06.10.2020 року частково, доручено забезпечити проведення підготовчого засідання у справі № 918/842/20 в режимі відеоконференції Київському апеляційному суду (03110, Україна, місто Київ, вулиця Солом`янська, 2-А), відмовлено у задоволенні клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" Грищенка І.С. № б/н від 06.10.2020 року в частині проведення всіх судових засідань у справі № 918/842/20 в режимі відеоконференції.

15.10.2020 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Мирогощанське" на поштову адресу Господарського суду Рівненської області надійшла додаткова заява № б/н від 13.10.2020 року щодо правового обґрунтування підсудності по справі № 918/842/20.

15.10.2020 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Мирогощанське" на поштову адресу Господарського суду Рівненської області надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача заперечує проти аргументів відповідача та наполягає на задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні 15.10.2020 року судом встановлено, що відповідач у справі не забезпечив явку уповноваженого представника у Київський апеляційний суд в режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 15.10.2020 року продовжено процесуальний строк підготовчого провадження на 30 днів - до 25.11.2020 року включно, відкладено підготовче засідання на 04.11.2020 року.

23.10.2020 року на поштову адресу господарського суду Рівненської області від представника відповідача Грищенка І.С. надійшло клопотання № б/н від 20.10.2020 року, у якому останній просить суд:

- провести призначене на 04.11.2020 року на 16:30 год. судове засідання в режимі відеоконференції;

- проведення відеоконференції доручити одному із наступних судів: Господарський суд м. Києва, Київський апеляційний суд, Солом`янський районний суд м. Києва, Північний апеляційний господарський суд, Окружний адміністративний суд міста Києва, Голосіївський районний суд м. Києва, Подільський районний суд м. Києва, Шевченківський районний суд м. Києва, Шостий апеляційний адміністративний суд;

- у разі відсутності можливості провести судове засідання в режимі відеоконференції, відкласти судовий розгляд у справі № 918/842/20 на іншу дату.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 23.10.2020 року задоволено клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" Грищенка І.С. № б/н від 20.10.2020 року, доручено забезпечити проведення підготовчого засідання у справі № 918/842/20 в режимі відеоконференції Київському апеляційному суду (03110, Україна, місто Київ, вулиця Солом`янська, 2-А).

У судове засідання 04.11.2020 року з`явилися представники позивача та відповідача (в режимі ВКЗ).

Судом встановлено, що в матеріалах справи міститься 3 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" № б/н від 08.09.2020 року (вх. № 14155/20 від 09.09.2020 року), № б/н від 28.09.2020 року (вх. № 14730/20 від 28.09.2020 року), № б/н від 12.10.2020 року (вх. № 15118/20 від 12.10.2020 року) про передачу справи № 918/842/20 за підсудністю до Господарського суду Житомирської області.

Окрім того, в матеріалах справи міститься заява позивача від 14.09.2020 року та додаткова заява позивача № б/н від 13.10.2020 року щодо правового обґрунтування підсудності по справі, з яких вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Мирогощанське" просить суд продовжити розгляд справи № 918/842/20 у Господарському суді Рівненської області.

Згідно з ч. 1 ст. 29 ГПК України право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Позовна вимога позивача про витребування з незаконного володіння відповідача майна та повернення його позивачу як власнику випливає із неналежного виконання договірних зобов`язань наймачем про повернення майна після закінчення терміну оренди за Договором оренди техніки № 18/03-20МЦ від 18.03.2020 року.

У відповідності з ч. 5 ст. 29 ГПК України позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Судом встановлено, що наймодавець за Договором оренди техніки № 18/03-20МЦ від 18.03.2020 року зобов`язаний виконати свій обов`язок стосовно передачі наймачеві майно в смт. Мирогоща Перша Дубенського району Рівненської області. Таким чином, зі сторони наймодавця Договір оренди техніки № 18/03-20МЦ від 18.03.2020 року виконується у Рівненській області.

Наймач за Договором оренди техніки № 18/03-20МЦ від 18.03.2020 року зобов`язаний виконати свій обов`язок стосовно повернення наймодавцеві майна в смт. Мирогоща Перша Дубенського району Рівненської області. Таким чином, зі сторони наймача Договір оренди техніки № 18/03-20МЦ від 18.03.2020 року також виконується у Рівненській області.

Зважаючи на викладене, господарський суд дійшов висновку про дотримання Товариством з обмеженою відповідальністю "Мирогощанське" правил підсудності, передбачених ГПК України, при поданні позовної заяви до Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" про витребування майна із чужого незаконного володіння та стягнення 115 293 грн 27 коп. та про відсутність підстав для передачі справи на розгляд іншому суду, оскільки дана справа належить до підсудності Господарського Рівненської області за вибором позивача.

При вирішенні питання про підсудність справи № 918/842/20 суд не бере до уваги мету договору оренди техніки № 18/03-20МЦ від 18.03.2020 року, яка передбачена в п. 2.1. Договору, оскільки спірні правовідносини стосуються, зокрема невиконання наймачем свого обов`язку про повернення майна за договором, а не про його використання не за цільовим призначенням тощо.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 04.11.2020 року у задоволенні клопотань Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" № б/н від 08.09.2020 року (вх. № 14155/20 від 09.09.2020 року), № б/н від 28.09.2020 року (вх. № 14730/20 від 28.09.2020 року), № б/н від 12.10.2020 року (вх. № 15118/20 від 12.10.2020 року) про передачу справи № 918/842/20 за підсудністю до Господарського суду Житомирської області відмовлено, відкладено підготовче засідання на "12.11.2020 року, задоволено усне клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" Грищенко І.С., доручено забезпечити проведення підготовчого засідання у справі № 918/842/20 в режимі відеоконференції Київському апеляційному суду (03110, Україна, місто Київ, вулиця Солом`янська, 2-А).

05.11.2020 року від відповідача надійшла заява про вступ у справу як представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" адвоката Оніщука Євгена Олександровича, у якій останній просив суд надати йому доступ до електронної справи № 918/842/20.

05.11.2020 року господарським судом надано доступ представнику Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" адвокату Оніщуку Євгену Олександровичу до справи № 918/842/20 у системі «Електронний суд».

09.11.2020 року на поштову адресу господарського суду Рівненської області від представника відповідача Грищенка І.С. надійшло заявлене ним усно в судовому засіданні 04.11.2020 року клопотання про проведення відкладеного на 12.11.2020 року на 16:45 год. судового засідання в режимі відео конференції.

11.11.2020 року представник відповідача ознайомився з матеріалами справи № 918/842/20 на підставі свого клопотання.

12.11.2020 року представник позивача ознайомився з матеріалами справи № 918/842/20 на підставі свого клопотання.

12.11.2020 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Мирогощанське" надійшло клопотання про проведення судового засідання 12.11.2020 року за відсутності представника позивача та про те, що якщо будуть надані під час судового засідання нові документи та докази - відкласти розгляд даної справи на іншу дату.

У судовому засіданні 12.11.2020 року судом встановлено, що позивач у справі не забезпечив явку уповноваженого представника.

У судовому засіданні 12.11.2020 року представник відповідача заявила усне клопотання про відкладення підготовчого засідання з метою надання можливості підготовки та подання заперечень на відповідь на відзив.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 12.11.2020 року відкладено підготовче засідання на 18.11.2020 року.

До Північно-західного апеляційного господарського суду 10.11.2020 року надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" на ухвалу господарського суду Рівненської області у справі № 918/842/20 від 04.11.2020 року.

13.11.2020 року на офіційну електронну пошту Господарського суду Рівненської області надійшов лист-запит судді Північно-західного апеляційного господарського суду Миханюк М.В. № 918/842/20/6049/20 від 13.11.2020 року про надіслання належним чином оформлених матеріалів справи № 918/842/20.

17.11.2020 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" через «Електронний суд» надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Супровідним листом № 918/842/20/1064/20 від 18.11.2020 року матеріали справи № 918/842/20 направлено до Північно-західного апеляційного господарського суду.

18.11.2020 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Мирогощанське" надійшло клопотання про проведення судового засідання 18.11.2020 року за відсутності представника позивача та про те, що позивач просить суд постановити ухвалу про закриття підготовчого провадження по даній справі та призначити її до розгляду по суті.

Оскільки матеріали справи № 918/842/20 були відсутні у Господарському суді Рівненської області, господарський суд не проводив підготовче засідання 18.11.2020 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 18.11.2020 року на підставі п.п.17.10, 17.12 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України провадження у справі № 918/842/20 за зупинено до перегляду ухвали Господарського суду Рівненської області від 04.11.2020 року у даній справі в порядку апеляційного провадження.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.11.2020 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 04.11.2020 у справі №918/842/20 повернуто скаржнику на підставі п.4 ч.5 ст.260 ГПК України у зв`язку з тим, що ст. 255 ГПК України не передбачено можливості оскарження окремо від рішення суду першої інстанції ухвали про відмову в передачі справи за підсудністю.

01.12.2020 року матеріали справи № 918/842/20 повернулися до Господарського суду Рівненської області.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 03.12.2020 року поновлено провадження у справі № 918/842/20, призначено справу № 918/842/20 до судового розгляду у підготовчому засіданні на 16.12.2020 року.

09.12.2020 року через систему "Електронний суд" від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" Оніщука Євгена Олександровича надійшла заява від 08.12.2020 року про участь у судовому засіданні, призначеному на 16.12.2020 року о 12:30 год. у справі № 918/842/20 в режимі відеоконференції поза приміщенням суду із використанням власних технічних засобів, зокрема за допомогою програми "EasyCon" (електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_1).

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 09.12.2020 року заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" Оніщука Євгена Олександровича від 08.12.2020 року про участь у судовому засіданні, призначеному на 16.12.2020 року о 12:30 год., в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів, зокрема за допомогою програми "EasyCon" (електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_1) задоволено, постановлено провести судове засідання 16.12.2020 року о 12:30 год. по справі № 918/842/20 у Господарському суді Рівненської області із Товариством з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" в режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення "EasyCon" (пошук в мережі Інтернет здійснюється за посиланням: https://easycon.com.ua).

У судове засідання 16.12.2020 року з`явилися представник позивача та представник відповідача (в режимі ВКЗ).

Судом встановлено, що від учасників справи не надходило заперечень щодо закриття підготовчого провадження та призначення справи розгляду по суті.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" Оніщук Євген Олександрович у судовому засіданні 16.12.2020 року заявив усне клопотання про участь у судовому засіданні, призначеному на 12.01.2021 року у справі № 918/842/20 в режимі відеоконференції поза приміщенням суду із використанням власних технічних засобів, зокрема за допомогою програми "EasyCon" (електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_1).

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 16.12.2020 року закрито підготовче провадження у справі № 918/842/20, призначено справу № 918/842/20 до судового розгляду по суті на 12.01.2021 року, усне клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" Оніщука Євгена Олександровича про участь у судовому засіданні з розгляду справи по суті в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів, зокрема за допомогою програми "EasyCon" (електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_1) задоволено.

У судове засідання 12.01.2021 року з`явилися представники позивача та відповідача.

Господарським судом розпочато розгляд справи по суті 12.01.2021 року.

У судовому засіданні 12.01.2021 року представник позивача заявила усне клопотання про оголошення перерви у судовому засіданні з розгляду справи по суті з метою надання для огляду суду оригіналів доказів, долучених до позовної заяви, у наступному судовому засіданні.

Представник відповідача не заперечив проти оголошення перерви.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" Оніщук Євген Олександрович у судовому засіданні 12.01.2021 року заявив усне клопотання про участь у судовому засіданні 02.02.2021 року у справі № 918/842/20 в режимі відеоконференції поза приміщенням суду із використанням власних технічних засобів, зокрема за допомогою програми "EasyCon" (електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_1).

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 12.01.2021 року оголошено перерву у судовому засіданні з розгляду справи № 918/842/20 по суті на 02.02.2021 року, усне клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" Оніщука Євгена Олександровича про участь у судовому засіданні з розгляду справи по суті в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів, зокрема за допомогою програми "EasyCon" (електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_1) задоволено, постановлено провести судове засідання 02.02.2021 року об 11:00 год. по справі № 918/842/20 у Господарському суді Рівненської області із Товариством з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" в режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення "EasyCon" (пошук в мережі Інтернет здійснюється за посиланням: https://easycon.com.ua).

У судове засідання 02.02.2021 року з`явилися представники позивача та відповідача.

Присутній представник позивача надав для огляду суду оригінали документів, доданих до позовної заяви, та просив суд задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Присутній представник відповідача в режимі ВКЗ у судовому засіданні 02.02.2021 року просив суд відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив.

Усім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог, судом дотримано під час розгляду справи обумовлені чинним ГПК України процесуальні строки для звернення із заявами по суті справи та іншими заявами з процесуальних питань.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Як вбачається із матеріалів справи № 918/842/20, спірні правовідносини між сторонами виникли на підставі договору оренди техніки.

Так, 18.03.2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Мирогощанське» в особі директора Пшеюка Ігоря Леонідовича, який діє на підставі Статуту (надалі - орендодавець) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" в особі директора ОСОБА_1, діючої на підставі Статуту (надалі - орендар) уклали між собою договір оренди техніки № 18/03-20МЦ (далі - Договір).

Згідно з п. 1.1. даного Договору орендодавець зобов`язується передати, а орендар зобов`язується прийняти в тимчасове платне володіння та користування майно (надалі - об`єкт оренди) в порядку та на умовах, вказаних в цьому Договорі та в додатках до Договору.

На підставі п. 1.1.1. об`єктом оренди за цим Договором є: трактори:

- New Holland TD5 110, номер кузова НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_4 ;

- New Holland TD5 110, номер кузова НОМЕР_3 д.н.з. НОМЕР_2 .

Об`єкт оренди, що є предметом цього договору належить орендодавцю на праві власності. Технічний стан об`єкту оренди - справний, бувший у використанні. Орендодавець свідчить, що дійсно є власником об`єкта оренди, не має обмежень щодо свого права розпоряджатися ним, об`єкт оренди на момент укладення цього договору нікому іншому не проданий, не подарований, не відчужений іншим способом, не наданий в заставу, не переданий в оренду чи безоплатне користування третім особам, не є предметом обтяження, в податковій заставі і під забороною (арештом) не перебуває, права третіх осіб (права наймача, право застави, право довічного /гримання тощо) щодо об`єкта оренди відсутні, питання права власності на об`єкт оренди яке є предметом судового розгляду, будь-які спори відносно зазначеного об`єкта оренди відсутні. (п.п. 1.2.-1.4. Договору).

Відповідно до п. 2.1. Договору об`єкт оренди буде використовуватись Орендарем у своїй господарській діяльності відповідно до цільового призначення за місцезнаходженням Орендаря в межах Новоград-Волинського району Житомирської області.

Згідно з п. 3.2. Договору орендодавець зобов`язується:

- передати об`єкт оренди в строки передбачені договором;

- виконувати інші умови цього договору.

На підставі п.4.1. Договору Орендар зобов`язується, зокрема,

- використовувати об`єкт, що орендується, виключно за його цільовим призначенням у відповідності до п. 2.1. цього договору;

- допускати до об`єкту, що орендується, представників Орендодавця з метою перевірки відповідності порядку його використання умовам цього договору;

- своєчасно здійснювати орендні платежі;

- по закінченні строку оренди передати об`єкт оренди у стані який передавався, враховуючи нормативний знос об`єкту оренди;

- не переміщувати об`єкт оренди за межі території України;

- виконувати інші положення цього договору;

- не має права передавати об`єкт оренди третім особам в суборенду або в будь-яке користування без письмового погодження з Орендодавцем.

Орендар має право використовувати об`єкт оренди протягом строку дії договору відповідно до його цільового призначення вказаного в п. 2.1. цього договору та інших умов договору (п. 4.2. Договору).

Сторони узгодили між собою та зафіксували у розділі 5 Договору порядок передачі об`єкта в оренду. Так, приймання-передача об`єкта, що орендується, здійснюється представниками сторін. Об`єкт, що орендується, повинен бути переданий Орендодавцем та прийнятий орендарем. При передачі об`єкта складається акт приймання-передачі, який підписується представниками орендодавця та орендаря. Об`єкт, що орендується, вважається переданим в оренду з моменту підписання акту приймання-передачі. Передача об`єкту оренди здійснюється орендодавцем орендарю в смт. Мирогоща Перша Дубенського району Рівненської області. Транспортування об`єкту оренди здійснюється орендарем за власний кошт.

Згідно з п. 7.1. Договору сторони дійшли згоди, що орендна плата за користування Орендарем об`єктом оренди згідно цього Договору складає 48000 (сорок вісім тисяч) грн., включаючи ПДВ, за 168 мотогодин. У разі перевищення кількості мотогодин, вказаних в п. 7.1 Договору, нараховується додаткова орендна плата з розрахунку 1 мотогодина коштує 278 грн. 71 коп.. включаючи ПДВ. Сторони дійшли згоди, що орендна плата за користування Орендарем об`єктом оренди згідно цього Договору зазначається в актах викопаних робіт (наданих послуг) на основі відпрацьованих технікою мотогодин. Акти виконаних робіт (наданих послуг) по оренді техніки підписуються та скріплююся печатками сторін в кінні терміну дії договору.

Також сторони узгодили у п. 7.3. Договору, що орендна плата сплачується орендарем на підставі акту виконаних робіт (наданих послуг) протягом 5-ти днів з моменту підписання акту виконаних робіт (наданих послуг).

Відповідно до розділу 9 Договору об`єкт, що орендується, повинен бути переданий орендарем та прийнятий орендодавцем протягом 3 днів після закінчення терміну оренди. При поверненні об`єкта, що орендується, складається акт здачі-приймання, який підписується членами двосторонньої комісії, що складається з представників орендодавця та орендаря. Об`єкт, що орендується, вважається фактично повернутим орендодавцю з моменту підписання акту здачі-приймання. Сторони дійшли згоди, що з моменту підписання акту здачі-приймання орендодавець не має жодних претензій до орендаря стосовно технічного стану об`єкта оренди, а також виконання ним інших умов цього договору. Повернення об`єкту оренди здійснюється орендодавцем орендарю в смт. Мирогоща Перша Дубенського району Рівненської області. Транспортування об`єкту оренди здійснюється орендарем за власний кошт.

Згідно з п. 10.2. Договору у випадку невнесення плати в строки, встановлені цим Договором, орендар сплачує орендодавцю неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невнесеного платежу за кожний день прострочення.

На підставі п. 10.03. Договору за не повернення у встановлений строк з вини орендаря об`єкта оренди, орендар сплачує неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми річної плати за користування об`єктом оренди, за кожний день прострочення.

У відповідності до п. 6.1. Договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 30.04.2020 року.

Однак із свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_5 , доданого позивачем до позовної заяви (том 1, а.с. 19) вбачається, що трактор колісний реєстраційний номер НОМЕР_2 марки New Holland TD5 110, рік випуску 2018, - має заводський № НОМЕР_1 .

А із свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_6 , доданого позивачем до позовної заяви (том 1, а.с. 19) вбачається, що трактор колісний реєстраційний номер НОМЕР_4 марки New Holland TD5 110, рік випуску 2018, - має заводський № НОМЕР_3 .

Таким чином, судом встановлено технічну описку, допущену сторонами у п. 1.1.1. Договору при його складанні у реєстраційних номерах кузова, оскільки сторони їх переплутали, внесли дані не у відповідні графи таблиці та узгодили, що об`єктом оренди за цим Договором є трактори:

- New Holland TD5 110, д.н.з. НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_1 ;

- New Holland TD5 110, д.н.з. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 .

На виконання умов договору сторонами складено акти приймання-передачі об`єктів оренди.

Судом встановлено, що із акту № 1 від 18.03.2020 року приймання-передачі до Договору оренди № 18/03-20/МЦ від 18.03.2020 року вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Мирогощанське" в особі директора Пшеюка Ігоря Леонідовича, який діє на підставі Статуту з однієї сторони та Товариство з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" в особі директора ОСОБА_1, діючої на підставі Статуту, з другої сторони, уклали цей акт про наступне:

- орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове платне володіння та користування наступне майно: трактор New Holland TD5 110, д.н.з. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_1 ;

- кількість мотогодин - 1695, 4.

Акт № 1 від 18.03.2020 року підписаний представниками сторін та скріплений відтисками печаток останніх, на час розгляду справи доказів недійсності даного акту, зокрема відповідних судових рішень, суду не надано.

Із акту № 2 від 21.03.2020 року приймання-передачі до Договору оренди № 18/03-20/МЦ від 18.03.2020 року вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Мирогощанське" в особі директора Пшеюка Ігоря Леонідовича, який діє на підставі Статуту з однієї сторони та Товариство з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" в особі директора ОСОБА_1, діючої на підставі Статуту, з другої сторони, уклали цей акт про наступне:

- орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове платне володіння та користування наступне майно: трактор New Holland TD5 110, д.н.з. НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_3 ;

- разом із об`єктом оренди, орендодавцем передано орендарю 1 комплект ключів та 1 свідоцтво про реєстрацію машин серії НОМЕР_7 .;

- станом на 21 березня 2020 року кількість мотогодин по даному об`єкту оренди складає 1042, 2.

Акт № 2 від 21.03.2020 року підписаний представниками сторін та скріплений відтисками печаток останніх, на час розгляду справи доказів недійсності даного акту, зокрема відповідних судових рішень, суду не надано.

Таким чином, судом встановлено, що позивачем у відповідності до розділу 5 Договору передано відповідачеві об`єкти оренди, а саме трактори New Holland TD5 110, д.н.з. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_1 та New Holland TD5 110, д.н.з. НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_3 .

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог у відзиві вказує, що на його думку, між відповідачем та позивачем відсутні будь-які договори (правочини), а отже відсутні будь-які зобов`язання відповідача щодо сплати грошових коштів на користь позивача.

Окрім того, у запереченнях на відповідь на відзив від 17.11.2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" зазначає, що відповідачем серед первинних бухгалтерських документів оригіналів поданих позивачем документів, а саме договору оренди техніки та актів приймання-передачі не виявлено. Разом з тим, на думку відповідача, з наданих позивачем копій неможливо встановити автентичність підпису директора відповідача ОСОБА_1, яка діяла на підставі Статуту.

При цьому, на переконання відповідача, на договорі та всіх актах, в рамках візуального порівняння підписів директора, чітко вбачається, що останні виконані не ОСОБА_1, їх розчерк суперечить проставленому підпису на інших документах, що викликає сумніви у підписанні договору та актів директором відповідача. Також відповідач висловлює думку, що при порівнянні підписів керівника відповідача на документах, які надані позивачем, з іншими документами, зокрема з протоколом № 02/04-2020/ДЦ від 02.04.2020 року, підпис директора (учасника) відповідача - ОСОБА_1, який посвідчено нотаріусом, суттєво відрізняється від підпису, який проставлено на договорі оренди та акті.

Крім того, у запереченнях на відповідь на відзив відповідач вказує, що незважаючи на те, що в акті № 1 приймання-передачі вказано, що від ТОВ «Цефей-Еко» діяла директор ОСОБА_1, в місці де проставлено підпис, вказано прізвище іншої особи. Проте, в матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують обсяг повноважень цієї особи, в тому числі на підписання договору та актів приймання-передачі. Оскільки в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують наявність необхідного обсягу дієздатності в підписанта договору з боку відповідача, відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, на думку відповідача, даний договір не створює юридичних наслідків та неукладений, а у задоволенні позову з підстав невиконання договору має бути відмовлено.

Судом встановлено, що Договір є укладеним, підписаний уповноваженими представниками сторін (зі сторони орендодавця - директором Пшеюком І.Л., а зі сторони орендаря - директором ОСОБА_1) та скріплений оригінальними відбитками круглих печаток останніх, на час розгляду справи доказів недійсності договору, зокрема відповідних судових рішень, суду не надано.

Господарський суд не приймає до уваги викладені заперечення відповідача, оскільки під час розгляду справи відповідач не надав жодних доказів на підтвердження власних аргументів. Також відповідач не надав суду доказів про те, що відповідна кругла печатка Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" (відбиток якої проставлено на Договорі від 18.03.2020 року та актах приймання-передачі № 1 від 18.03.2020 року та № 2 від 21.03.2020 року) викрадена, втрачена чи нею незаконно заволоділи певні особи.

У матеріалах справи відсутні докази загублення відповідачем круглої печатки або її вибуття в інший спосіб з володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко", через що такою печаткою могла б протиправно скористатися інша особа на час підписання вказаних документів, а саме - Договору та актів приймання-передачі.

До того ж, у постанові від 20.12.2018 року у справі № 910/19702/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду вказав, що відсутність у видаткових накладних назви посади особи, яка отримала товар за цією накладною, за наявності підпису у цій накладній, який засвідчений відтиском печатки покупця, не може свідчити про те, що такі видаткові накладні є неналежними доказами у справі. Відтиск печатки на видаткових накладних є свідченням участі особи у здійсненні господарської операції за цими накладними.

У постанові від 29.01.2020 року у справі № 916/922/19 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зазначив, що встановивши наявність відбитку печатки відповідача на спірних документах та, враховуючи, що відповідач несе повну відповідальність за законність використання його печатки, зокрема, при нанесенні відбитків на договорах, актах, суди мають дослідити питання встановлення обставин, що печатка була загублена відповідачем, викрадена в нього або в інший спосіб вибула з його володіння, через що печаткою могла б протиправно скористатися інша особа. З`ясування відповідних питань і оцінка пов`язаних з ними доказів має істотне значення для вирішення такого спору, оскільки це дозволило б з максимально можливим за даних обставин ступенем достовірності ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні відповідних господарських операцій (тобто чи співпадає така особа з відповідачем у даній справі, чи ні).

Таким чином, наявність підписів та проставлення оригінальних відбитків круглої печатки Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" зі сторони відповідача на Договорі та актах приймання-передачі свідчить про участь відповідача у договірних відносинах щодо оренди тракторів New Holland TD5 110, д.н.з. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_1 та New Holland TD5 110, д.н.з. НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_3 .

Разом з цим, враховуючи, що матеріали справи не містять доказів про те, що оригінальна кругла печатка, відбиток якої міститься на Договорі оренди техніки № 18/03-20/МЦ від 18.03.2020 року та актах приймання-передачі № 1 від 18.03.2020 року і № 2 від 21.03.2020 року, була викрадена, втрачена чи знищена на час підписання вказаних документів; інформація щодо наявності претензій або притягнення до відповідальності стосовно неправомірного використання зазначеної печатки особою (особами), відповідальною (відповідальними) за зберігання цієї печатки та її використання відсутня, дає підстави для висновку про те, що відбиток оригінальної печатки Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко", вчинений на зазначених документах після надрукування тексту та вчинення підписів, виконаний неуповноваженою особою відповідача, відсутні.

За викладених підстав, суд вважає, що заперечення відповідача проти неукладеності договору та аргументи про підроблення підпису директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" ОСОБА_1 є не доведеними належними та допустимими доказами.

Відтак судом встановлено, що позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування за Договором оренди техніки трактори New Holland TD5 110, д.н.з. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_1 та New Holland TD5 110, д.н.з. НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_3 .

У відповідності до п. 6.1. Договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 30.04.2020 року.

По припиненню дії вказаного договору орендарем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" - не було повернуто стороні орендодавця об`єкти оренди.

Судом встановлено, що директором ТОВ «Мирогощанське» Пшеюком І.Л. було подано заяву про злочин.

Із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження 0000037, що міститься у матеріалах справи (том 1, а.с. 21) вбачається, що підрозділом дізнання Дубенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області за ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України 23.06.2020 року зареєстровано кримінальне провадження (виділення матеріалів досудового розслідування) проти службових осіб Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко".

У ході досудового розслідування було встановлено місцезнаходження трактору New Holand TD5 110, номер кузову НОМЕР_3 д.н.з. НОМЕР_4 у селі Федорівка Корецького району Рівненської області, про що свідчить протокол огляду від 14.08.2020 року складений старшим слідчим Дубенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області (том 1, а.с. 22). Із вказаного протоколу огляду вбачається, що при огляді даного транспортного засобу кількість мотогодин становить 1425.

Про місцезнаходження трактора New Holand TD5 110, номер кузову НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 та повернення його орендодавцеві у строк, встановлений Договором, а саме - 30.04.2020 року, у матеріалах справи відомості відсутні.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до Господарського суду Рівненської області із даним позовом.

Також внаслідок порушення орендарем умов договору в частині своєчасного повернення трактора New Holand TD5 110, номер кузова НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_4 та в частині повного та своєчасного проведення розрахунків, - виникла заборгованість зі сплати оренди за користування тракторами, та відповідачу нараховано додаткову орендну плату за перевищення кількості мотогодин на тракторі New Holand TD5 110, номер кузова НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_4 , неустойку за неповернення у встановлений строк об`єкта оренди та за невнесення орендної плати в строки, встановлені Договором, а також 3 % річних.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ст.15 ЦК України). Способи захисту цивільних прав та інтересів судом передбачені ст.16 ЦК України. Одним з таких способів, як зазначено у п.3 ч.2 вказаної статті, є припинення дії, яка порушує право. Аналогічні приписи містить частина 2 ст.20 ГК України.

Частиною 1 статті 316 Цивільного кодексу України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст.321 ЦК України).

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України, ст. 180 Господарського кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписом ст. 638 Цивільного кодексу України, ст. 180 Господарського кодексу України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

При цьому, за змістом п. 3 ст. 180 Господарського кодексу України при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Таке імперативне врегулювання договірних відносин усуває будь-які сумніви щодо юридичного значення умов договору: вони є юридично обов`язковими, гарантують право учасникам договірних відносин бути впевненими в тому, що кожна зі сторін має виконувати умови договору належним чином, а цивільні права, що ґрунтуються на його умовах, підлягають захисту в тій же мірі і в той же спосіб, що і права, які прямо передбачені актами цивільного законодавства або випливають із них.

Відповідно до ст. 316, 317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 321 ЦК України визначено, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Одним із основних способів захисту права власності є віндикаційний позов, який визначають як позов про повернення свого майна з чужого незаконного володіння.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем. Відтак, належним відповідачем у справі про витребування майна з чужого незаконного володіння є нинішній володілець спірного майна. Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

При розгляді спорів про витребування власником свого майна із чужого незаконного володіння необхідно враховувати, що позивачем за таким позовом може бути власник майна (фізичні, юридичні особи, держава і територіальні громади в особі уповноважених ними органів), який на момент подання позову не володіє цим майном, а також особа, яка хоча і не є власником, але в якої майно перебувало у володінні за законом або договором, зокрема на підставі цивільно-правових договорів (зберігання, майнового найму тощо), в оперативному управлінні, на праві повного господарського відання, а також на інших підставах, встановлених законом.

Під час розгляду вимог про витребування майна у його набувача мають бути враховані всі умови, передбачені ст. 388 ЦК України, а саме: 1) власник чи титульний володілець не повинен мати можливості здійснювати фактичне володіння над річчю; 2) майно, яке хоче повернути колишній власник чи титульний володілець, збереглося в натурі та перебуває у фактичному володінні іншої особи; 3) майно, яке підлягає віндикації, має бути індивідуально визначеним; 4) віндикаційний позов має недоговірний характер та спрямований на захист речових прав; 5) між позивачем і відповідачем мають бути відсутні договірні відносини, оскільки в такому разі здійснюється захист порушеного права власності за допомогою зобов`язально-правових способів.

Для застосування приписів ст. 388 ЦК України необхідною умовою є доведення позивачем, насамперед, того факту, що позивач є власником майна. Тобто, особа яка звертається до суду з вимогою про витребування майна з незаконного володіння, як у добросовісного, так і у недобросовісного набувача, повинна довести своє право власності на майно, що перебуває у володінні відповідача.

Судом враховуються правові позиції щодо особливостей віндикації та обсягів доведення у справах за позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння неодноразово викладалися Верховним Судом, зокрема у постановах від 15.05.2018 у справі № 923/630/17, від 29.01.2019 у справі № 911/3312/17, від 02.04.2019 у справі № 911/737/18, від 19.06.2019 у справі № 914/1671/17, від 27.08.2019 у справі № 925/366/18, від 12.09.2019 у справі № 21/93б.

До предмету доказування у віндикаційному позові входять факти, що підтверджують право власності на витребуване майно так і факт вибуття майна з володіння позивача, наявність майна в натурі у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майно.

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 (провадження № 12-158 гс18). Крім того, Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), та від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18).

Відповідно до статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю та мирно володіти своїм майном; право приватної власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України).

Згідно з приписами ч.1 ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 Цивільного кодексу України.

Здійснення власником свого права власності передусім полягає у безперешкодному, вільному та на власний розсуд використанні всього комплексу правомочностей власника, визначених законом, - володіння, користування, розпорядження майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Правовий аналіз положень статті 387 цього Кодексу дає підстави для висновку, що у наведеній нормі йдеться про право власника на віндикаційний позов, тобто позов власника, який не володіє, до не власника, який незаконно володіє майном, про вилучення цього майна в натурі.

Таким чином, у спорі між особою, яка вважає себе власником спірного майна, та особою, яка вважає себе законним володільцем (користувачем) спірного майна, сторонами спору є особи, які претендують на спірне майно, а суду для правильного вирішення спору слід з`ясувати та перевірити передусім правові підстави, відповідно до яких виникло та існує речове право на майно (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду в постанові від 23.05.2018 року у справі №910/73/17).

Під час розгляду вимог про витребування майна у його набувача мають бути враховані всі умови, передбачені ст. 387 ЦК України, а саме: 1) власник чи титульний володілець не повинен мати можливості здійснювати фактичне володіння над річчю; 2) майно, яке хоче повернути колишній власник чи титульний володілець, збереглося в натурі та перебувало у фактичному володінні іншої особи; 3) майно, яке підлягає віндикації, має бути індивідуально визначеним; 4) віндикаційний позов має недоговірний характер та спрямований на захист речових прав; 5) між позивачем і відповідачем мають бути відсутні договірні відносини, оскільки в такому разі здійснюється захист порушеного права власності за допомогою зобов`язально-правових способів.

З огляду на викладене, звертаючись до суду з віндикаційним позовом, позивач повинен підтвердити його право власності на витребуване майно, факт вибуття вказаного майна з його володіння, наявність вказаного майна у незаконному володінні відповідача. При цьому, об`єктом віндикаційного позову можуть бути лише індивідуально-визначені речі. Звертаючись з позовом, позивач перш за все має надати докази на підтвердження права власності на спірне майно, має довести індивідуальні ознаки майна, що витребовується, наявність майна у незаконному володінні відповідача, а також відсутність в останнього правових підстав для володіння цим майном.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.12.2019 року у справі №522/1029/18 сформулювала правовий висновок, що відповідно до ст. 387 ЦК України та ч. 3 ст. 10 ЦПК України особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача, при цьому власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Об`єктом позову про витребування майна із чужого незаконного володіння може бути річ, яка існує в натурі на момент подання позову. Якщо річ, перебуваючи в чужому володінні, видозмінилась, була перероблена чи знищена, застосовуються зобов`язально-правові способи захисту права власності відповідно до положень ЦК України. Такі ж способи захисту застосовуються і до речей, визначених родовими ознаками, оскільки із чужого незаконного володіння може бути витребувана лише індивідуально визначена річ. Відповідно до положень ч. 1 ст. 184 ЦК України річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними.

Індивідуально визначеними є такі речі, які відрізняються від інших індивідуальними ознаками: а) єдині у своєму роді; б) відрізняються від інших кількома ознаками; в) вирізнені із загальної маси речей цього роду. Поділ речей на речі, визначені індивідуальними ознаками, та речі, визначені родовими ознаками, пов`язаний як з природними властивостями речей, так і з способами їхньої індивідуалізації. Поряд із предметами, єдиними у своєму роді, до речей, визначених індивідуальними ознаками, можуть бути віднесені речі, певним способом виокремлені учасниками правочину з маси однорідних речей. Якщо ж річ визначена тільки кількісно (числом, вагою, мірою) і характеризується ознаками, спільними для всіх речей такого роду, - це річ, визначена родовими ознаками.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові 14.11.2018 у справі № 183/1617/18, захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України. Задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника.

Судом встановлено, що власником трактора New Holland TD5 110, номер кузова НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_2 є Товариство з обмеженою відповідальністю "Мирогощанське" згідно із свідоцтвом про реєстрацію машини серії НОМЕР_8 . (том 1, а. с. 19).

Із наявної в матеріалах справи інформації вбачається, що згідно з актом приймання-передачі № 1 трактор New Holland TD5 110, номер кузова НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_9 .03.2020 року знаходиться у користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" та після припинення дії Договору повернутий орендодавцеві не був.

Судом встановлено, що відповідно до п. 2.1. Договору оренди техніки № 18/03-20/МЦ від 18.03.2020 року об`єкт оренди буде використовуватись Орендарем у своїй господарській діяльності відповідно до цільового призначення за місцезнаходженням Орендаря в межах Новоград-Волинського району Житомирської області.

На підставі п.4.1. Договору Орендар зобов`язується, зокрема, використовувати об`єкт, що орендується, виключно за його цільовим призначенням у відповідності до п. 2.1. цього договору.

Орендар має право використовувати об`єкт оренди протягом строку дії договору відповідно до його цільового призначення вказаного в п. 2.1. цього договору та інших умов договору (п. 4.2. Договору).

Змістом права власності є права (правомочності) володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Правомочність користування - це заснована на законі можливість вилучення корисних властивостей речі для задоволення потреб власника чи інших осіб. Право користування може належати не тільки власникам, але й іншим особам на підставі, зокрема, цивільно-правових договорів або адміністративних актів.

Таким чином, на підставі Договору Товариство з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" прийняло у тимчасове платне користування трактор New Holland TD5 110, номер кузова НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_2 .

Судом встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли на підставі укладеного правочину, який за своєю правовою природою є договором найму транспортного засобу, регулювання якого здійснюється, зокрема, главою 58 Цивільного кодексу України.

За загальними положеннями статті 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Аналогічні положення містить стаття 759 ЦК України, яка містить визначення договору найму (оренди). Згідно із ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. 798 ЦК України предметом договору найму транспортного засобу можуть бути повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо. Договором найму транспортного засобу може бути встановлено, що він передається у найм з екіпажем, який його обслуговує.

Порушенням зобов`язання, згідно з ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Позовні вимоги у цій справі про витребування з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" трактора New Holland TD5 110, номер кузова НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_2 ґрунтуються на ст. 387 Цивільного кодексу України.

Позивач вказує, що на його думку, трактор New Holland TD5 110, номер кузова НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_2 вибув із законного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Мирогощанське" та наразі перебуває у володінні Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко". Тобто фактично вказана віндикаційна позовна вимога стосується забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений.

Однак, судом встановлено, що власником трактора New Holland TD5 110, номер кузова НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_2 є Товариство з обмеженою відповідальністю "Мирогощанське" згідно із свідоцтвом про реєстрацію машини серії НОМЕР_8 .

Об`єкт оренди, що є предметом цього договору належить орендодавцю на праві власності. Технічний стан об`єкту оренди - справний, бувший у використанні. Орендодавець свідчить, що дійсно є власником об`єкта оренди, не має обмежень щодо свого права розпоряджатися ним, об`єкт оренди на момент укладення цього договору нікому іншому не проданий, не подарований, не відчужений іншим способом, не наданий в заставу, не переданий в оренду чи безоплатне користування третім особам, не є предметом обтяження, в податковій заставі і під забороною (арештом) не перебуває, права третіх осіб (права наймача, право застави, право довічного /гримання тощо) щодо об`єкта оренди відсутні, питання права власності на об`єкт оренди ке є предметом судового розгляду, будь-які спори відносно зазначеного об`єкта оренди відсутні. (п.п. 1.2.-1.4. Договору).

На підставі договору найму транспортного засобу Товариство з обмеженою відповідальністю "Мирогощанське" передало у тимчасове користування Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" трактор New Holland TD5 110, номер кузова НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_2 .

Правомочність володіння - це юридично забезпечена можливість власника бути в безпосередньому фактичному зв`язку з річчю. Володіння треба розуміти як постійну можливість матеріального зв`язку власника з річчю. При наявності юридичних підстав володіння називають титульним. Воно пов`язане з волевиявленням власника. Володіння може бути фактичним і юридичним, законним, незаконним і давнішнім.

Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (вказаний принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю, викладений у пункті 89 постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц).

Сторонами у віндикаційному позові виступають власник речі, який не лише позбавлений можливості користуватися і розпоряджатися річчю, але й фактично вже нею не володіє та незаконний фактичний володілець речі (як добросовісний, так і не добросовісний).

Зважаючи на викладене, у даному випадку підстави для пред`явлення віндикаційного позову про витребування майна з чужого незаконного володіння відсутні, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" не володіє трактором New Holland TD5 110, номер кузова НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_2 , не є новим власником цього майна, а отримав його у тимчасове користування за договором найму.

Відповідно до ч. 1 ст. 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Віндикація - це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця), з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей.

Тобто витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і таке майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально визначеного майна, до особи, що фактично незаконно володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння.

Господарський суд зауважує, що титульним власником трактора New Holland TD5 110, номер кузова НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_2 було та залишається Товариство з обмеженою відповідальністю "Мирогощанське" на підставі свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_8 .

Отже, судом встановлено, що за об`єктом оренди, який просить витребувати позивач із чужого незаконного володіння зареєстроване право власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "Мирогощанське", а не за Товариством з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко", що унеможливлює відновлення ніби-то порушеного права позивача як власника майна у володінні майном, якого він був незаконно позбавлений (що є метою віндикаційного позову).

Договірний характер правовідносин, що існували між сторонами і на підставі яких виникло право вимоги та обов`язок повернення об`єкту оренди, виключає можливість застосування до них положень ст. 387 ЦК України.

Частиною 1 ст. 785 Цивільного кодексу України визначено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Отже, законодавство у сфері орендних правовідносин пов`язує припинення обов`язків орендаря з фактом повернення об`єкта договору оренди.

Відтак оскільки у матеріалах справи відсутні докази державної реєстрації трактора New Holland TD5 110, номер кузова НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_2 за Товариством з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко", відповідач у справі не володіє спірним майном, а отримав його у тимчасове платне користування за Договором, відсутні підстави для задоволення віндикаційної позовної вимоги.

Однак, судом встановлено, що відповідачем не повернуто трактор New Holland TD5, номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 після закінчення строку дії договору оренди техніки № 18/03-20МЦ, укладеного між позивачем (орендодавець) та відповідачем (орендар) 18.03.2020 року, у строк, встановлений п. 9.1. договору.

Згідно зі статтею 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина перша статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Особа зобов`язана повернути майно, коли підстава, на якій воно було набуте у користування, відпала.

Статтею 785 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється (частина 2 статті 795 Цивільного кодексу України).

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, установлених договором або законом (п. 1 ст. 598 ЦК України).

Отже, законодавство у сфері орендних правовідносин пов`язує припинення обов`язків орендаря з фактом повернення об`єкта договору оренди.

Відповідно до розділу 9 Договору об`єкт, що орендується, повинен бути переданий орендарем та прийнятий орендодавцем протягом 3 днів після закінчення терміну оренди. При поверненні об`єкта, що орендується, складається акт здачі-приймання, який підписується членами двосторонньої комісії, що складається з представників орендодавця та орендаря. Об`єкт, що орендується, вважається фактично повернутим орендодавцю з моменту підписання акту здачі-приймання. Сторони дійшли згоди, що з моменту підписання акту здачі-приймання орендодавець не має жодних претензій до орендаря стосовно технічного стану об`єкта оренди, а також виконання ним інших умов цього договору. Повернення об`єкту оренди здійснюється орендодавцем орендарю в смт. Мирогоща Перша Дубенського району Рівненської області. Транспортування об`єкту оренди здійснюється орендарем за власний кошт.

Відтак обов`язок орендаря повернути майно власнику після закінчення дії договору оренди встановлений як законом, так і п. 9.1. Договору оренди техніки № 18/03-20МЦ, укладеного між позивачем (орендодавець) та відповідачем (орендар) 18.03.2020 року.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав свої зобов`язання в частині повернення трактора New Holland TD5, номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 після закінчення строку дії договору 30.04.2020 року, право власності позивача порушене, у зв`язку з чим позивач правомірно вимагає повернути об`єкт оренди власнику Товариству з обмеженою відповідальністю "Мирогощанське".

Відтак, позовні вимоги в частині зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Мирогощанське" трактор New Holland TD5 110, номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 підлягають задоволенню.

Внаслідок порушення орендарем умов договору в частині своєчасного повернення трактора New Holand TD5 110, номер кузова НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_4 та в частині повного та своєчасного проведення розрахунків, позивач звернувся до Господарського суду із позовними вимогами про стягнення заборгованості зі сплати оренди за користування тракторами, додаткової орендної платии за перевищення кількості мотогодин на тракторі New Holand TD5 110, номер кузова НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_4 , неустойки за неповернення у встановлений строк об`єкта оренди та за невнесення орендної плати в строки, встановлені Договором, а також 3 % річних.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

У відповідності до ст. 760 Цивільного кодексу України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Предметом договору найму можуть бути майнові права.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно з ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Частинами 1, 4 ст. 286 Господарського кодексу України визначено що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 1 статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Сторони узгодили між собою та зафіксували у п. 7.1. Договору, що сторони дійшли згоди, що орендна плата за користування Орендарем об`єктом оренди згідно цього Договору складає 48000 (сорок вісім тисяч) грн., включаючи ПДВ, за 168 мотогодин. У разі перевищення кількості мотогодин, вказаних в п. 7.1 Договору, нараховується додаткова орендна плата з розрахунку 1 мотогодина коштує 278 грн. 71 коп.. вюпочаючи ПДВ. Сторони дійшли згоди, що орендна плата за користування Орендарем об`єктом оренди згідно цього Договору зазначається в актах виконаних робіт (наданих послуг) на основі відпрацьованих технікою мотогодин. Акти виконаних робіт (наданих послуг) по оренді техніки підписуються та скріплююся печатками сторін в кінці терміну дії договору.

Таким чином, судом встановлено, що загальна вартість орендної плати за Договором складається з вартості фактично відпрацьованого часу технікою, вказаного у відповідних Актах виконаних робіт (наданих послуг) на основі відпрацьованих технікою мотогодин.

Однак, позивачем не надано господарському суду актів виконаних робіт (наданих послуг).

Крім того, позивач не надав суду жодних доказів, які свідчили б про звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Мирогощанське" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" із пропозицією складення таких актів виконаних робіт (наданих послуг) та про залишення відповідачем такого звернення без задоволення.

Також у матеріалах справи відсутні докази того, що після того, як у ході досудового розслідування було встановлено місцезнаходження трактору New Holand TD5 110, номер кузову НОМЕР_3 д.н.з. НОМЕР_4 , про що свідчить протокол огляду від 14.08.2020 року складений старшим слідчим Дубенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області та при огляді вказаного транспортного засобу зафіксовано, що кількість мотогодин становить 1425 - сторона позивача зверталася до відповідача із пропозицією складення актів виконаних робіт (наданих послуг).

Також сторони узгодили у п. 7.3. Договору, що орендна плата сплачується орендарем на підставі акту виконаних робіт (наданих послуг) протягом 5-ти днів з моменту підписання акту виконаних робіт (наданих послуг).

Згідно з п. 10.2. Договору у випадку невнесення плати в строки, встановлені цим Договором, орендар сплачує орендодавцю неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невнесеного платежу за кожний день прострочення.

Відтак відсутність у матеріалах справи складених актів виконаних робіт (наданих послуг) унеможливлює встановлення початку нарахування неустойки згідно з п. 10.2. Договору та унеможливлює встановлення суми орендної плати за Договором, яка підлягає сплаті.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

У підпункті 2.1. пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, визначається, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення; господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Відповідно до частин першої та другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Зазначений перелік обов`язкових реквізитів первинних документів також визначений у пункті 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, відповідно до якого первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складається документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції (у натуральному та/або у вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. У підпункті 2.5 пункту 2 Положення передбачається, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

За змістом пункту 2.7. Положення первинні документи складаються на бланках типових і спеціалізованих форм, затверджених відповідним органом державної влади. Разом з цим документування господарських операцій може здійснюватися із використанням виготовлених самостійно бланків, які повинні містити обов`язкові реквізити чи реквізити типових або спеціалізованих форм.

Отже документ не може вважатися первинним документом якщо він не містить достатньої інформації про господарську операцію або взагалі не містить такої. Саме первинні документи, які фіксують факти здійснення господарської операції та містять усі необхідні реквізити, є підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Тобто без наявності первинного документу бухгалтер не має права відображати господарську операцію в бухгалтерському обліку.

Статями 78, 79 ГПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Протокол огляду від 14.08.2020 року складений старшим слідчим Дубенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області на думку суду не може вважатися первинним документом, на підставі якого позивачем нараховано додаткову оренду плату згідно з п. 7.1. Договору.

З огляду на викладене, господарський суд звертає увагу позивача, що саме акти виконаних робіт (наданих послуг) у даному випадку можуть бути первинними документами, що підтверджують розмір орендної плати за Договором у відповідності розділу 7 Договору.

Оскільки позивачем не надано суду актів виконаних робіт (наданих послуг), господарський суд відмовляє у стягненні 48 000 грн 00 коп. - основного боргу, 59 922 грн 65 коп. - додаткової орендної плати за перевищення кількості мотогодин, 4 257 грн 00 коп. - пені за невнесення орендної плати в строки, встановлені Договором та 1 215 грн 00 коп. - 3 % річних.

Що стосується вимог позивача про стягнення пені у розмірі 1 898 грн 62 коп. за неповернення у встановлений строк об`єкта оренди, то господарський суд зауважує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 546, ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Як вбачається з аналізу чинних норм законодавства, неустойка може бути договірною та позадоговірною (законною). Умову про договірну неустойку має бути зазначено в договорі (ч. 1 ст. 547 ЦКУ). Недотримання письмової форми зазначення в договорі умови про сплату неустойки робить його нікчемним (ч. 2 ст. 547 ЦКУ). Стосовно позадоговірної неустойки відповідно до ч. 1 ст. 231 ГКУ законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначено розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Велика Палата Верховного Суду у постанові № 904/4156/18 від 10.12.2019 року зазначає, що господарське правопорушення може полягати як у порушенні нормативно встановлених правил здійснення господарської діяльності, так і у порушенні договірних зобов`язань. Господарсько-правова відповідальність за порушення договірних зобов`язань також поділяється на встановлену законом і договірну. Необхідною умовою застосування такої відповідальності є визнання у законі чи у договорі управненої та зобов`язаної сторони, виду порушення, за вчинення якого застосовується відповідальність, штрафні санкції і конкретний їх розмір.

За змістом наведених норм можна зробити висновок про те, що особливість пені у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та доти, поки зобов`язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, обмежується правилами ч. 2 ст. 232 ГК України, якщо інше не встановлено договором. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто вона може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи в договорі.

Пеню належить рахувати з наступного дня після дати, в яку зобов`язання мало бути виконано, і по переддень фактичного виконання грошового зобов`язання, або по відповідний день через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, але в межах періоду, визначеного позивачем.

Судом встановлено, що відповідальність відповідача за не повернення у встановлений строк з вини орендаря об`єкта оренди передбачена Договором у п. 10.3. Договору, де зазначено, що за не повернення у встановлений строк з вини орендаря об`єкта оренди, орендар сплачує неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми річної плати за користування об`єктом оренди, за кожний день прострочення.

Згідно з п. 7.1. Договору сторони дійшли згоди, що орендна плата за користування Орендарем об`єктом оренди згідно цього Договору складає 48000 (сорок вісім тисяч) грн., включаючи ПДВ, за 168 мотогодин.

Відповідачем не повернуто позивачу об`єкт оренди у строк, встановлений у п. 9.1. Договору, а саме - протягом 3 днів після закінчення терміну оренди.

Договір діяв до 30.04.2020 року.

Суд, перевіривши розрахунки пені, надані позивачем у позовній заяві, встановив, що відповідні розрахунки здійснено позивачем з порушенням порядку нарахування.

Так, позивач нараховує пеню за Договором із 04.05.2020 року по 18.08.2020 року.

Судом встановлено, що початок нарахування пені за неповернення у встановлений строк об`єкта оренди позивачем розраховано правильно.

Суд, здійснивши власний розрахунок пені за Договором за допомогою Системи комплексного інформаційного забезпечення ЛІГА:ЗАКОН ENTERPRISE та не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, встановив, що обґрунтований розмір пені відповідача за не повернення у встановлений строк з вини орендаря об`єкта оренди становить 1 888 грн 52 коп.

Відтак, вимога позивача до відповідача про стягнення пені за не повернення у встановлений строк з вини орендаря об`єкта оренди підлягає частковому задоволенню у розмірі 1 888 грн 52 коп. У решті позовних вимог в частині стягнення пені у розмірі 10 грн 10 коп. слід відмовити.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Також, згідно з нормами ст. 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 17 Закону України 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див. рішення від 21 січня 1999 року в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 28 жовтня 2010 року в справі «Трофимчук проти України», від 09 грудня 1994 року в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 01 липня 2003 року в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 07 червня 2008 року в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога п. 1 ст. 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Суд наголошує на недопустимості порушення одного з основоположних принципів правосуддя, що його було сформульовано Європейським судом з прав людини у рішенні у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium) від 26.10.1984 року - має не лише здійснюватися правосуддя, ще має бути видно, що воно здійснюється.

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст.ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, а саме: задоволенню підлягають вимоги позивача про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Мирогощанське" трактор New Holland TD5 110, номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 та про стягнення з відповідача пені за неповернення у встановлений строк з вини орендаря об`єкта оренди у розмірі 1 888 грн 52 коп. У решті позовних вимог слід відмовити.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач до позовної заяви долучив платіжні доручення № 351 та № 352 від 20.08.2020 року, що підтверджують сплату судового збору у розмірі 4 204 грн 00 коп.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на викладене, судовий збір пропорційно розміру задоволених майнових позовних вимог у розмірі 34 грн 43 коп. покладається на відповідача. Решта судового збору у розмірі 2 067 грн 57 коп. залишається за позивачем.

Окрім того, господарський суд покладає судовий збір у розмірі 2 102 грн 00 коп за немайнову вимогу про повернення об`єкта оренди на відповідача, оскільки спір у даній частині виник з вини Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко".

Відтак, судовий збір у загальному розмірі 2 136 грн. 43 коп. слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 233, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" (вул. Шосейна, 5А, с. Броники, Новоград-Волинський район, Житомирська область, 11772, ) повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Мирогощанське" (вул. Загребля, 10, с. Мирогоща-Перша, Дубнівський район, Рівненська область, 35623, ) трактор New Holland TD5 110, номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 .

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" (вул. Шосейна, 5А, с. Броники, Новоград-Волинський район, Житомирська область, 11772, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мирогощанське" (вул. Загребля, 10, с. Мирогоща-Перша, Дубнівський район, Рівненська область, 35623, ) 1 888 (одна тисяча вісімсот вісімдесят вісім) грн 52 коп. пені за неповернення у встановлений строк з вини орендаря об`єкта оренди.

4. У решті позовних вимог про витребування з чужого незаконного володіння майна, а також стягнення 113 404 грн 75 коп. (з яких - 48 000 грн 00 коп. - основний борг, 59 922 грн 65 коп. - додаткова орендна плата за перевищення кількості мотогодин, 4 257 грн 00 коп. - пеня за невнесення орендної плати в строки, встановлені Договором, 1 215 грн 00 коп. - 3 % річних) - відмовити.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" (вул. Шосейна, 5А, с. Броники, Новоград-Волинський район, Житомирська область, 11772, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мирогощанське" (вул. Загребля, 10, с. Мирогоща-Перша, Дубнівський район, Рівненська область, 35623, ) 2 136 (дві тисячі сто тридцять шість) грн. 43 коп. судового збору.

6. Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 261 ГПК України.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повний текст рішення складено та підписано 04.02.2021 року.

Суддя Заголдна Я.В.