ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.01.2021 Справа № 920/245/20
м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі судді Джепи Ю.А. за участі секретаря судового засідання Галашан І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Сумської області матеріали справи № 920/245/20 в порядку загального позовного провадження

за позовом: Сумської міської ради (м-н Незалежності, буд. 2, м. Суми, 40030, ідентифікаційний код 23823253, e-mail: ),

до відповідачів: 1) Сумської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів (вул. Герасима Кондратьєва, буд. 98, кв. 4, м. Суми, 40000, ідентифікаційний код 23826116),

2) Державного реєстратора Комунального підприємства «Центр реєстрації майнових прав» Лебединської районної ради Недведської Олесі Алєйзівни (вул. Сумська, буд. 12, м. Лебедин, Сумська область, 42200),

3) Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Геоінформаційні технології» (вул. Жовтнева, буд. 10, с. Ямне, Великописарівський район, Сумська область, 42807, ідентифікаційний код 36524025, e-mail: ),

4) Приватного виробничо-комерційного малого підприємства «АГРО» (вул. Харківська, буд. 5, м. Суми, 40035, ідентифікаційний код 13995763, e-mail: ),

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Комунального підприємства «Паркінг» Сумської міської ради (вул. Горького, буд. 21, м. Суми, 40022, ідентифікаційний код 38523128, e-mail: ),

про скасування державної реєстрації об`єкта нерухомого майна,

за участю представників сторін:

позивача: Заїка І.В. за довіреністю від 07.12.2019 № 2469/03.0202-08,

відповідачів: 1) Грицик Г.О. згідно ордеру від 21.01.2021 серії ВІ № 1030395,

2) не з`явився,

3) Грицик Г.О. згідно ордеру від 12.11.2020 серії ВІ № 1024941,

4) адвокат Нємцев В.А. за довіреністю від 13.04.2020 № 42, керівник Мисік П.Є.

третьої особи: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду звернулась Сумська міська рада (м-н Незалежності, буд. 2, м. Суми, 40030, ідентифікаційний код 23823253) з позовом від 05.03.2020 № 168/20юр, в якому просить суд:

1) визнати протиправним та скасувати:

- запис про право власності (номер запису: 28583025) за Сумською обласною організацією всеукраїнської спілки автомобілістів () на об`єкт нерухомого майна автостоянка № 4 «Псел», адреса: м. Суми, проспект Лушпи Михайла, будинок б/№, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101;

- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 43722248 від 27.10.2018 10:15:59 здійснене державним реєстратором Недведською Олесею Алєйзівною;

2) визнати протиправним та скасувати:

- запис про право власності (номер запису: 29355516) за Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Геоінформаційні технології» () на об`єкт нерухомого майна автостоянка № 4 «Псел», адреса: м. Суми, проспект Лушпи Михайла, будинок б/№, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101;

- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 44513577 від 10.12.2018 15:24:35 здійснене державним реєстратором Недведською Олесею Алєйзівною; а також стягнути з відповідачів на користь Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради судові витрати.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що державна реєстрація прав (запис про право власності, індексний номер: 28583025) здійснена з порушенням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та всупереч Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.08.2016).

У позовні заяві також просить залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Комунальне підприємство «Паркінг» Сумської міської ради (вул. Горького, буд. 21, м. Суми, 40022, ідентифікаційний код 38523128).

Окрім наведеного, позивач зазначає, що судові витрати складаються з витрат зі сплати судового збору в сумі 8 408,00 грн, які сплачені Департаментом забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради (код 40456009), як розпорядником бюджетних коштів територіальної громади м. Суми.

Разом із позовною заявою представником позивача подано до суду клопотання про витребування доказів від 05.03.2020 б/н (вх. № 908к), відповідно до якого представник позивача просить суд витребувати від Сумського відділу поліції (м. Суми) Головного управління Національної поліції України в Сумській області (м. Суми, вул. Першотравнева, 21) документи, що містяться в матеріалах реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер 101, автостоянка № 4 «Псел», адреса: м. Суми, проспект Лушпи Михайла, будинок б/№, які були вилучені в Управлінні «Центр надання адміністративних послуг м. Суми» на підставі ухвали слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 25.04.2019 у справі № 592/6532/19 в межах кримінального провадження № 0000938 від 01.04.2019, в тому числі:

1) договір надання послуг з введення в експлуатацію, реєстрації об`єктів незавершеного будівництва та продажу речових прав на них, серія та номер: б/н, виданий 13.03.2015,

2) акт прийому-передачі майна, серія та номер: 4755, 4756, виданий 04.12.2018, видавник: Приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Бурбика Т.А.;

3) лист щодо будівництва автостоянок, серія та номер: 45-65/3708-10, виданий 29.11.1985, видавник: Державний плановий Комітет Української РСР;

4) рішення Сумської міської Ради, виданий 28.04.1999, видавник: Сумська міська Рада;

5) довідка про балансову вартість об`єкту, серія та номер: б/н, виданий 03.09.2018, видавник: СОО ВСА;

6) довідка - характеристика об`єкту нерухомого майна, серія та номер: 107/18, виданий 03.09.2018, видавник: ФОП Риб`якова О.М.

Ухвалою від 17.03.2020 постановлено, зокрема, прийняти позовну заяву до розгляду, відкрити провадження у справі № 920/245/20 у порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін та призначити підготовче засідання на 05.05.2020, 11:00; клопотання представника позивача про витребування доказів від 05.03.2020 б/н (вх. № 908к) прийняти до розгляду; залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Комунальне підприємство «Паркінг» Сумської міської ради (вул. Горького, буд. 21, м. Суми, 40022, ідентифікаційний код 38523128).

29.04.2020 від представника позивача до суду надійшло клопотання від 28.04.2020 № 264/20юр про долучення доказів, відповідно до якого представник позивача зазначає, що листом від 09.04.2020 за № 938155-20/СВ від Сумського відділу поліції ГУНП в Сумській області Департаментом забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради отримано оригінали реєстраційних справ на об`єкти нерухомого майна, а саме: автостоянку № 4 «Псел» за адресою: м. Суми, пр-т м. Лушпи, буд. б/№, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101. Представник позивача звертає увагу суду на те, що отримані позивачем матеріали реєстраційної справи доводять той факт, що оскаржувані реєстраційні дії проведено з порушенням Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.08.2016 № 553). У зв`язку з отриманням зазначених доказів після подання позову, позивач не мав можливості своєчасно подати їх суду, а тому представник позивача просить суд поновити Сумській міській раді строк для подання доказів та долучити до матеріалів справи копії документів, що містяться в реєстраційній справі на об`єкт нерухомого майна автостоянку № 4 «Псел» за адресою: м. Суми, пр-т М. Лушпи, буд. б/№, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, а саме:

- заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, реєстраційний номер: 30742790, дата та час реєстрації 22.10.2018 о 22:02:58;

- листа Ради Міністрів Української РСР від 27.11.1985 № 45-65/3708-10;

- рішення Сумської міської ради VII сесії XXIII скликання від 28.04.1999;

- довідки Сумської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів від 03.09.2018;

- довідки-характеристики об`єкту нерухомого майна від 03.09.2018 № 107/18, складеної фізичною особою-підприємцем Риб`яковою Ольгою Миколаївною;

- технічного паспорту на автостоянку № 4 «Псел» про проспекту М. Лушпи, буд б/№, м. Суми;

- відомостей з бази даних про реєстрацію заяв та запитів Державного реєстру речових прав, ідентифікатор пошуку: 142984626, дат, час пошуку: 27.10.2018 о 10:12:13;

- інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер: 142984752;

- інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер: 142984875;

- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 43722248 від 27.10.2018;

- витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 142986419;

- заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, реєстраційний номер: 31591334, дата та час реєстрації 06.12.2018 о 13:11:28;

- договору надання послуг з введення в експлуатацію, реєстрації об`єктів незавершеного будівництва та продажу речових прав на них від 13.03.2015;

- акту прийому-передачі майна від 04.12.2018;

- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 44513577 від 10.12.2018;

- витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 148814376 та інші документи, що додаються до цього клопотання.

У зв`язку із поданням вищезазначених документів, ухвалою від 05.05.2020 у справі № 920/245/20 судом постановлено клопотання представника позивача про витребування доказів від 05.03.2020 б/н (вх. № 908к від 17.03.2020) залишити без розгляду; поновити позивачу пропущений строк на подання доказів та долучити до матеріалів даної справи письмові докази, додані представником позивача до клопотання про долучення доказів від 28.04.2020 № 264/20юр (вх. № 1369к від 29.04.2020); продовжити строк проведення підготовчого провадження на тридцять днів з 18.05.2020 до 17.06.2020; відкласти підготовче засідання на 11.06.2020, 11:30 з повідомленням учасників справи.

Від четвертого відповідача до суду надійшло клопотання від 03.06.2020 № 47 (вх. № 4376/20 від 03.06.2020) про відкладення підготовчого засідання, в якому останній просить суд відкласти підготовче засідання з метою забезпечення розгляду та вирішення питань, визначених частиною другою статті 182 ГПК України після усунення недоліків позовної заяви; встановити четвертому відповідачу додатковий строк для подання відзиву на позовну заяву протягом 15 календарних днів з моменту усунення недоліків позовної заяви, але не раніше ніж строк закінчення карантину; запропонувати позивачу на виконання вимог частини дев`ятої статті 80 ГПК України надіслати на адресу четвертого відповідача копії усіх доказів, які подавалися позивачем до суду, але завчасно не були надіслані четвертому відповідачу.

10.06.2020 від першого відповідача до суду надійшло клопотання б/д, б/н (вх. № 2002к від 10.06.2020) про відкладення підготовчого засідання та поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву, в якому останній з метою забезпечення розгляду та вирішення питань, визначених частиною другою статті 182 ГПК України просить суд відкласти підготовче засідання; встановити першому відповідачу додатковий строк для подання відзиву на позовну заяву протягом 15 календарних днів, але не раніше ніж строк закінчення карантину; запропонувати позивачу на виконання вимог частини дев`ятої статті 80 ГПК України надіслати на адресу першого відповідача копії усіх доказів, які подавалися позивачем до суду, але завчасно не були надіслані першому відповідачу; а також в зв`язку з неотриманням копії позовної заяви та доданих документів з метою підготовки вмотивованого відзиву на позовну заяву, надати можливість ознайомлення з матеріалами справи № 920/245/20, можливість робити копії, витяги, виписки з матеріалів справи.

Ухвалою суду від 11.06.2020 у справі № 920/245/20 постановлено клопотання першого відповідача - Сумської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів (вул. Герасима Кондратьєва, буд. 98, кв. 4, м. Суми, 40000, ідентифікаційний код 23826116) б/д, б/н (вх. № 2002к від 10.06.2020) щодо відкладення підготовчого засідання задовольнити; клопотання четвертого відповідача - Приватного виробничо-комерційного малого підприємства «АГРО» (вул. Харківська, буд. 5, м. Суми, 40035, ідентифікаційний код 13995763) від 03.06.2020 № 47 (вх. № 4376/20 від 03.06.2020) щодо відкладення підготовчого засідання задовольнити; відкласти підготовче засідання на 21.07.2020, 11:00.

21.07.2020 розгляд зазначеної справи не відбувся у зв`язку з відпусткою судді Джепи Ю.А., що унеможливлювало розгляд справи, однак не було підставою для проведення повторного автоматизованого розподілу справи.

Відповідно частини тринадцятої до статті 32 Господарського процесуального кодексу України справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута тим самим суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, які унеможливлюють участь судді у розгляді справи, та інших випадків, передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Враховуючи факт виходу судді Джепи Ю.А. з відпустки та положення частини тринадцятої статті 32 ГПК України, суд ухвалою від 28.07.2020 призначив підготовче засідання у справі № 920/245/20 на 26.08.2020, 11:30.

Ухвалою від 26.08.2020 у справі № 920/245/20 судом постановлено відкласти підготовче засідання на 01.10.2020, 15:00.

24.09.2020 від представника ПВК МП «Агро» надійшло клопотання від 24.09.2020 № 52 про залишення позовної заяви без руху та витребування у Сумської міської ради для огляду у судовому засіданні оригіналів рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 43722248 від 27.10.2018, індексний номер 44513577 від 10.12.2018, індексний номер 44626098 від 14.12.2018, копії яких надані до позовної заяви у даній справі.

30.09.2020 від представника Сумської міської ради надійшло клопотання від 30.09.2020 № б/н про відкладення судового засідання, призначеного на 01.10.2020 у зв`язку із перебуванням уповноваженого представника на лікарняному.

01.10.2020 розгляд зазначеної справи не відбувся у зв`язку із лікарняним судді Джепи Ю.А., що унеможливлювало розгляд справи, однак не було підставою для проведення повторного автоматизованого розподілу справи.

Враховуючи факт закриття лікарняного листа, та вихід на роботу судді Джепи Ю.А., положення частини тринадцятої статті 32 ГПК України, суд ухвалою від 08.10.2020 призначив підготовче засідання у справі № 920/245/20 на 27.10.2020, 12:00.

Протокольною ухвалою від 27.10.2020, яка, відповідно до частини п`ятої статті 233 ГПК України, занесена до протоколу судового засідання, суд відмовив у задоволенні клопотання четвертого відповідача від 24.09.2020 № 52 в частині залишення позовної заяви без руху за безпідставністю.

Протокольною ухвалою від 27.10.2020, яка, відповідно до частини п`ятої статті 233 ГПК України занесена до протоколу судового засідання, суд залишив клопотання четвертого відповідача від 24.09.2020 № 52 в частині витребування у Сумської міської ради для огляду у судовому засіданні оригіналів рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: індексний номер 43722248 від 27.10.2018, індексний номер 44513577 від 10.12.2018, індексний номер 44626098 від 14.12.2018, без розгляду у зв`язку із втратою ним актуальності, оскільки позивачем відповідні документи надані для огляду в даному судовому засіданні, в тому числі представнику четвертого відповідача.

Відповідно до вимог частини другої статті 185 ГПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу, зокрема, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Враховуючи, що судом було вчинено всі дії в межах підготовчого провадження з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, з огляду на відсутність підстав для відкладення підготовчого засідання, суд ухвалою від 27.10.2020 постановив закрити підготовче провадження у справі № 920/245/20 та призначити справу до судового розгляду по суті на 24.11.2020, 11:00.

24.11.2020 від представника третього відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Геоінформаційні технології» надійшли письмові пояснення в яких представник останнього зазначив, що ним не було отримано позовної заяви у даній справ і він не був обізнаний про розгляд справи, також ним зазначено, що момент виникнення права власності відбувся 10.01.1987 та 01.11.1989 до набуття чинності Цивільного кодексу України, тому до моменту виникнення права власності на стоянки застосовуються положення Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963, а вже само по собі право власності, порядок та обсяги його здійснення регулюються положеннями Цивільного кодексу України. Як зазначає представник третього позивача у своїх письмових поясненнях, Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 03 лютого 2016 встановлено факт, що має юридичне значення, а саме, факт виникнення права власності СОО Всеукраїнської спілки автомобілістів на новостворене нерухоме майно - «Відкритої платної автостоянки №5» м. Суми, вул. Прокоф`єва та «Відкритої автостоянки №7» м. Суми, вул. Д. Коротченка, що підтверджується копіями Акту Державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту «Відкритої платної автостоянки №5» від 10.012.1987 та Акту Державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту «Відкритої автостоянки №7» від 01.11.1989. На підтвердження факту законного користування земельною ділянкою кадастровий номер :01.006:0004 до письмових пояснень надано копію договору оренди земельної ділянки. Також у своїх письмових поясненнях, представник третього відповідача зазначає, що автостоянка № 4 «Псел», з відповідними складовими частинами, яка знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер: :01:006:0004, площа 1,2470, з цільового призначення: для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, за адресою: м. Суми, перехрестя вул. Д. Коротченка та просп. М. Лушпи, а відтак у задоволенні позовних вимог просить відмовити.

Ухвалою від 24.11.2020 постановлено відкласти розгляд справи № 920/245/20 по суті на 14.12.2020, 10:00.

24.11.2020 від представника третього відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Геоінформаційні технології» надійшла заява від 24.11.2020 б/н (вх. № 3575к) про поновлення строку для подання заперечень проти позовних вимог.

Протокольною ухвалою від 14.12.2020, яка, відповідно до частини п`ятої статті 233 ГПК України занесена до протоколу судового засідання, судом задоволено заяву представника третього відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Геоінформаційні технології» від 24.11.2020 б/н (вх. № 3575к) та долучено зазначені заперечення разом з доказами до матеріалів справи.

14.12.2020 від представника позивача надійшов лист від 14.12.2020 б/н (вх. № 11027/20), відповідно до якого зазначив, що Центр реєстрації майнових прав «Лебединської районної ради» припинено, про що 25.11.2019 внесено запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

Згідно частини другої статті 216 Господарського процесуального кодексу України, якщо спір, розгляд якого по суті розпочато, не може бути вирішено в даному судовому засіданні, судом може бути оголошено перерву в межах встановлених цим Кодексом строків розгляду справи, тривалість якої визначається відповідно до обставин, що її викликали, з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі.

В судовому засіданні по суті 14.12.2020 відповідно до приписів частини другої статті 216 та частини п`ятої статті 233 ГПК України, судом оголошено протокольну ухвалу про оголошення перерви в судовому засіданні по суті до 21.01.2021, 11:00.

Ухвалою суду від 21.12.2020 у справі № 920/245/20 постановлено повідомити відповідачів: Сумську обласну організацію Всеукраїнської спілки автомобілістів, Державного реєстратора комунального підприємства «Центр реєстрації майнових прав» Лебединської районної ради Недведську Олесю Алєйзівну та третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Комунальне підприємство «Паркінг» Сумської міської ради про дату, час і місце судового засідання для розгляду справи по суті, призначеного на 21.01.2021, 11:30.

22.12.2020 від представника позивача до суду надійшов лист від 21.12.2020 б/н (вх. № 11362/20), відповідно до якого останній повідомляє суду, що за інформацією Міністерства юстиції України (лист від 17.12.2020 № 56806/ПІ-3-4451/19.2.2), наказом Міністерства юстиції України від 14.06.2019 № 1774/5 «Про скасування акредитації суб`єкта державної реєстрації - Комунального підприємства «Центр реєстрації майнових прав Лебединської районної ради» акредитація КП «Центр реєстрації майнових прав» Лебединської районної ради скасована у зв`язку з тим, що за результатами проведення камеральної перевірки встановлено порушення вимог законодавства у сфері державної реєстрації державним реєстратором, який перебуває у трудових відносинах з акредитованим суб`єктом державної реєстрації.

Державним реєстраторам, які перебували з КП «Центр реєстрам майнових прав» Лебединської районної ради у трудових відносинах, в тому числі і ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) ідентифікатори доступу анульовані.

Представник позивача у судовому засіданні по суті 21.01.2021 усно зазначив, що підтримує позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні судом в повному обсязі.

Представник першого та третього відповідачів в судовому засіданні по суті зазначив, що проти позовних вимог заперечує та просить суд відмовити в задоволенні позову повністю.

Другий відповідач - ОСОБА_1 у судове засідання по суті не з`явилась, письмових відзиву та пояснень по суті позовних вимог до суду не подала, про дату, час та місце судового слухання справи повідомлена судом належним чином 15.01.2021, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення їй поштового відправлення, повернуте відділенням поштового зв`язку на адресу суду з відміткою "вручено особисто".

Представник третьої особи у судове засідання по суті не з`явився, письмових пояснень щодо позовних вимог суду не подав.

Копії ухвал від 28.07.2020, від 26.08.2020, від 08.10.2020, від 27.10.2020, від 24.11.2020 та від 21.12.2020 у справі № 920/245/20, які надіслані судом на адресу третьої особи у справі - Комунального підприємства «Паркінг» Сумської міської ради (вул. Горького, буд. 21, м. Суми, 40022, ідентифікаційний код 38523128), повернуті відділенням поштового зв`язку до Господарського суду Сумської області з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою».

Частиною четвертою статті 89 Цивільного кодексу України визначено, що відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини першої статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вчиненого судом у відповідності до статті 11 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» за кодом 54 станом на 27.10.2020, третю особу - Комунальне підприємство «Паркінг» Сумської міської ради (ідентифікаційний код 38523128) зареєстровано за адресою: вул. Горького, буд. 21, м. Суми, 40022.

Згідно з пунктами 4, 5 частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення, зокрема, є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За змістом пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 за № 270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причин невручення. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

У разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Сам лише факт неотримання кореспонденції, якою суд із додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки наведене зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17, від 10.09.2018 у справі № 910/23064/17, від 24.07.2018 у справі № 906/587/17).

Таким чином, третя особа вважається такою, що належним чином повідомлена про розгляд справи Господарським судом Сумської області.

Згідно зі статті 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Статтею 114 ГПК України визначено, що суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання для розгляду даної справи по суті та подання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України, статтями 13, 14, 74 ГПК України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами.

Судовий процес на виконання статті 222 ГПК України фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до статті 233 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих учасниками справи.

В судовому засіданні по суті 21.01.2021 на підставі статті 240 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлені наступні обставини.

Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 43722248 від 27.10.2018 10:15:59, державним реєстратором Комунального підприємства «Центр реєстрації майнових прав» Лебединської районної ради Сумської області - Недведською Олесею Алєйзівною проведена державна реєстрація прав за Сумською обласною організацією Всеукраїнської спілки автомобілістів (номер запису про право власності: 28583025).

Об`єкту нерухомого майна присвоєно реєстраційний номер: 101 (опис об`єкта: Автостоянка №4 «Псел», адреса: Сумська область, м. Суми, проспект Лушпи Михайла, будинок б/№, складові частини об`єкта нерухомого майна: будинок чергового, А, будинок чергового, Б, гараж, В, вбиральня, Г, навіс, Д, навіс, Е, навіс, Ж, навіс, З, навіс, И, навіс, К, навіс, Л, навіс, М, огорожа, 1-5, покриття, І).

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у порушення пункту 41 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (у редакції чинній на дату проведення реєстраційних дій) державна реєстрація права власності зазначеного об`єкта нерухомого майна здійснена за першим відповідачем.

Право власності за першим відповідачем зареєстровано на підставі наступних документів, а саме:

- Лист щодо будівництва автостоянок, серія та номер: 45-65/3708-10, виданий 29.11.1985, видавник: Державний плановий Комітет Української РСР;

- Рішення Сумської міської ради від 28.04.1999;

- Довідка про балансову вартість від 03.09.2018, видавник перший відповідач;

- Довідка-характеристика об`єкту нерухомого майна серія та номер 107/18 від 03.09.2018, видавник: ФОП Риб`якова О.М.

Відповідно до договору купівлі-продажу автостоянки від 14.12.2018, укладеного між товариством з обмеженою відповідальність «Науково-виробниче підприємство «Геоінформаційні технології» та Приватним виробничо-комерційним малим підприємством «АГРО» щодо об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 101, останній знаходиться на земельній ділянці комунальної власності (власник Сумська міська рада) з кадастровим номером :01:006:0004.

Постійним користувачем вищезазначеної земельної ділянки є комунальне підприємство «Паркінг» Сумської міської ради. На зазначеній земельній ділянці знаходиться майно комунальної власності, що передано в користування КП «Паркінг» Сумської міської ради для здійснення статутної діяльності на підставі Договору користування № УМКВк-0951 від 04.05.2019, з наступними змінами. Іншого майна на земельній ділянці з кадастровим номером :01:006:0004 немає.

Таким чином, перший відповідач станом на момент здійснення оскаржуваної державної реєстрації не мав речових прав на земельну ділянку та прав на її забудову, тому оскаржувана державна реєстрація права власності за Сумською обласною організацією Всеукраїнської спілки автомобілістів на об`єкт нерухомого майна проведена за відсутності для цього передбачених законом підстав та документів.

У подальшому першим відповідачем відчужено зареєстрований об`єкт нерухомості Товариству з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Геоінформаційні технології», номер запису про право власності: 29355516, який внесено на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 44513577 від 10.12.2018 15:24:35 державного реєстратора Комунального підприємства «Центр реєстрації майнових прав» Лебединської районної ради Недведської Олесі Алєйзівни.

Підставою виникнення права зазначено Договір Надання послуг з введення в експлуатацію, реєстрації об`єктів незавершеного будівництва та продажу речових прав на них, серія та номер: б/н, виданий 13.03.2015, видавник: Сторони договору; Акт прийому-передачі майна, серія та номер: 4755, 4756, виданий 04.12.2018, видавник: Приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Бурбика Т.А.

Позивач звертає увагу суду на те, що перший та третій відповідачі, уклавши Договір Надання послуг з введення в експлуатацію, реєстрації об`єктів незавершеного будівництва від 13.03.2015 не дотримались нотаріально посвідченої форми договору, не здійснили державної реєстрації правочину. Таким чином, Договір Надання послуг з введення в експлуатацію, реєстрації об`єктів незавершеного будівництва є нікчемний, тому ТОВ «НВП «Геоінформаційні технології» не набуло прав на вищезазначене нерухоме майно у встановлений законом спосіб.

У зв`язку з чим, на думку позивача, запис про право власності: 29355516 та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 44513577 від 10.12.2018 15:24:35 державного реєстратора КП Центр реєстрації майнових прав» Лебединської районної ради Недведської О.А. є протиправним та підлягає скасуванню.

У подальшому спірне майно (реєстраційний номер: 101) відчужено ТОВ «НВП «Геоінформаційні технології» Приватному виробничо-комерційному малому підприємству «АГРО» (номер запису про право власності: 29482964) на підставі договору купівлі-продажу від 14.12.2018, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Бурбикою Т.А. (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 44626098 від 14.12.2018).

Посилаючись на обґрунтовану вище незаконність первинної державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, відсутність законних підстав для укладення договорів щодо розпорядження цим майном, визначених цивільним законодавством, Сумська міська рада, як орган місцевого самоврядування, що представляє інтереси територіальної громади м. Суми, зокрема, розпоряджається земельною ділянкою комунальної власності, на якій розташований неправомірно зареєстрований об`єкт нерухомого майна, звернулась до суду із позовом щодо захисту порушених прав та законних інтересів.

Суд об`єктивно оцінивши надані позивачем у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно статті 41 Конституції України Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Неприпустимість позбавлення права власності крім випадків, встановлених Конституцією України та законом, є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 2 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України).

Вимогами частини першої статті 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Зміст права власності визначений в частині першій статті 317 цього ж Кодексу, якою передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статті 319 названого Кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії.

Згідно статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до частин першої, другої статті 386 цього Кодексу держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема і з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (абзац 3 частини другої статті 331 ЦК України).

Відповідно до часини четвертої статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме та їх обтяжень» загальною засадою державної реєстрації прав є обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав.

Відповідно до частини першої статті 4 вищезазначеного Закону обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема право власності на нерухоме майно.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Частиною другою статті 5 цього ж Закону визначено, що якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених статтею 31 цього Закону.

Згідно з частиною четвертою статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на корисні копалини, рослини, а також на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни призначення, а також окремо на споруди, що є приналежністю головної речі, або складовою частиною речі, зокрема на магістральні та промислові трубопроводи (у тому числі газорозподільні мережі), автомобільні дороги, електричні мережі, магістральні теплові мережі, мережі зв`язку, залізничні колії.

Згідно частини другої статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-ІV (далі Закон № 1952-ІV) перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Процедура скасування записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) здійснюється із дотриманням вимог Закону № 1952-ІV, Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, а також щодо технічної можливості скасування запису - пункту 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1141 (зі змінами та доповненнями).

Виходячи із вимог Закону № 1952-ІV, однією із умов скасування державної реєстрації права власності, обтяження та іншого речового права (далі - державна реєстрація прав) є рішення суду, яке набрало законної сили.

Так, згідно з частиною третьою статті 26 Закону № 1952-ІV відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 1952-ІV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 10 цього Закону визначено, що при здійсненні державної реєстрації, державний реєстратор повинен встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов`язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1952-ІV державна реєстрація прав та їх обтяжень проводяться в такому порядку: формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав; встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд; перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації; відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником; видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Згідно з частиною третьою статті 10 Закону № 1952-ІV державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, а саме:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

- відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;

- відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;

- відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах;

- наявність обтяжень прав на нерухоме майно;

- наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

2) перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Згідно із частино першою статті 11 Закону № 1952-ІV державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Статтею 24 цього ж Закону державний реєстратор відмовляє в державній реєстрації прав та обтяжень уразі якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Частиною першою статті 37 Закону № 1952-ІV передбачено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано (висновок Великої Палати Верховного Суду викладений у постанові від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16).

Питання державної реєстрації прав та їх обтяжень не є дискреційними повноваженнями державного реєстратора, оскільки останній приймає лише одне з рішень щодо державної реєстрації (вчинення реєстрації, відмова в її проведенні, зупинення розгляду) відповідно до встановлених обставин, і не має права розсуду.

Наведеного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 12.12.2019 у справі № 816/2175/16.

Рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності (частина друга статті 26 Закону України від 01.07.2004 № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.09.2018 у справі № 915/127/18.

Про відсутність підстав відступати від цього рішення зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2019 у справі № 802/1340/18-а.

Згідно з частиною четвертою статті 147 ГК України право власності та інші майнові права суб`єкта господарювання захищаються у спосіб, зазначений у статті 20 цього Кодексу.

Пункт 1 частини другої статті 20 ГК України передбачає, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються визнання наявності або відсутності прав.

Згідно із частинами першою, другою статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:

1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;

2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав;

3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв;

4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;

5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав);

6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав;

7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником;

8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 року № 553), далі - Порядок.

Порядок визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Відповідно до пункту 41 Порядку (у редакції чинній на дату проведення реєстраційних дій), для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подаються: 1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; 2) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 3) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси; 4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність); 5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності).

За повідомленням Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради (лист від 18.02.2020 № 201/08.01-20) спірному об`єкту нерухомого майна (автостоянці) Виконавчим комітетом Сумської міської ради адреса не присвоювалась.

Суд дійшов висновку, що державна реєстрація прав на об`єкт нерухомого майна (запис про право власності, індексний номер: 28583025) за Сумською обласною організацією всеукраїнської спілки автомобілістів здійснена з порушенням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та всупереч Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 року № 553), оскільки проведена на підставі документів, що не відповідають закону, а також за відсутності документа, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

Твердження представника першого та третього відповідачів стосовного того, що Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 03 лютого 2016 у справі № 920/519/15 встановлено факт виникнення права власності СОО Всеукраїнської спілки автомобілістів на новостворене нерухоме майно, що підтверджується копіями Акту Державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту - Відкритої платної автостоянки №4 "Псел" від 09.07.1987 спростовуються наступним.

Сумська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів звернулась до Господарського суду Сумської області із самостійними позовними вимогами у межах справи № 920/519/15, відповідно до якої просила суд, в тому числі зобов`язати ДП «Паркінг» КОРП «Дрібнооптовий» СМР повернути майновий комплекс Всеукраїнської спілки автомобілістів № 4 «Псьол», м. Суми, проспект ім. М. Лушпи, площею 1,2370 га.

Представник першого та третього відповідачів, зазначаючи про встановлення вищезгаданою постановою апеляційної інстанції факту виникнення права власності СОО Всеукраїнської спілки автомобілістів на новостворене нерухоме майно - Відкритої платної автостоянки №4 "Псел", посилається фактично на описову частину цієї постанови, де суд апеляційної інстанції викладає доводи та позицію третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору - Сумської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів (першого відповідача у даній справі), а не на висновки Харківського апеляційного господарського суду, викладені у мотивувальній частині.

В той же час, судом апеляційної інстанції у постанові від 03.02.2016 у справі № 920/519/15 наведено наступний висновок, що заявником - Сумською обласною організацією Всеукраїнської спілки автомобілістів (першого відповідача у даній справі) "не обгрунтовано факту втрати ним документів, які засвідчують його право власності, навпаки з матеріалів справи вбачається відсутність документів, у будь-який час належним чином оформлених, які б підтверджували його право власності на об`єкти нерухомого майна, розташовані на спірних земельних ділянках".

Згідно частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Частиною третьою статті 331 ЦК України визначено, що до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва після проведення державної реєстрації права власності на нього відповідно до закону.

Зазначені висновки суду апеляційної інстанції та положення законодавства спростовують позицію першого та третього відповідачів щодо наявності у першого відповідача належним чином оформлених документів, які б підтверджували його право власності на вже існуючий введений в експлуатацію об`єкт нерухомого майна та були належними підставами для проведення державної реєстрації за Сумською обласною організацією всеукраїнської спілки автомобілістів (вул. Герасима Кондратьєва, буд. 98, кв. 4, м. Суми, 40000, ідентифікаційний код 23826116) права власності на об`єкт нерухомого майна автостоянка № 4 «Псел», адреса: м. Суми, проспект Лушпи Михайла, будинок б/№, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

Відповідно до частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відповідно до статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Проте, документів, які б підтверджували прийняття в експлуатацію спірної автостоянки у встановлений законодавством спосіб або інших документів, що відповідно до законодавства мають бути подані на підтвердження підстав для реєстрації права власності державним реєстратором, першим відповідачем останньому не було надано.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державним реєстратором повинно було бути відмовлено у державній реєстрації Сумській обласній організації Всеукраїнської спілки автомобілістів, оскільки подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції чинній на момент укладання Акту приймання-передачі майна від 04.12.2018 на виконання п. 9 Договору Надання послуг з введення в експлуатацію, реєстрації об`єктів незавершеного будівництва та продажу речових прав на них від 13.03.2015) державна реєстрація проводиться на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

Аналогічна норма міститься в пункті 1 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції чинній на момент реєстрації права), відповідно до якої державна реєстрація права власності та інших речових прав, проводиться на підставі, зокрема, укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.

Відповідно до статті 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Як встановлено судом, перший та третій відповідачі, уклавши у простій письмовій формі Договір від 13.03.2015 про надання послуг з введення в експлуатацію, реєстрації об`єктів незавершеного будівництва та продажу речових прав на них не дотримались нотаріальної форми укладення договору та не здійснили державної реєстрації відповідного правочину.

Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, відповідно до яких зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно із роз`ясненнями, наданими у п. 8 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. У зв`язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205 - 210, 640 ЦК України тощо). Згідно із статтями 210 та 640 ЦК України не є вчиненим правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації.

Таким чином, Договір про надання послуг з введення в експлуатацію, реєстрації об`єктів незавершеного будівництва та продажу речових прав на них, укладений 13.03.2015 між першим відповідачем - Сумською обласною організацією всеукраїнської спілки автомобілістів та третім відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "НВП "Геоінформаційні технології" є неукладеним й не породжує будь-яких правових наслідків.

У зв`язку з наведеним суд дійшов висновку, що рішення про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна автостоянка № 4 «Псел», адреса: м. Суми, проспект Лушпи Михайла, будинок б/№, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, за Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Геоінформаційні технології», індексний номер: 44513577 від 10.12.2018 15:24:35 державного реєстратора КП Центр реєстрації майнових прав» Лебединської районної ради Недведської О.А., підставою якого є Акт приймання-передачі майна від 04.12.2018 на виконання вищезазначеного договору від 13.03.2015, є протиправним та відповідний запис підлягає скасуванню.

У подальшому ТОВ «НВП «Геоінформаційні технології» здійснено дії щодо відчуження цього ж об`єкту нерухомого майна (реєстраційний номер: 101) Приватному виробничо-комерційному малому підприємству «АГРО» (номер запису про право власності: 29482964) на підставі договору купівлі-продажу від 14.12.2018, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Бурбикою Т.А. (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 44626098 від 14.12.2018).

Враховуючи обґрунтовану вище незаконність первинної державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, позивач при зверненні до суду з даним позовом вважав, що законні підставі для укладення наступних договорів щодо розпорядження цим майном, визначені цивільним законодавством, були відсутні, оскільки згідно ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

А тому, при зверненні до суду з позовом Сумська міська рада вважала, що оскаржувані реєстраційні дії порушують права та охоронювані законом інтереси позивача, оскільки стосуються реєстрації майна на земельній ділянці комунальної власності.

З даним твердженням позивача погоджується суд, задовольняючи позовні вимоги, враховуючи, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (частина друга статті 152 Земельного кодексу України).

На відміну від рухомих речей, нерухомість має безпосередній та нерозривний фізичний та правовий зв`язок із земельною ділянкою, на якій вона розташована. У силу особливого правового статусу нерухомого майна чинне земельне законодавство передбачає і особливий пріоритетний порядок набуття законним власником нерухомості речового права на земельну ділянку, зокрема: автоматичний перехід речового права на землю (стаття 120 Земельного кодексу України), отримання земельної ділянки у власність поза конкурсом (частина друга статті 134 Земельного кодексу України) тощо.

Протиправна реєстрація нерухомого майна встановлює правовий зв`язок між майном, державна реєстрація якого є предметом спору у справі та належною Сумській міській раді земельною ділянкою, відтак безпосередньо впливає на обсяг прав та обов`язків останньої та зачіпає її інтереси, як власника земельної ділянки, на якій це майно розташоване.

Близька за змістом правова позиція висловлена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду в постанові від 21.09.2018 у справі № 909/68/18 (пп. 15-16).

Статтею 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту, в даному випадку об`єктом захисту є порушене, невизнане та оспорюване право власності територіальної громади м. Суми на нерухоме майно (земельну ділянку), що пов`язано із позбавленням власника можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково та призводить до невизначеності у праві, що спричинено незаконністю первинної реєстрації майна.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами в розуміння статтей 76-79 ГПК України, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі з урахуванням вищевикладеного.

Частиною третьою статті 2 ГПК України визначено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; обов`язковість судового рішення; розумність строків розгляду справи судом; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до частини першої, третьої статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частин першої, третьої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною першою статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до статті 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. (стаття 79 ГПК України).

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 236 ГПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент на підтримку кожної підстави. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами у справі, аргументи сторін та надана їм правова оцінка. Стосовно інших доводів сторін, які детально не зазначені в рішенні, то вони не підлягають врахуванню, оскільки суперечать встановленим судом фактичним обставинам справи та не стосуються предмета доказування по даній справі.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно частини дев`ятої зазначеної правової норми у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Відповідно до вимог частини дев`ятої статті 129 ГПК України, враховуючи, що спір фактично виник внаслідок неправильних дій першого та третього відповідачів, на них покладається відшкодування витрат позивача зі сплати судового збору в сумі 8 408,00 грн (по 4 204,00 грн з кожного).

Керуючись статтями 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати запис про право власності (номер запису: 28583025) за Сумською обласною організацією всеукраїнської спілки автомобілістів (вул. Герасима Кондратьєва, буд. 98, кв. 4, м. Суми, 40000, ідентифікаційний код 23826116) на об`єкт нерухомого майна автостоянка № 4 «Псел», адреса: м. Суми, проспект Лушпи Михайла, будинок б/№, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

3. Визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 43722248 від 27.10.2018 10:15:59 здійснене державним реєстратором Комунального підприємства «Центр реєстрації майнових прав» Лебединської районної ради Недведською Олесею Алєйзівною (вул. Сумська, буд. 12, м. Лебедин, Сумська область, 42200).

4. Визнати протиправним та скасувати запис про право власності (номер запису: 29355516) за Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Геоінформаційні технології» (вул. Жовтнева, буд. 10, с. Ямне, Великописарівський район, Сумська область, 42807, ідентифікаційний код 36524025) на об`єкт нерухомого майна автостоянка № 4 «Псел», адреса: м. Суми, проспект Лушпи Михайла, будинок б/№, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

5. Визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 44513577 від 10.12.2018 15:24:35 здійснене державним реєстратором Комунального підприємства «Центр реєстрації майнових прав» Лебединської районної ради Недведською Олесею Алєйзівною (вул. Сумська, буд. 12, м. Лебедин, Сумська область, 42200).

6. Стягнути з Сумської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів (вул. Герасима Кондратьєва, буд. 98, кв. 4, м. Суми, 40000, ідентифікаційний код 23826116) на користь Сумської міської ради (м-н Незалежності, буд. 2, м. Суми, 40030, ідентифікаційний код 23823253) в особі Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради (40009, м. Суми, вул. Садова, буд. 33, ідентифікаційний код 40456009) відшкодування витрат по сплаті судового збору в сумі 4 204,00 грн (чотири тисячі двісті чотири гривні 00 коп.).

7. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Геоінформаційні технології» (вул. Жовтнева, буд. 10, с. Ямне, Великописарівський район, Сумська область, 42807, ідентифікаційний код 36524025) на користь Сумської міської ради (м-н Незалежності, буд. 2, м. Суми, 40030, ідентифікаційний код 23823253) в особі Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради (40009, м. Суми, вул. Садова, буд. 33, ідентифікаційний код 40456009) відшкодування витрат по сплаті судового збору в сумі 4 204,00 грн (чотири тисячі двісті чотири гривні 00 коп.).

8. Відати накази після набрання рішенням законної сили.

Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256, 257 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 29 січня 2021 року.

Суддя Ю.А. Джепа