ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"25" січня 2021 р. Cправа № 902/1038/20

Господарський суд Вінницької області у складу судді Маслія І.В., при секретарі судового засідання Шушковій А.П.,

За участю представників:

позивача Тимощука Є.С. ордер серія АВ №1008375 від 27.10.2020;

відповідача Ременюк К.В. сільський голова, виписка з ЄДР від 19.11.2015

відповідача 2 не з`явився;

третьої особи не з`явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Ободівська" (вул. Дружби, буд. 43, с. Ободівка, Тростянецький р-н, Вінницька обл., 24353)

до: Ободівської сільської ради (вул. Ватутіна, буд. 8, с. Ободівка, Тростянецький р-н, Вінницька обл., 24353)

про витребовування майна та стягнення 294 000 грн втраченої вигоди

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Ободівська" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до Ободівської сільської ради про витребування майна та стягнення 294000,00 грн втраченої вигоди.

Ухвалою від 26.10.2020 відкрито провадження у справі № 902/1038/20 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 19.11.2020.

19.11.2020 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позову заперечує з підстав у ньому викладених.

Ухвалою суду від 19.11.2020 відкладено підготовче засідання на 10.12.2020 та встановив учасникам справи строк для вчинення процесуальних дій до 10.12.2020.

10.12.2020 від позивача та відповідача надійшли клопотання про долучення до матеріалів справи документів.

У судовому засідання 10.12.2020 з`явились представники сторін та просили суд надати їм додатковий строк для мирного врегулювання питання щодо передачі спірного майна.

Суд протокольною ухвалою постановив продовжити строк підготовчого провадження у справі на 30 днів та відкласти підготовче засідання на 12.01.2021.

11.01.2021 від представника позивача надійшли заява про проведення судового засідання без його участі та заява про відмову від частини позовних вимог до якої додано акт приймання-передачі.

Ухвалою від 12.01.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу для судового розгляду по суті на 25.01.2021.

На визначену судом дату 25.01.2021 з`явились представники сторін.

В судовому засіданні представником позивача підтримано заяву про відмову від позовних вимог в частині витребування майна, іншу частину позовних вимог про стягнення 294000,00 грн втраченої вигоди просить задовольнити.

Крім того, представником позивача заявлено усне клопотання про стягнення з відповідача витрат на сплату судового збору та 10000,00 грн витрат на правничу допомогу, та зазначив, що докази понесення витрат на правничу допомогу будуть подані суду протягом 5 днів з дня прийняття рішення.

Представник відповідача в судовому засіданні стосовно відмови позивача від позовних вимог в частині витребування майна не заперечив, щодо стягнення 294000,00 грн втраченої вигоди заперечив та просив відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 25.01.2021 судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

09.12.2015 року Ободівська сільська рада в особі сільського голови Ременюка К.В. звернулась до ТОВ Агрофірма Ободівська з клопотанням вих. №275 з метою покращення екологічного стану території Ободівської громади, вирішення соціально-побутових потреб місцевого населення та розвитку комунального господарства Ободівка Комун Сервіс передати сільськогосподарську техніку та обладнання: колісний трактор МТЗ-80. тракторний причіп, плуг, сівалка, культиватор.

На підставі акту прийому-передачі основних засобів від 25.12.2015 р. ТОВ АФ Ободівська (надалі позивач) в особі директора Черниченка В.І. передано, а Ободівською сільською радою (надалі відповідач) в особі сільського голови Ременюка К.В. прийнято трактор колісний МТЗ-80 та причіп тракторний.

22.07.2019 р. листом з вихідним №120 позивач звернувся до відповідача з вимогою повернути трактор колісний МТЗ-80 та причіп тракторний отриманий згідно акту прийому-передачі основних засобів від 25.12.2015 року, в зв`язку з закінченням терміну дії договору оренди.

Ободівська сільська рада листом № 401 від 30.07.2019 запросила надати до сільської ради оригінали акту приймання - передачі основних засобів та договору оренди основних засобів від 25.12.2015.

Позивач листом від 12.08.2019 № 302 повідомив, що «в ТОВ «Агрофірма «Ободівська» знаходяться лише наші оригінали договору оренди основних засобів та акту приймання-передачі від 25.12.2015. Тому надаємо копію акту приймання-передачі. В разі неповернення основних засобів змушені будемо звернутись в правоохоронні органи, для чого нам необхідно буде пред`явити вищевказані оригінали документів.»

Позивач листом № 284 від 28.04.2020 звернувся до відповідача з вимогою про повернення належної ТОВ «Агрофірма «Ободівська» техніки в належному стані до 15.05.2020 р. До даного листа додано оригінал акту приймання-передачі.

Ободівська сільська рада листом від 23.06.2020 вих. № 260 у відповідь на запит адвоката про повернення сільгосптехніки запросила надати інформацію, а саме; 1) копію договору про передачу основних засобів; 2) довідку про балансову вартість; 3) свідоцтво про реєстрацію основних транспортних засобів; 4) ідентифікаційні дані транспортних засобів (номера шасі).

Листом від 13.07.2020 за вих. № 292 у відповідь на адвокатський запит №193 від 07.07.2020 Ободівська сільська рада повідомила, що готова в будь-який момент повернути вищевказане майно ТОВ «Агрофірма «Ободівська» при наданні підтверджуючих документів про право власності або право користування майном ТОВ «Агрофірма «Ободівська».

Листом від 13.08.2020 позивач вимагав від відповідача в триденний термін повернути трактор та причіп в технічно справному вигляді. Зауваживши, що затримка у поверненні основних засобів спричиняє матеріальні втрати ТОВ «Агрофірма «Ободівська» відшкодування яких буде в подальшому покладено на винну сторону.

Як зазначено позивачем в позовній заяві не зважаючи на неодноразові спроби повернути майно, Ободівською сільською радою протиправно вчиняються дії по його утриманню, що, в свою чергу, спричиняють упущення вигоди, яку б реально було б отримати маючи в розпорядженні трактор колісний. Однак, реальних дій щодо повернення майна відповідачем так і не вчинялось.

За домовленістю між позивачем та відповідачем щодо користування трактором колісним МТЗ-80 та причепом тракторним не узгоджувався строк та ціна за користування таким майном, а тому, в розумінні ч.2 ст. 763 Цивільного кодексу України, витребуване майно мало бути повернуте власнику у разі його односторонньої відмови від договору в будь-який час після письмового попередження про це Ободівську сільську раду за один місяць.

Оскільки, після 22.07.2019 року негайно і протягом місяця відповідачем не повернуто майно - трактор колісний МТЗ-80 з причепом тракторним, позивач вважає, що Ободівська сільська рада після цієї дати незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

З огляду на вищевикладене позивач звернувся до суду з вимогою захистити права власника майна шляхом витребування трактору колісного - МТЗ- 80 та причепу тракторного, який незаконно утримується Ободівською сільською радою.

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечує викладені у позовній заяві обставини та зазначає, що 13.07.2020 було повідомлено позивача про готовність в будь-який момент повернути майно. Очевидно, шо процедура повернення майна має відбуватися за взаємної згоди, але взаємної згоди на день подання позовної заяви досягнуто не було.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, на підставі Акту приймання-передачі основних засобів від 30.12.2020 відповідач передав а позивач прийняв Трактор колісний МТЗ-80 та причіп тракторний.

З огляду на викладене, як зазначалось вище, позивачем подано до суду заяву про відмову від позову в частині позовних вимог про витребування майна.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Тому, суд дійшов висновку про закриття провадження у даній справі в частині позовних вимоги про витребування майна на підставі п. 4 ч. 1 ст. 231 ГПК України, оскільки відповідач відмовився від позовних вимог в цій частині.

Крім позовної вимоги про витребування майна позивачем в позовній заяві заявлено вимогу про стягнення з відповідача 294000,00 грн втраченої вигоди.

Дана вимога обґрунтована наступним.

Як зазначено позивачем в позовній заяві лист з вимогою про повернення основних засобів був направлений відповідачу у зв`язку з потребою передати зазначений трактор колісний в оренду та досягнутими попередніми домовленостями щодо нього.

Позивач очікуючи повернення з боку відповідача колісного трактору, про який йде мова у вимозі від 22.07.2019 р., тому 31.07.2019 р. позивач як Орендодавець уклав з ТОВ Агроподілля (Орендар) договір №10819 оренди трактору.

Згідно п.1.1. Договору Орендодавець на підставі цього договору та згідно акту прийому-передачі передає в строкове платне користування колісний трактор МТЗ - 80, 1988 року випуску, державний номер НОМЕР_1 орендарю в оренду строком на 3 роки починаючи з 01.08.2019 р. закінчуючи 01.08.2022 р.

Умовами п.3.1. Договору встановлено, що орендна плата є платежем, який орендар сплачує орендодавцю безпосередньо за користування трактором, щомісячно, в розмірі - 21000,00 грн.

Не повернення відповідачем майна, на думку позивача стало причиною упущення вигоди, яку б реально було б отримати маючи в розпорядженні трактор колісний, а саме на підставі вище зазначеного договору позивач з 01.08.2019 р. по 01.10.2020 р., мав отримувати щомісячно орендну плату в розмірі 21000,00 грн, що дорівнює 294 000,00 грн. (14 місяців х 21 000 грн.=294 000,00 грн.).

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечує заявлену до стягнення упущену вигоду, а саме зазначає, що позовна заява не містить достатнього обґрунтування наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями Ободівської сільської ради в особі її голови та збитками, які, на думку позивача, він зазнав у зв`язку з неотриманням очікуваної суми орендної плати від орендаря внаслідок неможливості надати в оренду колісний трактор, який протиправно відповідач не повернув.

Відповідач вважає, що позивач не вжив достатніх заходів, щоб запобігти виникненню збитків чи зменшити їх, а саме позивач не повідомив Ободівську сільську раду про необхідність передачі трактора орендарю, пропозицію відповідача про готовність передати основні засоби залишив без реагування.

31 липня 2019 року, укладаючи договір оренди трактора, позивач був обізнаний про тимчасове позбавлення його прав володіння та користування відповідним майном, тобто у питанні можливості передачі трактора в оренду у строк, передбачений цим договором, діяв на власний ризик.

Більше того, позивач звертаючись до Ободівської сільської ради 22.07.2019, 12.08.2019, 13.08.2020 з вимогами повернути основні засоби, не повідомив відповідача про те, що несе збитки у виді втраченої вигоди, внаслідок невиконання ним договору оренди.

Лише в претензії від 15.09.2020 зазначив, що ТОВ «Агрофірма «Ободівська» уклала правочин - Договір, взявши зобов`язання, і очікувала отримати вигоду у грошовому еквіваленті за результатами виконання сторонами договору своїх зобов`язань. Та пропонував в добровільному порядку відшкодувати втрачену вигоду за період дії договору з 01.08.2019 по 01.09.2020.

З огляду на викладене відповідач вважає, що однією із причин неодержання очікуваних доходів є недбала поведінка позивача.

Крім того, відповідач зазначає що договір оренди трактора укладений сторонами не з метою його виконання, а з метою заявлення вимог до Ободівської сільської ради про стягнення втраченої вигоди.

Позивач в позовній заяві не навів жодного доказу в підтвердження неможливості на виконання договору оренди надати ТОВ «Агроподілля» інший такий же трактор до вирішення питання повернення трактора від відповідача.

Що, на думку відповідача підтверджує, недбалу поведінку позивача щодо очікування доходів. Цим пояснюється і відсутність претензій ТОВ «Агроподілля» до ТОВ «Агрофірма «Ободівська» з приводу ненадання в оренду трактора.

З врахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу Українигосподарські зобов`язання можуть виникати: з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Як вбачається з матеріалів справи між сторонами укладено договір позички в спрощений спосіб.

Відповідно до ст. 827 Цивільного кодексу України за договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або зобов`язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку. Користування річчю вважається безоплатним, якщо сторони прямо домовилися про це або якщо це випливає із суті відносин між ними. До договору позички застосовуються положення глави 58 цього Кодексу.

Згідно ст. 831 Цивільного кодексу України якщо сторони не встановили строку користування річчю, він визначається відповідно до мети користування нею.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Застосування господарських санкцій до суб`єкта, який порушив зобов`язання, не звільняє цього суб`єкта від обов`язку виконати зобов`язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов`язання. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

У відповідності до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст.763 Цивільного кодексу України якщо строк найму не встановлений, договір найму вважається укладеним на невизначений строк. Кожна із сторін договору найму, укладеного на невизначений строк, може відмовитися від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць, а у разі найму нерухомого майна - за три місяці.

Згідно з ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ст.599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В обґрунтування стягнення з відповідача 294000,00 грн упущеної вигоди позивачем зазначається, що внаслідок не повернення відповідачем трактору колісного МТЗ-80 після вимоги №120 від 22.07.2019 позивач не зміг передати даний трактор в оренду відповідно до договору від 31.07.2019, у зв`язку з чим втратив можливість отримання щомісячної орендної плати в розмірі 21000,00 грн, що дорівнює 294 000,00 грн. (14 місяців х 21 000 грн.=294 000,00 грн.).

Статтею 836 Цивільного кодексу України визначено правові наслідки неповернення речі після закінчення строку користування нею, а саме якщо після припинення договору користувач не повертає річ, позичкодавець має право вимагати її примусового повернення, а також відшкодування завданих збитків.

Збитками визначаються втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права, а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України).

Згідно зі ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Так, позивачу потрібно довести факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками.

При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобов`язань для підприємства. Тоді як відповідачу потрібно довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу.

Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідною є наявність усіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправна поведінка; збитки; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданими збитками; вина.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Аналогічна правова позиція Верховного Суду України, викладеною в постанові від 20.12.2010 р. у справі № 06/113-38.

Збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів як учасника певних суспільних відносин і яке виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати.

Статтею 22 Цивільного кодексу України визначено поняття збитків, яке поділяється на дві частини (види): реальні збитки і упущена вигода.

Відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності особи; шкідливого результату такої поведінки (збитків), наявності та розміру понесених збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляду відшкодування збитків не наступає.

При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Отже, для правильного вирішення спорів, пов`язаних з відшкодуванням шкоди, важливе значення має розподіл між сторонами обов`язку доказування, тобто визначення, які юридичні факти повинен довести позивач або відповідач.

Виходячи з цього, позивач повинен довести факт спричинення збитків, обґрунтувати їх розмір, довести безпосередній причинний зв`язок між правопорушенням та заподіянням збитків і розмір відшкодування. Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою потерпілої сторони.

Враховуючи припис частини четвертої статті 623 Цивільного кодексу України, на кредитора покладений обов`язок довести розмір збитків, заподіяних йому порушенням зобов`язання. При цьому кредитор повинен не тільки точно підрахувати розмір збитків, але й підтвердити їх документально. При визначенні розміру упущеної вигоди мають враховуватися тільки ті точні дані, які безспірно підтверджують реальну можливість отримання грошових сум або інших цінностей, якби зобов`язання було виконано боржником належним чином.

Крім того, законодавець встановлює, що при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Тобто, доказуючи наявність упущеної вигоди, кредитор має довести факти вжиття певних заходів щодо одержання таких доходів. Якщо неодержання кредитором очікуваних доходів є наслідком недбалої поведінки самого кредитора, така упущена вигода не підлягатиме відшкодуванню. Отже, підставою для відшкодування упущеної вигоди є протиправні дії, які мали наслідком неотримання позивачем доходу, на який він розраховував.

Вказана правова позиція взаємоузгоджується із правовою позицією Верховного Суду у постанові від 25.06.2019 у справі № 910/422/18.

Як передбачено ч. 4 ст. 623 ЦК України, при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини та встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди.

Важливим елементом доказування наявності неодержаних доходів (упущеної вигоди) є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої особи. Слід довести, що протиправна поведінка, дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - наслідком такої протиправної поведінки.

Неодержаний дохід (упущена вигода) - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення. Якщо ж кредитор не вжив достатніх заходів, щоб запобігти виникненню збитків чи зменшити їх, шкода з боржника не стягується.

Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов`язків. При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання.

Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є підставою для його стягнення.

Крім того, при обрахуванні розміру упущеної вигоди мають враховуватися тільки ті точні дані, які безспірно підтверджують реальну можливість отримання грошових сум, або інших цінностей, якби права позивача не були порушені. Нічим не підтверджені розрахунки про можливі доходи до уваги братися не можуть. Розмір упущеної вигоди повинен визначатися з урахуванням часу, протягом якого тривали протиправні дії відповідача, розумних витрат на отримання доходів, які позивач поніс би, якби не відбулося порушення права.

Позивач, вимагаючи відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, повинен довести, що за звичайних обставин він мав реальні підстави розраховувати на одержання певного доходу, при цьому, протиправні дії відповідача є причиною, а збитки, які виникли, - наслідком такої протиправної поведінки.

Суд зазначає, що саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони.

В той же час у розрізі даного спору суд доходить висновку про відсутність підстав для встановлення вини відповідача в частині порушення строків повернення трактору колісного МТЗ-80 за актом прийому-передачі основних засобів (спрощений договір), оскільки даний акт не містить строку повернення основних засобів. 31 липня 2019 року, укладаючи договір оренди трактора, позивач був обізнаний про тимчасове позбавлення його прав володіння та користування відповідним майном, тобто у питанні можливості передачі трактора в оренду у строк, передбачений цим договором, діяв на власний ризик. Більше того, позивач звертаючись до Ободівської сільської ради 22.07.2019, 12.08.2019, 13.08.2020 з вимогами повернути основні засоби, не повідомив відповідача про те, що несе збитки у виді втраченої вигоди, внаслідок невиконання ним договору оренди.

Крім того, в матеріалах справи (а.с.23) міститься копія листа № 284 від 28.04.2020 в якому встановлено строк поверонення трактора та причепа до 15.05.2020 року, з оригіналом акту приймання-передачі, разом з тим будь якого доказу про направлення даного листа відповідачу чи доказів його отримання, матеріали справи не містять, а тому суд не приймає його як доказ.

Лише в претензії від 15.09.2020 зазначив, що ТОВ «Агрофірма «Ободівська» уклала правочин - Договір, взявши зобов`язання, і очікувала отримати вигоду у грошовому еквіваленті за результатами виконання сторонами договору своїх зобов`язань. Та пропонував в добровільному порядку відшкодувати втрачену вигоду за період дії договору з 01.08.2019 по 01.09.2020.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивач не вжив достатніх заходів, щоб запобігти виникненню збитків чи зменшити їх.

Слід також зазначити, що позивачем не доведено складу цивільного правопорушення як необхідної умови для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, завданих невиконанням відповідачем зобов`язань, оскільки позивачем не доведено об`єктивну та суб`єктивну сторони спричинених відповідачем збитків, факт понесення збитків, причинно-наслідковий зв`язок між діями та понесеними позивачем збитками у розмірі 294000,00 грн. Крім того, як вбачається з Акту приймання-передачі основних засобів від 30.12.2020 трактор колісний МТЗ-80 який переданий відповідачем позивачу технічно-несправний, а тому передача його в оренду в даному стані була б не можлива.

Крім того, згідно бухгалтерської довідки (а.с. 19) балансова вартість трактора становить 50133,35 грн, що на переконання суду встановлювати орендну плату в розмірі 21000,00 грн в місяць недоцільно.

Врахувавши наведені законодавчі приписи, встановивши, що позивачем не доведено наявності складу цивільного правопорушення як необхідної умови застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, суд доходить висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог та відмову у задоволенні позову в частині стягнення втраченої вигоди.

За таких обставин, позов підлягає задоволенню судом частково.

В зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог витрати по сплаті судового збору, в частині закриття провадження у справі покладаються судом на відповідача відповідно до ч. 3 ст. 130 ГПК України, а в іншій частині у зв`язку із відмовою в позові, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 130, 232, 233, 236-238, 240-242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Прийняти відмову позивача від позову у частині витребування у відповідача трактора колісного МТЗ-80 та причепу тракторного, що передавались за актом приймання-передачі від 25.12.2015 року.

2. Провадження у цій частині закрити.

3. В позові щодо стягнення з Ободівської сільської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Ободівська» 294000,00 грн. збитків відмовити.

4. Стягнути з Ободівської сільської ради (вул. Ватутіна, буд. 8, с. Ободівка, Тростянецький р-н, Вінницька обл., 24353, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Ободівська" (вул. Дружби, буд. 43, с. Ободівка, Тростянецький р-н, Вінницька обл., 24353, ) 2102,00 грн. - витрат пов`язаних із сплатою судового збору.

5. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

6. Копію рішення направити сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).

Апеляційна скарга подається у порядку, визначеному ст.ст. 256, 257 ГПК України та п.17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено 04 лютого 2021 р.

Суддя Маслій І.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Дружби, буд. 43, с. Ободівка, Тростянецький р-н, Вінницька обл., 24353)

3 - відповідачу (вул. Ватутіна, буд. 8, с. Ободівка, Тростянецький р-н, Вінницька обл., 24353)