ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"25" січня 2021 р. Справа № 911/2220/20

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Консент Капітал Менеджмент" про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення з позивача судових витрат

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Омокс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Консент Капітал Менеджмент"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансово-кредитна група "Чайка", Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРГАЗ"

про визнання недійсним рішення загальних зборів та скасування призначення складу ліквідаційної комісії

за участю представників:

від позивача: Годзула В.Ф. (самопредставництво)

від відповідача: Бєлкін Л.М. (довіреність б/н від 20.02.2020)

встановив:

03.08.2020 до Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Омокс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Консент Капітал Менеджмент" про визнання недійсним рішення загальних зборів та скасування призначення складу ліквідаційної комісії.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 31.08.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №911/2220/20 в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.12.2020 у справі №911/2220/20 заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Омокс" про залишення позову без розгляду задоволено частково, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Омокс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Консент Капітал Менеджмент" залишено без розгляду, у задоволенні заяви в частині повернення судового збору відмовлено.

23.12.2020 через канцелярію Господарського суду Київської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Консент Капітал Менеджмент" надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення з позивача судових витрат, відповідно до якої відповідач, керуючись, зокрема, ч. 5 ст. 130, ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, просив постановити додаткову ухвалу шодо вирішення питання про стягнення з позивача судових витрат - 32 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування вказаної вище заяви відповідач зауважив на необгрунтованих діях позивача, що вимагали від відповідача витрат на професійну правничу допомогу.

Так, в розрізі необгрунтованості дій позивача відповідач зазначив, що на момент прийняття спірного рішення Товариство з обмеженою відповідальністю "Омокс" не було учасником господарського товариства, як наслідок поданий ним позов не міг бути задоволений, оскільки у позивача був відсутній інтерес, який піблягає захисту шляхом оскарження рішення зборів, а вказаний підхід відповідає ч. 1 ст. 2 ГПК України, згідно якої у господарських процесах підлягають захисту порушені права позивачів.

Отже, посилаючись на викладену у постанові Верховного Суду від 26.02.2020 у справі №910/8091/17 правову позицію, відповідач зазначив, що позов про визнання недійсними зборів учасників товариства, заявлений позивачем, який не є учасником товариства, задоволенню не підлягає.

Також, посилаючись на викладену у постанові Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2020 у справі №911/2681/19 правову позицію, відповідач вказав, що позивач, як особа, яка законом позбавлена права впливу на діяльність компанії з управління активами, позбавлена права і на позов про визнання недійсними рішень, прийнятих органами управління такої компанії.

В розрізі посилання на вказану вище правову позицію відповідач зауважив, що відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України усі вказані обставини необгрунтованих дій позивача не потребують доказування у судових засіданнях і можуть бути встановлені без розгляду справи по суті.

Обгрунтовуючи розмір витрат на правничу допомогу, відповідач вказав на ряд господарських справ, в яких визнано та погоджено як вартість роботи адвоката відповідного рівня, так і варість роботи адвоката Бєлкіна Л.М., який здійснював предстаництво відповідача у даній справі, та який має вчений ступінь, є визнаним авторитетним спеціалістом веред учасників фондового ринку.

До вказаної заяви відповідачем додано, зокрема, копії: договору про надання професійної правничої допомоги від 01.07.2019 та додаткової угоди №7 до неї від 07.09.2020, акта приймання-передачі наданих послуг з професійної правничої допомоги від 19.12.2020, а також копію переліку наукових статтей ОСОБА_1 щодо правозастосування на фондовому ринку.

Ухвалою Господарського Київської області від 28.12.2020 у справі №911/2220/20 прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Консент Капітал Менеджмент" про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення з позивача судових витрат, розгляд заяви призначити на 25.01.2021.

21.01.2021 через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката. Відповідно до вказаного клопотання позивач зауважив, що вказані у акті приймання-передачі наданих послуг з професійної правничої допомоги від 19.12.2020 послуги з підготовки додаткових пояснень не відпоідають критеріям необхідності та розумності, а послагу на суму 15 600,00 грн не була вказана у попередньому орієнтованому розрахунку витрат відповідача.

Також позивач зауважив, що заявлена до відшкодування сума витрат у розмірі 32 000,00 грн є неспівмірно нижчою, аніж вказана в орієнтовному розрахунку сума - 156 000,00 грн, що є підставою для відмови у стягненні таких витрат згідно ч. 7 ст. 129 ГПК України.

З огляду на те, що заявлені відповідачем витрати є необгрунтованими, надмірними, не відповідають критерію необхідності, розумності та співмірності, позивач прочить відмовити відповідачу в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача судових витрат.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Консент Капітал Менеджмент" про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення з позивача судових витрат, суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні з огляду на таке.

Приписами ч. 1 ст. 123, ч.ч. 5, 6 ст. 130, ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

У разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 цього Кодексу.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Так, з системного аналізу вказаних вище приписів, у тому числі ч. 5 ст. 130 ГПК України, слідує, що для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу необхідно довести, а суду - встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи, та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно, пред`явивши позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Південно-Західного апеляційнного господарського суду від 26.11.2018 у справі №915/1061/17.

Однак, відповідачем не аргументовано та доказово не підтверджено необґрунтованості дій позивача під час розгляду справи №911/2220/20, тоді як посилання відповідача на необгрунтоване пред`явлення позову з огляду на відсутність у позивача порушеного права не свідчить про необґрунтовані дії позивача, позаяк звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст. ст. 55, 124 Конституції України, та безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову, а наявність/відсутність порушеного права особи, яка звернулась до суду з позовом, суд повинен встановити під час розгляду справи по суті та з`ясування фактичних обставин справи.

Суд звертає увагу відповідача на те, що згідно статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Поряд з тим, відповідно до ч. 3 ст. 42, ст.131 ГПК України у випадку невиконання учасником справи його обов`язків суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом. Заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Як слідує з матеріалів справи №911/2220/20, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Омокс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Консент Капітал Менеджмент" залишено без розгляду ухвалою Господарського суду Київської області від 16.12.2020 з підстав п. 5 ч. 1 ст. 226 ГПК України з огляду на подання позивачем заяви про залишення позову без розгляду, що також не свідчить про необгрунтовані дії позивача, якими не може бути реалізація позивачем наданого процесуальними нормами права на подання відповідного виду заяв.

Також матеріали справи не містять доказів постановлення судом ухвали про застосування до позивача заходів процесуального примусу, як і доказів, що позивач подав завідомо необґрунтований позов, на що суд мав право реагувати ухвалою про залишення позовної заяви без розгляду.

Посилання ж відповідача на правові позиції Верховного Суду та на постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2020 у справі №911/2681/19 з урахуванням ч. 4 ст. 75 ГПК України судом визнаються неспроможними, позаяк вказані судові рішення стосуються з`ясування фактичних обставин справ під час їх розгляду по суті, що не підлягає дослідженню ані при постановленні вказаної ухвали про покладення судових витрат, ані під час залишення позову без розгляду.

За таких обставин, оскільки частина 5 статті 130 ГПК України пов`язує компенсацію витрат відповідача виключно з необґрунтованістю дій позивача при розгляді справи, тоді як відповідачем вказаних підстав не доведено, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Консент Капітал Менеджмент" про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення з позивача судових витрат.

Керуючись ст. ст. 123, 237, 129, 234, 235, 243 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Консент Капітал Менеджмент" про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення з позивача судових витрат відмовити.

Ухвала складена та підписана 08.02.2021, набирає законної сили з моменту її оголошення суддею відповідно до ч. 1 ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена у апеляційному порядку - до Північного апеляційного господарського суду у строки та порядок відповідно до ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.А. Ярема