ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2021 р. м. Київ Справа № 911/2897/19

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Лилака Т.Д. за участю секретаря судового засідання Усик Г.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Керівника Бориспільської місцевої прокуратури (08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Героїв Небесної Сотні, 21) в інтересах держави в особі:

1. Київської обласної державної адміністрації (01196, м. Київ, площа Лесі Українки, 1, код 00022533);

2. Державного підприємства Переяслав-Хмельницького державного агролісгоспу (08454, Київська обл., Переяслав-Хмельницький р-н, с. Циблі, код 31383632) (поштова адреса: Київська область, м. Переяслав-Хмельницький, вул.. Шевченка,13)

до 1. Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації Київської області (08400, Київська обл., м. Переяслав-Хмельницький, вул. Богдана Хмельницького, 53, код 24219983)

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Галатея Плюс» (08400, Київська обл., м. Переяслав-Хмельницький, вул. Богдана Хмельницького, 234, код 36199926)

про визнання недійсним розпорядження та договору оренди земельної ділянки

за участю представників:

прокурор Козачук В.Б;

позивача 1 Пільчевський Ю.В.;

позивача2 не з`явились;

відповідача1 не з`явились.

відповідача 2 Карман Ю.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області звернувся Керівник Бориспільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі: Київської обласної державної адміністрації (позивач-1) та Державного підприємства Переяслав-Хмельницького державного агролісгоспу (позивач-2) з позовом до Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації Київської області (відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Галатея Плюс» (відповідач-2), в якому просить суд:

- визнати недійсним розпорядження Переяслав-Хмельницької райдержадміністрації № 300 від 17.03.2010 р., яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки на умовах оренди ТОВ «Галатея Плюс» для організації риболовецького стану та передано на умовах довгострокової оренди земельну ділянку загальною площею 0,2077 га, розташовану на території Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області;

- визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 21.05.2010 р., укладений між Переяслав-Хмельницькою районною державною адміністрацією Київської області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Галатея Плюс» щодо земельної ділянки загальною площею 0,2077 га, кадастровий номер :02:015:0079 для організації риболовецького стану на території Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що 21.05.2010 р. між Переяслав-Хмельницькою РДА та ТОВ «Галатея Плюс» на підставі розпорядження Переяслав-Хмельницької РДА № 300 від 17.03.2010 р., яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, було укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,2077 га, що розташована на території Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, для організації риболовецького стану. Проте, земельна ділянка з кадастровим номером :02:015:0079 знаходиться (фактично накладається) на землях лісогосподарського призначення, які як на час видачі спірного розпорядження, так і на даний час перебувають у користуванні Державного Агролісгоспу, який дозволу на вилучення з постійного користування підприємства вказаної земельної ділянки з лісового фонду не надавав. Надання земельної ділянки для риболовелького стану відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 122 Земельного кодексу України не відносилось до повноважень районної державної адміністрації. Прокурор стверджує, що розпорядження № 300 від 17.03.2010 прийнято з порушенням ст.ст. 20, 21, 56, 57, 59, 93, 122, 141, 142, 149 Земельного кодексу України та ст. 57 Лісового кодексу України, оскільки передача земельної ділянки в оренду проведена не уповноваженим органом, за відсутності рішення відповідного органу державної влади про вилучення лісових земель, згоди землекористувача, в порушення порядку зміни цільового призначення та надання цих земель у користування ТОВ Галатея Плюс, передача яких заборонена законом. Таким чином, спірне розпорядження підлягає визнанню в судовому порядку недійсним в порядку, визначеному ст.ст. 152, 155 ЗК України, ст.ст. 16, 21, 393 ЦК України. Оскільки спірний договір оренди земельної ділянки від 21.05.2010 р. укладений на підставі незаконного розпорядження, то відповідно до ст.ст. 203, 215 ЦК України він підлягає визнанню недійсним.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 25.11.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 19.12.2019.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.12.2019 р. зупинено провадження у справі № 911/2897/19 за позовом Керівника Бориспільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації та Державного підприємства Переяслав-Хмельницького державного агролісгоспу до Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації Київської області та Товариства з обмеженою відповідальністю Галатея Плюс про визнання недійсним розпорядження та договору оренди земельної ділянки до моменту перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 912/2385/18.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 05.10.2020 поновлено провадження в справі №911/2897/19 та призначено підготовче засідання у справі на 05.11.2020.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 05.11.2020 оголошено перерву у підготовчому засіданні до 03.12.2020 та продовжено строк проведення підготовчого провадження на тридцять днів.

03.12.2020 через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача-1 надійшли письмові пояснення, в яких Київська обласна державна адміністрація просила суд позовні вимоги Керівника Бориспільської місцевої прокуратури задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 03.12.2020 оголошено перерву у підготовчому засіданні до 17.12.2020.

Через канцелярію суду 17.12.2020 представником відповідача 2 було подано відзив на позовну заяву. Відповідач зазначив, що строк для подання відзиву ним пропущено та, посилаючись на ст. 118, 119 Господарського процесуального кодексу України, просив його поновити. Подане клопотання про поновлення пропущеного строку мотивоване тим, що ТОВ «Галатея Плюс» не отримувало копії позовної заяви з додатками та не мало змоги ознайомитись з матеріалами справи у зв`язку з встановленням карантину.

Відповідно до ч. 1 ст. 113 Господарського процесуального кодексу України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Приписами ч. 1 ст. 118 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Господарського процесуального кодексу України

За приписами частин 1 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Дослідивши наведені відповідачем-2 обставини в обґрунтування пропуску процесуального строку для подання відзиву, суд визнає їх поважними, у зв`язку з чим клопотання відповідача-2 про поновлення строку, встановленого ухвалою суду від 25.11.2019 для подання відзиву, підлягає задоволенню.

У відзиві на позов відповідач-2 просить відмовити керівнику Бориспільської місцевої прокуратури у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки за твердженням відповідача-2, Переяслав-Хмельницька РДА, видаючи розпорядження №300 від 17.03.2010, діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, оскільки спірна земельна ділянка площею 0,2077 га розташована в прибережній захисній смузі Канівського водосховища на території Циблівської сільської ради (за межами населеного пункту), не вкрита лісовою рослинністю та не використовуються для потреб лісового господарства.

Також, відповідач-2 вважає, що прокурором неналежним чином підтверджено підстави для представництва та вказує на пропуск прокурором строку для звернення із даним позовом до суду.

17.12.2020 через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача-2 надійшло клопотання про витребування доказів.

Розглянувши подане клопотання суд прийшов до висновку, що у задоволенні даного клопотання слід відмовити, виходячи з такого:

У відповідності до ст. 81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Згідно ч. 2 ст. 81 ГПК України визначено, що у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується;

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу;

5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

У клопотанні відповідач-2 не вказав заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, не надано доказів вжиття таких заходів.

Отже, відповідачу-2 слід відмовити у задоволенні клопотання про витребування доказів, бо воно подано не відповідає вимогам ч. 2 ст. 81 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.12.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 21.01.2021.

У судовому засіданні 21.01.2021 прокурор надав усні пояснення щодо своїх позовних вимог та просив їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві.

Позивач-2 та відповідач-1, які були повідомлені належним чином про дату та час слухання справи, своїх повноважних представників в судове засідання 21.01.2021 не направили.

Відповідач-1, відзив на позовну заяву не надіслав.

Представник позивача-1 позовні вимоги прокурора підтримав, вважає їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Представник відповідача-2 у судовому засіданні надав усні пояснення щодо своїх заперечень проти позову, просив суд відмовити в задоволенні позову повністю з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши вступне слово прокурора, представник відповідача-2 та позивача-1, з`ясувавши обставини, на які посилаються сторони, суд дослідив в порядку статей 209-210 ГПК України докази у справі.

Після закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами суд оголосив про перехід до судових дебатів. Представники сторін виступили з промовами (заключним словом), в яких посилалися на обставини і докази, досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 233 ГПК України, суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

21.01.2021 року, після виходу з нарадчої кімнати, відповідно до ст. 240 ГПК України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення прокурора, представників позивача-1 та відповідача-2, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації (далі Переяслав-Хмельницькою РДА) №647 від 16.06.2009 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення Товариству з обмеженою відповідальністю «Галатея плюс» (далі - ТОВ «Галатея плюс») земельної ділянки орієнтовною площею 0,20 га в довгострокову оренду для організації риболовецького стану на території Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області.

Розпорядженням Переяслав-Хмельницької РДА №300 від 17.03.2010 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано ТОВ «Галатея плюс» на умовах довгострокової оренди земельну ділянку, для організації риболовецького стану загальною площею 0,2077 га, розташовану на території Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області.

Надалі, 21.05.2010 між Переяслав-Хмельницькою РДА, як орендодавцем та ТОВ «Галатея плюс», як орендарем укладено договір оренди землі, відповідно до умов п. 1 якого орендар отримав в строкове платне користування земельну ділянку за рахунок земель загального користування (пісків), яка розташована на території Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, для організації риболовецького стану.

Відповідно до п.п. 2-4 договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,2077га для організації риболовецького стану.

Згідно із рішенням Переяслав-Хмельницької районної ради Київської області від 14.05.2010 №426-38-V «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що надається в оренду ТОВ «Галатея плюс»» нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 6 818,96 грн.

Договір укладено на 49 років, який набирає чинності з часу державної реєстрації.

Пунктами 10-12 договору передбачено, що земельна ділянка передається в оренду для організації риболовецького стану. Цільове призначення земельної ділянки: землі загального користування (піски).

Умови збереження стану об`єкта оренди: за цільовим призначенням.

Договір зареєстрований у Переяслав - Хмельницькому районному відділенні Київської обласної філії центру державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 01.07.2010 за №24.

Згідно з актом приймання-передачі земельної ділянки в оренду від 21.05.2010 земельну ділянку площею 0,2077 га на території Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області передано орендарю ТОВ «Галатея плюс».

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом а ст. 17 Земельного кодексу України (тут і далі у редакції, чинній на момент винесення оскаржуваного розпорядження) встановлено, що до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Частиною 3 ст. 122 Земельного кодексу України встановлено, що районні державні адміністрації на їх території передають земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для:

а) сільськогосподарського використання;

б) ведення водного господарства, крім випадків, передбачених частиною сьомою цієї статті;

в) будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), крім випадків, визначених частиною сьомою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Лісового кодексу України (тут і далі у редакції, чинній на момент винесення оскаржуваного розпорядження) у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності.

Частиною 1 ст. 55 Земельного кодексу України встановлено, що до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства.»

Згідно з ч. 1 ст. 57 Земельного кодексу України земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України визначено, що до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерального дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу. Перелік планово-картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо регламентуються галузевими нормативними документами. Зокрема, за змістом пункту 1.1 Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Державним комітетом СРСР по лісовому господарству 11 грудня 1986 року, планшети лісовпорядкувальні належать до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування.

Отже, з огляду на викладене, при вирішенні питання щодо перебування земельної лісової ділянки в користуванні державного лісогосподарського підприємства необхідно враховувати положення пункту 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України.

На підставі розпорядження голови Переяслав-Хмельницької РДА № 152 від 26.03.2001 р. при управлінні сільського господарства та продовольства райдержадміністрації створено Державний Агролісгосп.

Відповідно до проекту організації і розвитку лісового господарства Переяслав-Хмельницького Державного Агролісгоспу Київської області останній розташований в східній частині Київської області на території Переяслав-Хмельницького адміністративного району.

Згідно з пп. 1.1.1 вказаного проекту структура міжгосподарського лісгоспу складається у тому числі з Майстерської дільниці № 1, до складу якої входять землі лісового фонду на території Циблівської сільської ради площею 333 га.

Відповідно до розділу 1.2 вказаного проекту Державний Агролісгосп організований в 2000 році на базі лісгоспів колгоспів Переяслав-Хмельницького району. Попереднє лісовпорядкування колгоспних лісів, на базі яких утворений агролісгосп, було проведено в 1990 році Українською експедицією.

У 2001 році Українським державним проектним лісовпорядним виробничим об`єднанням «Укрдержліспроект» розроблено матеріали лісовпорядкування Державному Агролісгоспу. За протоколом другої лісовпорядної наради від 12.03.2002 р. у відповідності до ст. 94 Лісового кодексу України ухвалено рішення про затвердження основних положень і заходів проекту організації та розвитку лісового господарства на наступний ревізійний період. Вказаний протокол у березні 2002 року погоджено Державним управлінням екології та природних ресурсів в Київській області та затверджено обласним управління АПК в Київській області. За цим протоколом нарадою зроблено загальний висновок за результатами минулої господарської діяльності держлісгоспу про те, що в цілому, лісове господарство велось ціленаправлено і всебічно з діючими правилами ведення лісового господарства в лісах України.

Також, матеріали лісовпорядкування в частині розрахунку лісосік на 2002 рік і наступні роки погоджено з Київським державним лісогосподарським об`єднанням «Київліс», Державним управлінням екології та природних ресурсів в Київській області та Київською обласною державною адміністрацією.

Листом № 23 від 14.01.2019 р., адресованому прокурору Переяслав-Хмельницького відділу Бориспільської місцевої прокуратури, Українське державне проектно лісовпорядне виробниче об`єднання «Укрдержліспроект» надало фрагмент з публічної кадастрової карти України з нанесеними межами кварталу 30 та меж їх таксаційних виділів відповідно до матеріалів лісовпорядкування 2001 року та межами земельних ділянок. З зазначеного фрагменту вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:015:0079 накладається на землі Майстерської дільниці №1 Державного Агролісгоспу, а саме - виділ 13 кварталу 30 за матеріалами лісовпорядкування 2001 року, з відображенням їх взаємного розміщення (перетину у просторі) у межах земель Державного Агролісгоспу.

Українське державне проектно лісовпорядне виробниче об`єднання Укрдержліспроект засноване на державній власності, створене на підставі наказу Міністерства лісового господарства України від 30.09.1991 за № 119, належить до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів України.

При цьому, відповідно до приписів ч. 4 ст. 236 ГПК України, судом враховано правову позицію, викладену Верховним Судом у постанові від 13.11.2019 р. у справі № 361/6826/16-ц, предметом розгляду якої, як і у даній справі, є встановлення того чи входить спірна земельна ділянка до земель лісового господарства, які перебувають у постійному користуванні.

Так, Верховний Суд у вищезазначеній постанові зауважив, що ВО Укрдержліспроект створене з метою проведення лісовпорядкування на всій території лісового фонду України, яке включає систему державних заходів, спрямованих на забезпечення охорони і захисту, раціонального використання, підвищення продуктивності лісів та їх відтворення, оцінку лісових ресурсів, а також підвищення культури ведення лісового господарства. ВО Укрдержліспроект здійснює комплекс лісовпорядних робіт для всіх лісокористувачів, незалежно від форм власності і відомчої підпорядкованості за єдиною системою в порядку, встановленому Державним агентством лісових ресурсів України за погодженням з Міністерством охорони навколишнього природного середовища, тобто володіє інформацією про лісовпорядкування.

Частиною 1 ст. 48 Лісового кодексу України встановлено, що в матеріалах лісовпорядкування дається якісна і кількісна характеристика кожної лісової ділянки, комплексна оцінка ведення лісового господарства, що є основою для розроблення на засадах сталого розвитку проекту організації та розвитку лісового господарства відповідного об`єкта лісовпорядкування.

Отже, надана ВО «Укрдержліспроект» інформація з доданим викопіюванням з Публічної кадастрової карти України є допустимим доказом в розумінні ст. 77 ГПК України, оскільки надана уповноваженим суб`єктом, який безпосередньо володіє необхідними знаннями та технічними можливостями для обробки інформації з державних лісового та земельного кадастрів, а матеріали лісовпорядкування 2001 року є наслідком інвентаризації земель лісового фонду, що перебувають у постійному користуванні вказаного державного лісогосподарського підприємства.

Таким чином, спірна земельна ділянка відноситься до земель державної власності лісогосподарського призначення та повинна використовуватись для ведення лісового господарства в порядку, визначеному Лісовим кодексом України.

Статтею 149 Земельного кодексу України передбачено порядок вилучення земельних ділянок.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 Земельного кодексу України земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Згідно з ч. 2 ст. 149 Земельного кодексу України вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.

За інформацією Державного Агролісгоспу, що надана листом № 7 від 13.02.2019 р., останнє погодження на вилучення з постійного користування підприємства земельних ділянок лісового фонду у межах 30 кварталу Майстерської дільниці № 1 для подальшого використання, зокрема, земельної ділянки з кадастровим номером :02:015:0079 для організації риболовецького стану не надавало.

Частиною 5 ст. 149 Земельного кодексу України встановлено, що районні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) сільськогосподарського використання; б) ведення водного господарства, крім випадків, визначених частиною дев`ятою цієї статті; в) будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, лікарень, підприємств торгівлі, інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції тощо), крім випадків, визначених частиною дев`ятою цієї статті.

Відповідно до ч. 6 ст. 149 Земельного кодексу України обласні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених частинами п`ятою, дев`ятою цієї статті.

Отже, вилучення для нелісогосподарських потреб спірних земельних ділянок державної власності, що віднесені до земель лісогосподарського призначення та перебувають у постійному користуванні ДП «Переяслав-Хмельницький агролісгосп», і передання у користування на умовах оренди таких ділянок належало та належить до повноважень Київської обласної державної адміністрації.

З огляду на викладене, Київська ОДА, як орган уповноважений розпоряджатись землями лісогосподарськоїго призначення у даному випадку є уповноваженим державою органом здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах в інтересах держави.

Однак, Київська ОДА дозволу на вилучення з постійного користування підприємства земельних ділянок лісового фонду у межах 30 кварталу Майстерської дільниці № 1 для подальшого використання земельної ділянки з кадастровим номером :02:015:0079 для організації риболовецького стану не надавало.

Крім того, в порушення вимог ст.ст. 20, 21, 93 ЗК України та ст. 57 Лісового кодексу України, фактично незаконно змінено цільове призначення спірної земельної ділянки із земель лісогосподарського призначення на землі водного фонду.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель, зайнятих лісами, проводиться з урахуванням висновків органів виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища та лісового господарства.

Згідно із ч. 3 ст. 57 Лісового кодексу України зміна цільового призначення земельних лісових ділянок здійснюється за погодженням з органами виконавчої влади з питань лісового господарства та з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, територіальними органами центральних органів виконавчої влади з питань лісового господарства та охорони навколишнього природного середовища.

Однак, Київським обласним та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства погодження на зміну цільового призначення чи на виділення у довгострокове тимчасове користування земельної ділянки з кадастровим номером :02:015:0079 не надавалось, що підтверджується листом від 06.02.2019 р. № 04-48/249.

Крім того, уповноваженим органом рішення про зміну цільового призначення земельних ділянок не приймалось, відповідний проект зміни цільового призначення не розроблявся.

Відповідно до ст. 21 ЗК України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для: а) визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; б) визнання недійсними угод щодо земельних ділянок; в) відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною.

Крім того, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10.04.2008 р. № 610-р «Про деякі питання розпорядження земельними лісовими ділянками» (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) з метою недопущення фактів порушення інтересів держави і суспільства під час відчуження та зміни цільового призначення земельних лісових ділянок Мінприроди, Мінагрополітики, Міноборони, Держкомлісгоспу та Держкомзему до законодавчого врегулювання питань запобігання зловживанням у цій сфері зупинено прийняття рішень про надання згоди на вилучення ділянок, їх передачу у власність та оренду із зміною цільового призначення, крім ділянок, необхідних для будівництва, реконструкції та капітального ремонту автомобільних доріг загального користування.

Однак, спірним розпорядженням Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації Київської області № 300 від 17.03.2010 р. прийнято рішення про фактичну зміну цільового призначення земель лісогосподарського призначення з подальшою передачею в оренду як землі водного фонду із порушенням ч. ч. 1, 4 ст. 20 ЗК України, а саме - без видачі уповноваженим органом рішення про зміну цільового призначення земель лісового фонду, без дотримання встановленого законом порядку отримання згоди на вилучення земельної ділянки у постійного користувача, без розроблення відповідного проекту землеустрою та без отримання висновку органу виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища та лісового господарства.

Окрім цього, спірним розпорядженням Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації Київської області передано в оренду ТОВ «Галатея Плюс» земельну ділянку з кадастровим номером :02:015:0079 для організації риболовецького стану за відсутності наявних для цього в райдержадміністрації повноважень.

Проте, розпорядження землями лісового фонду згідно з ч. 4 ст. 122 ЗК України відноситься до повноважень Київської обласної державної адміністрації.

Отже, з огляду на те, що уповноважені органи згоди на зміну цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером :02:015:0079, як землі лісогосподарського призначення, не надавали та відповідна процедура зміни цільового призначення лісових земель не проводилась, то прийняття Переяслав-Хмельницькою РДА розпорядження про передачу в оренду спірної земельної ділянки суперечить вимогам законодавства, оскільки РДА не наділена повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками лісового фонду (лісами).

Таким чином, оспорюване розпорядження прийнято Переяслав-Хмельницькою районною державною адміністрацією в порушення вимог ст.ст. 20, 21, 56, 57, 59, 93, 122, 141, 142, 149 ЗК України, ст. 57 Лісового кодексу України, а саме передача земельної ділянки проведена не уповноваженим органом, за відсутності рішення відповідного органу державної влади про вилучення лісових земель, згоди землекористувача, в порушення порядку зміни цільового призначення та надання цих земель у користування для ТОВ «Галатея Плюс», передача яких законом заборонена.

Згідно з ч. 3 ст. 43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, Кабінетом Міністрів України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку.

Відповідно до ст. 393 Цивільного кодексу України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Якщо інше не встановлено законом, власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта.

Частиною 1 ст. 155 Земельного кодексу України встановлено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Враховуючи викладене, вимога прокурора про визнання недійсним розпорядження Переяслав-Хмельницької райдержадміністрації № 300 від 17.03.2010 р. підлягає задоволенню.

Щодо вимоги прокурора про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 21.05.2010 р., укладеного між Переяслав-Хмельницькою районною державною адміністрацією Київської області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Галатея Плюс» щодо земельної ділянки загальною площею 0,2077 га (кадастровий номер :02:015:0079) для організації риболовецького стану на території Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України, господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Частиною 2 ст. 203 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Приписами ч. 3 ст. 228 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним.

Враховуючи те, що договір оренди земельної ділянки від 21.05.2010 р. укладений на підставі розпорядження Переяслав-Хмельницької РДА № 300 від 17.03.2010 р., яке визнано судом недійсним, то спірний договір оренди земельної ділянки підлягає визнанню недійсним на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України та ч. 1 ст. 207 ГК України.

За таких обставин, вимога про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 21.05.2010 р., укладеного між Переяслав-Хмельницькою районною державною адміністрацією Київської області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Галатея Плюс» щодо земельної ділянки загальною площею 0,2077 га з кадастровим номером :02:015:0079, для організації риболовецького стану на території Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області підлягає задоволенню судом.

Щодо підстав для представництва інтересів держави в суді прокурором та процесуальної дієздатності прокурора у даній справі.

Приписами ч. 3 ст. 4, ч. 3, 4 ст. 53 ГПК України унормовано, що до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

У визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

З системного аналізу вказаних вище норм слідує, що на відміну від осіб, які беруть участь у справі (позивач, відповідач, третя особа, представник), відповідні органи та особи, передбачені ст. 53 ГПК України, повинні бути наділені спеціальною процесуальною правоздатністю, тобто здатністю мати процесуальні права та обов`язки органів та осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Така процесуальна правоздатність настає з моменту виникнення у цих осіб відповідної компетенції або передбачених законом повноважень.

Необхідною умовою такої участі є норми матеріального права, які визначають випадки такої участі, тобто особи, перелічені статтею 53 ГПК України, можуть звернутися до суду із позовною заявою або беруть участь в процесі лише у випадках, чітко встановлених законом.

Так, відповідно до ч. 3, 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

Аналіз наведених законодавчих приписів дає підстави для висновку, що наявність підстав для представництва інтересів держави має бути обґрунтована прокурором у позовній заяві відповідно до приписів наведених норм, зокрема шляхом надання повідомлення прокурора на адресу відповідного органу про звернення до суду від його імені.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Суд, вирішуючи питання щодо наявності підстав для представництва, не повинен установлювати саме протиправність бездіяльності компетентного органу чи його посадової особи. Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Зазначене правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

Так, позовна заява містить обґрунтування порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, а також Прокурором визначено орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, - Державний Агролісгосп як постійного лісокористувача та Київську обласну державну адміністрацію як орган уповноважений розпоряджатись землями лісового фонду.

В ході проведення досудового розслідування у кримінальних провадженнях №0000034 та №0000111 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України за фактом незаконного вилучення земель лісового фонду Бориспільською місцевою прокуратурою встановлено за матеріалами лісовпорядкування Державного Агролісгоспу порушення інтересів зазначеного підприємства та інтересів держави в цілому на території Циблівської сільської ради у межах кварталів 29 та 30 Майстерської дільниці №1.

За інформацією Державного Агролісгоспу встановлено, що представники підприємства відомості про незаконне відведення земельної ділянки з кадастровим номером :02:015:0079 встановили у травні 2018 року.

Однак, Державний Агролісгосп жодних заходів процесуального характеру пов`язаних із самостійним зверненням до суду у 2018 році не вживав так як підприємство довготривалий час фактично не функціонувало і у зв`язку з відсутністю бюджетного фінансування та власних обігових коштів замовити юридичний супровід для підготовки та подачі відповідного позову до суду не мало можливості.

Надалі з листопада 2018 року структурними підрозділами та посадовими особами Переяслав-Хмельницької РДА розпочато процедуру припинення Державного Агролісгоспу.

За даними веб-порталу «Судова влада» та Єдиного державного реєстру судових рішень Переяслав-Хмельницька районна державна адміністрація, що наразі являється фактичним ліквідатором Державного Агролісгоспу, жодної позовної заяви на захист інтересів держави упродовж 2016-2019 років до судів не подавало.

Враховуючи те, що Бориспільською місцевою прокуратурою подано позов в інтересах держави саме в особі Державного Агролісгоспу, який згідно доданого до позовної заяви витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та статуту підприємства за організаційно- правовою формою є саме «державним підприємством», тому таке представництво інтересів держави не суперечить вимогам абз. З ч. З ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Окрім цього, з метою встановлення відомостей про вжитті Київською ОДА заходи щодо усунення порушень земельного та лісового законодавства Бориспільською місцевою прокуратурою спрямовано голові Київської ОДА запит від 06.02.2019, у якому висвітлено факти відведення ряду земельних ділянок, у тому числі земельної ділянки з кадастровим номером :02:015:0079 за рахунок земель лісогосподарського призначення згідно планово-картографічних матеріалів (планшетів, таксаційних описів, тощо) Державного Агролісгоспу, інформації Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання «Укрдержліспроект» та Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства.

Згідно офіційної реакції на інформацію стосовно незаконного надання в оренду земельної ділянки з кадастровим номером :02:015:0079 Київська ОДА надала доручення Департаменту містобудування та архітектури розглянути зазначені у листі факти, що відображено у листі від 21.02.2019.

В свою чергу жодного вивчення наявності підстав для захисту інтересів держави уповноважений орган не здійснив. У відповіді на лист Бориспільської місцевої прокуратури Департамент містобудування та архітектури Київської ОДА з посиланням на ст. 6 Закону України «Про державний земельний кадастр» вказав на відсутність зазначеної у листі інформації.

З метою встановлення інформації про вжитті Київською ОДА заходи цивільно-правового характеру щодо захисту інтересів держави за викладеними у позовній заяві доводам місцевою прокуратурою 15.04.2019 та повторно 10.06.2019 спрямовувались запити, у відповідь на які Департаментом містобудування та архітектури Київської ОДА проінформовано з посиланням на ст. 2 Бюджетного кодексу України та інформацію відділу фінансового забезпечення апарату Київської ОДА про те, що адміністрація на даний бюджетний рік не має можливості звернутись до суду із позовом у зв`язку з відсутністю з недостатністю коштів.

За даними веб-порталу «Судова влада» Київська обласна державна адміністрація з позовними заявами на захист інтересів держави в порядку господарського судочинства не зверталась.

Таким чином, з моменту інформування Бориспільською місцевою прокуратурою листом від 06.02.2019, 15.04.2019, 10.06.2019 та надалі після спрямування повідомлення про намір здійснювати представництво інтересів держави Київською ОДА жодних дій з метою захисту інтересів держави не вжито, що свідчить у розумінні ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» про не здійснення захисту інтересів держави та наявності підстав для звернення з відповідним позовом Бориспільської місцевої прокуратури.

Отже суд вважає, що прокурор належним чином обґрунтував наявність порушення інтересів держави та необхідність представництва таких інтересів у суді прокуратурою в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації та Державного підприємства Переяслав-Хмельницького державного агролісгоспу з урахуванням конкретних, встановлених в даній справі, обставин та суб`єктного складу сторін.

Стосовно заяви відповідача-2 про пропуск строку для звернення із даним позовом, суд зазначає наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У матеріалах справи наявний лист №7 від 13.09.2019, з якого вбачається, що інформація про передачу у користування спірної земельної ділянки стала відома Державному підприємству Переяслав-Хмельницького державного агролісгоспу у травні 2018.

У свою чергу Київська обласна державна адміністрація дізналась про вказані обставини з листа Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області від 06.02.2019.

Відповідачами в ході розгляду справи не було доведено протилежного.

Таким чином, суд не має підстав вважати, що прокурором пропущений строк позовної давності.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі, як обґрунтованого, доведеного доданими до матеріалів справи доказами та не спростованого відповідачами.

Усі інші твердження та заперечення відповідача-2 не спростовують вищевикладених висновків суду.

Крім того, суд звертає увагу сторін, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвеція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, №4241/03, від 28.10.2010).

Судовий збір відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України покладається на відповідачів.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним розпорядження Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації № 300 від 17.03.2010 р., яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки на умовах оренди ТОВ «Галатея Плюс» для організації риболовецького стану та передано на умовах довгострокової оренди земельну ділянку загальною площею 0,2077 га, розташовану на території Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області.

3. Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 21.05.2010 р., укладений між Переяслав-Хмельницькою районною державною адміністрацією Київської області (08400, Київська обл., м. Переяслав-Хмельницький, вул. Б. Хмельницького, буд. 53, код 24219983) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Галатея Плюс» (08400, Київська обл., м. Переяслав-Хмельницький, вул. Богдана Хмельницького, 234, код 36199926) щодо земельної ділянки загальною площею 0,2077 га, кадастровий номер :02:015:0079, для організації риболовецького стану на території Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області.

4. Стягнути з Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації Київської області (08400, Київська обл., м. Переяслав-Хмельницький, вул. Б. Хмельницького, буд. 53, код. 24219983) на користь Прокуратури Київської області (01601, м. Київ, бул. Лесі Українки, буд. 27/2, код 02909996) 1921,00 грн. (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну грн. 00 коп.) судового збору.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Галатея Плюс» (08400, Київська обл., м. Переяслав-Хмельницький, вул. Богдана Хмельницького, 234, код 36199926) на користь Прокуратури Київської області (01601, м. Київ, бул. Лесі Українки, буд. 27/2, код 02909996) 1921,00 грн. (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну грн. 00 коп.) судового збору.

6. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення до Північного апеляційного господарського суду у порядку, визначеному ст. 257 та з урахуванням п.17.5 п.17 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 01.02.2021

Суддя Т.Д. Лилак