ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2021 р. Справа № 910/15860/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Владимиренко С.В.

Пашкіної С.А.

без повідомлення учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Флайхелп"

на ухвалу Господарського суду м. Києва від 23.10.2020 р.

у справі № 910/15860/20 (суддя - Карабань Я.А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Флайхелп"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія Скайап"

про стягнення 17900,00 Євро

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Флайхелп" звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія Скайап" про стягнення компенсації за відмову в перевезенні пасажирів за договорами перевезення, з урахуванням договорів про відступлення прав вимоги, у загальному розмірі 17900,00 Євро.

Оскаржуваною ухвалою Господарського суду м. Києва від 23.10.2020 р. у справі № 910/15860/20 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Флайхелп" повернуто заявникові на підставі п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України.

Ухвала суду мотивована тим, що за поданою позивачем позовною заявою фактично підлягають вирішенню 40 окремих спорів між тими ж сторонами, які не пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги, оскільки, підставами виникнення спірних правовідносин сторін є різні договори перевезення, укладені з різними пасажирами в різний час, які мають різну ціну, різні строки та розмір компенсації. Також суд прийшов до висновку, що сумісний розгляд об`єднаних позивачем позовних вимог значно утруднить та сприятиме затягуванню учасниками судового процесу вирішення спору по суті, так як подані в обґрунтування позовних вимог документи є окремими договорами.

Як наслідок, місцевим господарським судом зазначено, що позивачем при зверненні з даним позовом не дотримано вимог ч. 1 ст. 173 ГПК України, якою регламентовано порядок об`єднання позовних вимог.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Флайхелп" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції під час постановлення оскаржуваної ухвали порушено норми процесуального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач посилається на те, що заявлені позовні вимоги пов`язані між собою спільною підставою виникнення та поданими доказами. Тому, на переконання заявника, при зверненні з даним позовом ним дотримано вимоги ч. 1 ст. 173 ГПК України, що також підтверджується і правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14.11.2019 р. у справі № 910/9302/19.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2020 р. апеляційну скаргу у справі № 910/15860/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Пашкіна С.А., Владимиренко С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.11.2020 р. апеляційну скаргу у справі № 910/15860/20 залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України та надано заявникові строк на усунення недоліків.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.12.2020 р., позивачеві поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження у справі № 910/15860/20, розгляд справи вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи на підставі ч. 2 ст. 271 ГПК України, а також встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія Скайап" строк для подання відзиву на апеляційну скаргу впродовж 15 днів з дня отримання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

До суду 15.01.2021 р. від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому Товариство з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія Скайап" заперечує проти доводів скарги позивача, просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду - без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Як вже було зазначено вище, Товариство з обмеженою відповідальністю "Флайхелп" звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія Скайап" про стягнення компенсації за відмову в перевезенні пасажирів за договорами перевезення, з урахуванням договорів про відступлення прав вимоги, у загальному розмірі 17900,00 Євро.

Суд першої інстанції, повертаючи без розгляду позовну заяву, в оскаржуваній ухвалі зазначив, що позивачем при зверненні з даним позовом не дотримано вимог ч. 1 ст. 173 ГПК України, якою регламентовано порядок об`єднання позовних вимог.

За висновком місцевого господарського суду за поданою позивачем позовною заявою фактично підлягають вирішенню 40 окремих спорів між тими ж сторонами, які не пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги, оскільки, підставами виникнення спірних правовідносин сторін є різні договори перевезення, укладені з різними пасажирами в різний час, які мають різну ціну, різні строки та розмір компенсації.

Також суд прийшов до висновку, що сумісний розгляд об`єднаних позивачем позовних вимог значно утруднить та сприятиме затягуванню учасниками судового процесу вирішення спору по суті, так як подані в обґрунтування позовних вимог документи є окремими договорами.

Заявлені вимоги не пов`язані між собою ані підставою виникнення, ані поданими доказами, та не є основними та похідними позовними вимогами. Підставами позову є 40 договорів відступлення прав вимоги, які укладені з різними фізичними особами. Відтак, підстави виникнення позовних вимог, які позивач об`єднав у одному позові, є різними. Також, заявлені за усіма договорами вимоги не об`єднані поданими доказами, оскільки договори відступлення укладені на підставі 43 договорів перевезення (квитків) в різні періоди. Заявлені вимоги також не є основними та похідними позовними вимогами, оскільки дані договори не є основними та похідними по відношенню один до одного, а є по-суті окремими угодами.

З огляду на усе вищезазначене, на підставі п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Флайхелп" було повернуто без розгляду.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками місцевого господарського суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Отже, зазначеним положенням закріплюється право позивача об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також запобігти можливості ухвалення різних рішень за однакових обставин.

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, які пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Як убачається з матеріалів справи, звертаючись з даним позовом, підставою такого позову позивач зазначає неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія Скайап" зобов`язань з перевезення пасажирів авіаційним транспортом, за що передбачена відповідальність у вигляді виплати компенсації пасажирам на підставі ст. 104 Повітряного кодексу України. Також, позивач посилається на те, що на підставі укладених з пасажирами договорів про відступлення прав вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю "Флайхелп" отримало права вимоги до відповідача щодо стягнення вказаної компенсації.

Отже, з викладеного убачається, що підставою звернення з даним позовом є порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія Скайап" зобов`язань з перевезення пасажирів. Тобто, позивачем визначена одна підстава позову.

Також, слід зазначити, що на підтвердження позовних вимог позивачем до позовної заяви додано однорідні за своєю правовою природою та аналогічні докази. Зокрема, позивачем надано суду копії вищезазначених договорів відступлення прав вимоги а також квитків і паспортів пасажирів.

При цьому, як убачається зі змісту поданої позовної заяви, позивачем, фактично, заявлено у позові одну матеріально-правову вимогу - стягнення компенсації за відмову в перевезенні пасажирів за договорами перевезення у загальному розмірі 17900,00 Євро. Натомість, позивачем лише наведено окремий розрахунок розміру компенсації по кожному із пасажирів. Оскільки позивач отримав права вимоги від пасажирів щодо стягнення компенсації з відповідача, подання окремих позовних заяв по кожному із випадків порушення умов преревезення є абсолютно недоцільним та жодним чином не сприятиме ефективному захисту потенційно порушених прав Товариства з обмеженою відповідальністю "Флайхелп".

Таким чином, апеляційний господарський суд зазначає, що оскільки необхідність у даній ситуації для позивача звертатися до суду з одним позовом обґрунтовано пов`язаністю доданих до позовної заяви доказів, на яких ґрунтуються позовні вимоги, і на стадії відкриття провадження у справі суд позбавлений процесуального права надавати оцінку доказам, поданим в обґрунтування позовних вимог, висновки суду першої інстанції, наведені в оскаржуваній ухвалі, є передчасними.

При цьому, на стадії відкриття провадження у справі, суд має право надавати оцінку доказам, які додані позивачем до матеріалів позовної заяви, виключно з мотивів наявності/відсутності підстав для відкриття провадження у справі, тобто належності оформлення позовної заяви відповідно до вимог ГПК України, а не перевіряти докази, надані позивачем в обґрунтування позовних вимог по суті спору.

Зазначені висновки повністю узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10.05.2018 р. у справі № 918/1/18 та від 14.11.2019 р. у справі № 910/9302/19.

Також, колегія суддів вказує на помилковість висновків суду першої інстанції стосовно того, що сумісний розгляд позовних вимог у даній справі перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін та ускладнить вирішення спору, оскільки приписами Господарського процесуального кодексу України не передбачено повернення позовної заяви з наведених мотивів.

Частинами 4, 5 статті 173 ГПК України встановлено, що не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом. Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.

Отже, процесуальний закон не містить заборони щодо об`єднання позовних вимог у зв`язку з тим, що сумісний розгляд об`єднаних позивачем вимог значно утруднить та сприятиме затягуванню учасниками судового процесу вирішення спору по суті.

До того ж, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо (ст. 15 ГПК України).

За таких обставин, об`єднання позовних вимог у даній ситуації дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, запобігти можливості ухвалення різних рішень за однакових обставин, а також повністю відповідає завданням господарського судочинства та принципу пропорційності у господарському судочинстві.

Додатково також слід наголосити на тому, що відповідно до ч. 6 ст. 173 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання господарського судочинства.

Таким чином зазначене право може бути реалізовано судом у підготовчому провадження під час виконання судом завдань підготовчого провадження відповідно до ч. 1 ст. 177 ГПК України, зокрема, остаточного визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу.

Отже, з урахуванням усіх вищенаведених тверджень, колегія суддів зазначає, що місцевим господарським судом зроблено помилкові висновки стосовно порушення правил об`єднання вимог у позовній заяві, а отже і безпідставно повернуто таку позовну заяву на основі приписів п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України.

Відповідно до ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З огляду на вказані вище обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Флайхелп" підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду м. Києва від 23.10.2020 р. у справі № 910/15860/20 - скасуванню, з направленням справи до Господарського суду м. Києва для продовження розгляду.

Розподіл сум судового збору, пов`язаного з поданням апеляційної скарги, повинен здійснюватися судом першої інстанції за результатами розгляду справи згідно із загальними правилами ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Флайхелп" задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду м. Києва від 23.10.2020 р. у справі № 910/15860/20 скасувати.

3. Справу № 910/15860/20 передати до Господарського суду м. Києва для продовження розгляду.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду впродовж двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 01.02.2021 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді С.В. Владимиренко

С.А. Пашкіна