РІШЕННЯ

Іменем України

01 лютого 2021 року м. Чернігівсправа № 927/1047/20

Господарським судом Чернігівської області, в складі судді Романенко А.В., за участю секретаря судового засідання Солончевої О.П., у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження розглянуто справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал»,

вул. Кудрявський узвіз, 5-Б, м. Київ, 04053;

e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

до відповідача: Комунального підприємства «Зеленбуд» Чернігівської міської ради,

вул. 1-го Травня, буд. 168А, м. Чернігів, 14034;

e-mail: ;

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна Олександра Петровича, просп. Перемоги, буд. 139, офіс №213, м. Чернігів, 14037;

e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ;

предмет спору: про стягнення майнової (матеріальної) шкоди в сумі 21342,03грн

за участю повноважних представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: Коверзнева І.Л. - представник, діє в порядку самопредставництва (витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань);

від третьої особи на стороні позивача: не прибув;

від третьої особи на стороні відповідача: не прибув.

У судовому засіданні 01.02.2021, Господарським судом Чернігівської області, на підставі частини 1 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

04.11.2020, надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» (надалі - ТОВ «Вердикт капітал») до Комунального підприємства «Зеленбуд» Чернігівської міської ради (надалі - КП «Зеленбуд» ЧМР) про стягнення 21342,03грн майнової (матеріальної) шкоди, спричиненої внаслідок неправомірної відмови КП «Зеленбуд» ЧОР (роботодавця боржника) в прийнятті до виконання постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (фізичної особи ОСОБА_1 ), виданої 02.04.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Палігіним О.П. у межах виконавчого провадження ВП №61661871.

Позовні вимоги обґрунтовано заподіянням позивачу майнової шкоди, внаслідок протиправних дій відповідача, який не перебуває з ним у договірних відносинах, тобто наявністю підстав для деліктної відповідальності. Мотивовано заявлені вимоги приписами статей 614, 1166 Цивільного кодексу України.

Ухвалою суду від 23.11.2020, після усунення встановлених недоліків, дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі №927/1047/20 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 14.12.2020. Також, за клопотанням позивача, відповідно до статті 50 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача залучено приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна Олександра Петровича та на стороні відповідача - фізичну особу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) як учасників виконавчого провадження ВП №61661871. Одночасно установлено процесуальні строки для сторін щодо подачі заяв по суті спору, зокрема, для відповідача - п`ятнадцять календарних днів, з дня отримання ухвали про відкриття провадження, для подачі до суду та позивачу відзиву на позов; для позивача - сім календарних днів, з дня отримання відзиву на позов, для подачі до суду та відповідачу відповіді на відзив; для відповідача - сім календарних днів, з дня отримання відповіді на відзив, для подачі до суду та позивачу заперечення на відповідь на відзив (у разі наявності).

Разом з позовною заявою ТОВ «Вердикт капітал» подано клопотання про витребування доказів, в якому просить суд, на підставі статті 81 ГПК України, витребувати:

- у Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області та відповідача - КП «Зеленбуд» ЧМР відомості (інформацію) про нараховані (виплачені) ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) доходи (заробіток) за період часу з 01.04.2020 по 01.11.2020, з розшифровкою про здійснені з нарахованих доходів утримання / відрахування, та документами на підтвердження такої інформації.

Обґрунтовуючи зазначене клопотання вказав, що перелічені документи необхідні саме для підтвердження правомірності заявленої до стягнення суми.

Судом постановлено відкласти розгляд зазначеного клопотання з метою з`ясування правової позиції відповідача відносно заявлених до нього вимог.

Відповідачем, у порядку статей 165 та 178 ГПК України, в межах процесуальних строків установлених судом при відкритті провадження в справі, подано відзив на позов (заперечення), в якому проти позову заперечив у повному обсязі посилаючись на відсутність правових підстав деліктної відповідальності. Вважає, що приватний виконавець на підставі Закону України «Про виконавче провадження» наділений правом безперешкодно отримувати усю необхідну інформацію про боржника, зокрема, конфіденційну. Згідно наявної в матеріалах виконавчого провадження №61661871 декларації про доходи та майно боржника - фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), сума його одержаного (нарахованого) доходу в середньому складає 17000грн (заробітна плата за місцем основної роботи в КП «Зеленбуд» ЧМР»), що відповідачем не заперечується. Повідомив, що на запит суду може надати відповідну інформацію до матеріалів справи. Вказував на відсутність між сторонами будь-яких грошових зобов`язань. Звертав увагу, що відповідно статті 69 Закону України «Про виконавче провадження» отримувачем коштів у виконавчому провадженні є приватний виконавець, який проводить перерозподіл коштів.

14.12.2020, у підготовче засідання прибули повноважні представники сторін; треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору до суду не прибули, повноважних представників не направили (без пояснення причин), правом на подання письмових пояснень по суті спору, в порядку статей 168, 179 ГПК України, не скористались; про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, про що свідчать матеріали справи.

У підготовчому засіданні представник позивача підтримав клопотання про витребування додаткових доказів у справі, в порядку статті 81 ГПК України (додане до позовної заяви), а саме: у Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області та відповідача - КП «Зеленбуд» ЧМР відомості (інформацію) про нараховані (виплачені) ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ), доходи (заробіток) за період часу з 01.04.2020 по 01.11.2020, з розшифровкою про здійснені з нарахованих доходів утримання / відрахування, та документами на підтвердження такої інформації. Вважає, що запитувана інформація необхідна для доведення правомірності заявленого до стягнення розміру шкоди (розрахунок якої додано до позовної заяви).

Представник відповідача, в судовому засіданні 14.12.2020, заперечив проти задоволення клопотання про витребування доказів у справі, оскільки вважає його недоцільним. Достовірність даних, що містяться в декларації про доходи та майно боржника - фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), яка наявна в матеріалах виконавчого провадження №61661871, ним під сумнів не ставиться, в той час як позивачем у розрахунку суми шкоди (поданому до матеріалів позовної заяви) помилково із сукупного доходу боржника не вирахувано податки, збори та єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (19,5%), що суперечить приписам частини 1 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження». Водночас звертав увагу суду, що заперечує проти задоволення позову з інших (відмінних) правових підстав.

За частиною 1 статті 81 ГПК України, учасник справи, в разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах 2 та 3 статті 80 цього Кодексу, а саме позивач має заявити таке клопотання разом з поданням позовної заяви.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що в клопотанні про витребування судом доказів повинно бути зазначено: який доказ витребовується (крім клопотання про витребування судом групи однотипних документів як доказів) (1); обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати (2); підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа (3); заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу (4); причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання (5).

За висновком суду, клопотання позивача про витребування доказів на підтвердження правомірності розрахунку заявленої до відшкодування шкоди не підлягає задоволенню в порядку статті 81 ГПК України, оскільки матеріали справи №927/1047/20 містять належні докази на підтвердження одержаного (нарахованого) доходу боржника - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за основним місцем роботи, а саме декларацію про доходи та майно боржника, яка міститься в матеріалах виконавчого провадження №61661871. Підстави ставити під сумнів достовірність цього документа в суду, за відсутності мотивованих заперечень відповідача (роботодавця боржника), не має.

Зокрема суд вважає за доцільне зазначити, що клопотання про витребування документів заявлено позивачем з порушенням вимог частини 2 статті 80 ГПК України, а саме щодо його оформлення (без надання доказів на підтвердження вжиття останнім заходів для отримання запитуваних документів самостійно, та без пояснення причин неможливості подати такі докази до суду).

Судом, у порядку п.3 частини 2 статті 183 ГПК України, постановлено відкласти підготовче засідання на 14.01.2021 враховуючи намір позивача подати, в порядку статей 166, 184 ГПК України, відповідь на відзив.

11.01.2021, на адресу суду від позивача повторно надійшло клопотання про витребування доказів, а саме: у Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області та відповідача - КП «Зеленбуд» ЧМР відомості (інформацію) про нараховані (виплачені) ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) доходи (заробіток) за період часу з 01.04.2020 по 01.11.2020, з розшифровкою про здійснені з нарахованих доходів утримання / відрахування, та документами на підтвердження такої інформації. До вказаного клопотання додано належним чином завірені копії запитів до зазначених органів, разом з доказами їх завчасного направлення. Дане клопотання за своїм змістом аналогічне до попереднього та мотивовано тими ж самими підставами.

Одночасно від позивача надійшла заява щодо заперечень відповідача, що за правовим змістом є відповіддю на відзив.

Судом установлено, що відповідь на відзив позивача подана з порушенням процесуальних строків, установлених ухвалою суду від 23.11.2020, та не містить доказів направлення її копії іншим учасникам справи, що суперечить вимогам статті 166 ГПК України.

З урахуванням зазначених обставин, судом залишено зміст цього документа поза увагою.

14.01.2021, у підготовче засідання прибули повноважні представники сторін; треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача та відповідача до суду повторно не прибули, повноважних представників не направили (без пояснення причин), про дату, час та місце підготовчого засідання повідомлені належним чином, про що свідчать матеріали справи.

Представник позивача, в підготовчому засіданні, повторно підтримав клопотання про витребування доказів, у порядку статті 81 ГПК України.

Представник відповідача при його вирішенні поклався на розсуд суду.

Судом залишено без розгляду клопотання позивача про витребування доказів у справі, оскільки аналогічне за своїм змістом клопотання вже було вирішено в підготовчому засіданні 14.12.2020, про що свідчить відповідний запис внесений до протоколу судового засідання.

За результатами підготовчого засідання, суд, у порядку п.3 частини 2 статті 185 ГПК України, постановив закрити підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 01.02.2021, про що треті особи повідомлені в порядку статей 120, 121 ГПК України.

01.02.2021, у судове засідання прибув повноважний представник відповідача; позивач та треті особи до суду не прибули, повноважних представників не направили (без пояснення причин), про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, про що свідчать матеріали справи.

За висновком суду, неприбуття належним чином повідомлених представників позивача та третіх осіб у справі в судове засідання, 01.02.2021, відповідно до частини 1 статті 202 ГПК України, не є перешкодою для розгляду даного спору по суті. За п.1 частини 3 статті 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи в разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

01.02.2021, розпочато розгляд справи по суті.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, виходячи з обставин указаних у відзиві на позов.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши повноважного представника відповідача, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

За статтею 15 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 статті 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та обов`язків зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Наведене узгоджується із частиною 2 статті 20 Господарського кодексу України (надалі - ГК України).

Право на звернення за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів за визначеною законом юрисдикцією господарського суду передбачено нормами статті 4 ГПК України.

Отже передумовами та матеріальними підставами для захисту права в судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами права особи, за захистом якого вона звернулась до суду, а також підтверджений належним доказом факт порушення (невизнання або оспорювання) цього права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод установлено право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав. З наведеного слідує, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. У кінцевому результаті ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Предметом спору в справі №927/1047/20 є стягнення майнової шкоди, завданої ТОВ «Вердикт капітал» (позивач у справі) неправомірною поведінкою КП «Зеленбуд» ЧМР (відповідач у справі), що полягають в ухиленні від виконання приписів постанови від 02.04.2020 ВП №61661871 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, винесену приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Палігіним Олександром Петровичем (третя особа в справі на стороні позивача) на примусовому виконанні якого перебуває виконавчий лист №751/12729/13-ц, боржником за яким є фізична особа ОСОБА_1 (третя особа у справі на стороні відповідача), що отримує дохід (заробітна плата за основним місцем роботи) у КП «Зеленбуд» ЧМР (відповідача у справі).

Наведені обставини, за доводами позивача, спричинили йому майнову шкоду в вигляді неотриманих коштів у сумі 20400грн (розраховано за 6 місяців, з моменту винесення постанови від 02.04.2020 ВП №61661871 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника), що мали бути стягнуті в рахунок примусового виконання виконавчого листа №751/12729/13-ц, виданого Новозаводським районним судом міста Чернігова.

Також, як похідну вимогу, позивачем, на підставі статті 625 ЦК України, заявлено до стягнення з відповідача 942,03грн інфляційних втрат, трьох відсотків річних та пені (в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України), розрахованих за час прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання щодо відрахувань із заробітної плати боржника за основним місцем роботи в межах указаного виконавчого провадження.

Правова підстава позову - статті 614 та 1166 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України).

За приписами частин 1, 2 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу, в тому числі внаслідок завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.

Відповідно до частин 1-3 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Під збитками розуміють: втрати, яких особа зазнала, у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (1); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (2).

Збитки відшкодовуються в повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування в меншому або більшому розмірі.

Аналогічна за змістом норма закріплена в статті 224 ГК України.

Виходячи зі змісту частин 1-2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини 1 та 2 статті 614 ЦК України).

З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних відносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такої шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання.

Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди та припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала, що узгоджується з приписами статті 599 ЦК України.

Судом установлено, що спірні правовідносини сторін за своєю правовою природою є відносинами щодо відшкодування позадоговірної шкоди - деліктною відповідальністю. Права і обов`язки, що склалися між сторонами спору, виникли з позадоговірного зобов`язання.

Юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення, елементами якого є: а) протиправна поведінка особи, б) настання шкоди, в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, г) вина завдавача шкоди. Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковою для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.

За відсутності хоча б одного із зазначених елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Відсутність одного з елементів складу цивільного правопорушення звільняє боржника від відповідальності за заподіяну шкоду, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

З огляду на наведене, предметом доказування в справі про стягнення шкоди є наявність усіх складових елементів правопорушення.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до частини 3 статті 13, частини 1 статті 74 ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

У даному випадку, заявлена позивачем до відшкодування майнова шкода в розмірі 20400грн (неотримані кошти в рахунок боргу, присудженого до стягнення в судовому порядку), зумовлена неправомірною відмовою КП «Зеленбуд» ЧОР (роботодавця боржника) в прийнятті до виконання постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (фізичної особи ОСОБА_1 ), виданої 02.04.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Палігіним О.П. у межах виконавчого провадження ВП №61661871.

З матеріалів справи вбачається, що 02.04.2020, в межах виконавчого провадження ВП №6166187 з примусового виконання виконавчого листа №751/12729/13-ц від 16.11.2015 Новозаводського районного суду м. Чернігів, приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Палігіним О.П., винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника - фізичної особи ОСОБА_1 ; стягувач за даним виконавчим документом - ТОВ «Вердикт капітал».

Даною постановою, відповідно статей 68, 69, 70 Закону України «Про виконавче провадження», звернуто стягнення на доходи боржника - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), який працює за трудовим договором у КП «Зеленбуд» ЧМР, у розмірі 20 відсотків відрахувань від заробітної плати до виплати загальної суми боргу, з урахуванням основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження (5753115,84грн).

Постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 02.04.2020 ВП №61661871 направлена супровідним листом до КП «Зеленбуд» ЧМР (роботодавця боржника).

Відповідач, у свою чергу, листом від 10.04.2020 №246 повідомив приватного виконавця про отримання вказаної постанови та про відсутність можливості здійснювати відрахування з заробітної плати ОСОБА_1 , оскільки загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, в той час як щомісячні відрахування з заробітної плати та інших виплат працівника ОСОБА_1 на підприємстві складають 50 відсотків, що відраховуються в рахунок сплати аліментів.

За зверненням приватного виконавця (№4522 від 15.04.2020) КП «Зеленбуд» ЧМР, листом від 12.05.2020 №279, надано до матеріалів виконавчого провадження ВП №61661871 копію договору про сплату аліментів від 24.02.2020, посвідчену приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Прокоф`євою О.М (зареєстровано в реєстрі за №524) та заяву ОСОБА_1 (вих. №160 від 24.02.2020) про утримання з заробітної плати та інших виплат на підприємстві аліментів у розмірі 50 відсотків на підставі нотаріального договору від 24.02.2020 про сплату аліментів на дитину.

Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII є спеціальним нормативно-правовим актом, яким врегульовано умови і порядок примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб).

За статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п.1 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі зокрема виконавчих листів та наказів, що видаються судами в передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до п.2 частини 1 статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» одним із заходів примусового виконання рішень є звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника.

Порядок звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника врегульовано розділом ІХ Закону України «Про виконавче провадження».

За частинами 1 та 3 статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається в разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Відповідно до частини 1 статті 69 Закону України «Про виконавче провадження» підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця в строк, установлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (частина 1 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частиною 2 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що з заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення в повному обсязі заборгованості:

- у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків;

- за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

Водночас за частиною 3 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, в тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами.

Наведене узгоджується з положеннями статті 128 Кодексу законів про працю України, за якою при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а в випадках, окремо передбачених законодавством України, - п`ятидесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п`ятдесят процентів заробітку.

Судом установлено, що відповідно до положень статті 180, частини 1 статті 181 Сімейного кодексу України між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено нотаріально посвідчений договір про сплату аліментів на малолітню дитину ОСОБА_3 , умовами якого встановлено обов`язок ОСОБА_1 (батька) сплачувати щомісячно на утримання дитини аліменти в розмірі 50% від його щомісячного сукупного доходу (п.1 та п.2 цього Договору).

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Статтею 189 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, в якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається в письмовій формі і нотаріально посвідчується. У разі невиконання одним із батьків свого обов`язку за договором аліменти з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Виходячи з документів, наданих відповідачем (роботодавцем боржника) до матеріалів виконавчого провадження ВП №61661871, із заробітної плати та інших виплат боржника ОСОБА_1 , що нараховуються за його основним місцем роботи в КП «Зеленбуд» ЧМР, на підставі нотаріально посвідченого договору про сплату аліментів на дитину від 24.02.2020, за заявою ОСОБА_1 від 24.04.2020 (вх №160), здійснюються щомісячні відрахування в розмірі 50 відсотків у рахунок аліментів на утримання малолітньої дитини.

Таким чином, враховуючи, що за приписами частини 3 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, суд дійшов висновку, що КП «Зеленбуд» ЧМР правомірно листом №246 від 10.04.2020 повідомило приватного виконавця Палігіна О.П. про неможливість здійснювати утримання із заробітної плати та інших доходів боржника ОСОБА_1 , на підставі постанови від 02.04.2020 ВП №61661871 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

З урахуванням установлених обставин, за висновком суду, в поведінці відповідача відсутня ознака протиправності, що є невід`ємним елементом складу цивільного правопорушення.

Судом також установлено відсутність такої складової цивільного правопорушення як майнова шкода, оскільки неотримані кошти ТОВ «Вердикт капітал», як стягувачем за виконавчим листом №751/12739/13-ц від 16.11.2015 (ВП №61661871) за рахунок відрахувань із заробітної плати та інших виплат (20 відсотків) боржника за основним місцем роботи в КП «Зеленбуд» ЧМР, не підпадає під визначення збитків, у розумінні статті 22 ЦК України та статті 224 ГК України.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За приписами частин 2 та 3 статті 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.

Обов`язок доказування і подання доказів установлено статтею 74 ГПК України, за якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частина 3 статті 74 ГПК України).

Відповідно до частини 4 статті 74 ГПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви в добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, установлених цим Кодексом (частина 1 статті 14 ГПК України).

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З огляду на зміст статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Стаття 76 даного Кодексу визначає, що належними доказами є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять у предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями 78, 79 ГПК України встановлено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними ніж докази, надані на її спростування.

За приписами частин 1 та 2 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Тобто, виходячи зі змісту статей 13, 74 ГПК України, кожна сторона на підставі належних, допустимих, достовірних та вірогідних доказів повинна довести правомірність заявлених нею вимог або заперечень.

За висновком суду, позивачем, на підстав належних, допустимих, достовірних та вірогідних доказів у розумінні статей 76-79 ГПК України, не доведено наявність складу цивільного правопорушення, а саме: протиправних дій (бездіяльності) відповідача, майнової шкоди, причино-наслідкового зв`язку між протиправними діями (бездіяльністю) відповідача та завданою позивачу шкодою, а також наявність вини відповідача. Відтак, підстави для притягнення останнього до деліктної відповідальності в вигляді відшкодування майнової шкоди в розмірі 20400грн відсутні, як і похідних вимог у вигляді трьох відсотків річних, інфляційних нарахувань та пені (в розмірі подвійної облікової ставки НБУ) в загальній сумі 942,03грн (за відсутності між сторонами будь-яких грошових зобов`язань).

При ухваленні рішення, суд, зокрема вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат, до яких зокрема належить судовий збір.

Відповідно до приписів статті 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2102грн, з огляду на відмову в позові, судом покладено на позивача.

Керуючись статтями 42, 46, 50, 73, 74, 76-79, 80, 81, 91, 123, 129, 165, 166, 178, 184, 233, 236, 238, 239, 241 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» (04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, 5Б, ) до Комунального підприємства «Зеленбуд» Чернігівської міської ради (14034, Чернігівська область, м. Чернігів, вул. 1-го Травня, буд. 168А, ) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна Олександра Петровича (14037, Чернігівська область, м. Чернігів, проспект Перемоги, буд. 139, офіс №213) та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення майнової (матеріальної) шкоди в сумі 21342,03грн, відмовити в повному обсязі.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови в відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку визначеному статтею 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено 03.02.2021

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя А.В. Романенко