ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2021 р. м. Київ Справа № 911/3456/20

Суддя Конюх О.В., при секретарі судового засідання Манілець А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпайп Україна»,

м. Дніпро,

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Мідас.», с. Петропавлівська Борщагівка Києво-Святошинський району Київської області,

про стягнення 391 590,21 грн.

без виклику учасників справи;

СУТЬ СПОРУ:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерпайп Україна», м. Дніпро (далі - ТОВ «Інтерпайп Україна»), звернувся до господарського суду Київської області з позовом від 30.10.2020 № 860 до відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю «Мідас.», с. Петропавлівська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області (далі - ТОВ «Мідас.»), в якому просить суд стягнути з останнього заборгованість у загальному розмірі 391 590,21 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач поставив відповідачу товар (труби металеві) на загальну суму 531 845,21 грн., що підтверджується накладними від 16.01.2020 № СКи1-1-00718, від 17.01.2020 № СКи1-1-00616, від 29.01.2020 № СКи3-1-01517, від 29.01.2020 № СКи2-1-01516. Проте, отриманий відповідачем товар оплачено частково, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем у сумі 391 590,21 грн., яку позивач просить стягнути у судовому порядку.

Ухвалою господарського суду Київської області від 07.12.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 911/3456/20, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи). Цією ж ухвалою постановлено, що відповідач має право подати відзив протягом 15 днів з дня вручення йому ухвали про відкриття провадження у справі, встановлено позивачу строк для подачі відповіді на відзив протягом 5 днів з дня отримання відзиву, встановлено відповідачу строк для подачі заперечень на відповідь на відзив протягом 5 днів з дня отримання відповіді.

Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленим цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч.ч. 1-2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

04.01.2021 до господарського суду Київської області надійшло клопотання представника ТОВ «Інтерпайп Україна» від 17.12.2020 № 969, разом з яким останнім додано витребувані судом додаткові докази (належним чином засвідчені банківські виписки) та документи (довідку про заборгованість), які судом долучено до матеріалів справи.

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 248 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Копія ухвали господарського суду від 07.12.2020 про відкриття провадження у справі направлялась у паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням на адресу ТОВ «Мідас.», вказану у позовній заяві, яка відповідає адресі місцезнаходження згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а саме: 08130, Київська обл., Києво-Святошинський р-н. с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Черкаська, буд. 26. Однак, зазначене поштове відправлення не було вручено адресатові та повернуто підприємством зв`язку на адресу суду із зазначенням причини повернення: «не розшукано».

Відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали у порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Згідно з пунктом 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «адресат вибув», «адресат відсутній» і т.п. з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій (висновок зазначено у постанові Верховного Суду від 07.06.2019 у справі № 910/17797/17).

Місцезнаходження юридичної особи при здійсненні державної реєстрації, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» вноситься до відомостей про цю юридичну особу. За змістом частини 4 статті 17 вказаного Закону, державній реєстрації підлягають зміни до відомостей про юридичну особу, що містяться у Єдиному державному реєстрі, тобто і зміна місцезнаходження, про що юридична особа має звернутись із відповідною заявою. Не вживши заходів для внесення до Єдиного державного реєстру відомостей про зміну свого місцезнаходження (в разі такої зміни), юридична особа повинна передбачати або свідомо допускати можливість настання певних негативних ризиків (зокрема щодо неотримання поштової кореспонденції).

Суд враховує позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 23.04.2018 у справі № 916/3188/16, відповідно до якої сам лише факт не отримання стороною справи кореспонденції, якою суд, з дотриманням вимог процесуального закону, надсилав копії судових рішень за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною неявки в судові засідання, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

У відповідності до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Частиною 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши позов ТОВ «Інтерпайп Україна» до ТОВ «Мідас.» про стягнення 391 590,21 грн., дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, господарський суд

УСТАНОВИВ:

відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цивільними актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Статтею 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші тощо), а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з частиною 1 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною 1 статті 181 Господарського кодексу України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Так, між ТОВ «Інтерпайп Україна» та ТОВ «Мідас.» була досягнута домовленість про поставку позивачем товару відповідачу.

На виконання досягнутої домовленості, за період з 16.01.2020 по 29.01.2020 були сформовані рахунки на оплату, у яких було вказано товар, що належить до поставки, його кількість ціна за одиницю та загальну вартість, а саме:

№СКи1-1-00718-Ски1 від 16.01.2020 на суму 4095,00 грн.;

№Ски1-1-00616-СКи1 від 15.01.2020 на суму 32 560,00 грн.;

№Ски3-1-01517-Ски3 від 28.01.2020 на суму 117 838,02 грн.;

№СКи2-1-01516-СКи2 від 28.01.2020 на суму 377 352,19 грн.

Позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 531 845,21 грн., що підтверджується представленими копіями підписаних обома сторонами видаткових накладних:

від 16.01.2020 № СКи1-1-00718 на суму 4 095,00 грн.,

від 17.01.2020 № СКи1-1-00616 на суму 32 560,00 грн.,

від 29.01.2020 № СКи3-1-01517 на суму 117 838,02 грн.,

від 29.01.2020 № СКи2-1-01516 на суму 377 352,19 грн.

Товар за накладними було отримано за довіреностями ТОВ «Мідас.» на отримання матеріальних цінностей №4 від 16.01.2020 та №7 від 29.01.2020, копії яких додано до позовної заяви.

За поставлений товар за вищевказаними видатковими накладними відповідач розрахувався частково в сумі 75 000,00 грн. (платіжні доручення від 03.02.2020 № 811 на суму 20 000,00 грн., від 20.02.2020 № 829 на суму 10 000,00 грн. та від 05.02.2020 № 814 на суму 45 000,00 грн.), що підтверджується залученими до матеріалів справи копіями банківських виписок, у зв`язку з чим станом на дату подання позову до суду заборгованість відповідача перед позивачем становить 391 590,21 грн. (531 845,21 грн. - 75 000,00 грн.).

Оскільки зміст договору вбачається з документів, якими обмінялися сторони (рахунки, видаткові накладні, довіреності), поставка товару відповідачем була частково оплачена, суд робить висновок про те, що сторони не порушили вимог частини 1 статті 208 Цивільного кодексу України щодо письмової форми укладання правочинів між юридичними особами, та у відповідності до ст. 638 Цивільного кодексу України досягли домовленості з усіх його істотних умов, а за правовим змістом відносини сторін є договором поставки.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 2 статті 614 Цивільного кодексу України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Доказів здійснення відповідачем оплати за поставлений товар, зокрема згідно вищеперерахованих видаткових накладних, суду не подано.

З огляду на зазначене, на підставі поданих позивачем первинних документів заявлена сума заборгованості 391 590,21 грн. підтверджується та відповідачем не спростована.

Частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Перебіг строку виконання грошового зобов`язання покупцем, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу, починається з моменту прийняття товару, або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, і положення частини 1 ст. 530 Цивільного кодексу України до відповідних правовідносин не застосовується.

При цьому, підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і яка відповідає вимогам, зокрема ст. 9 названого Закону і Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/174, та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар, при цьому строк виконання відповідного грошового зобов`язання визначається за правилами, встановленими частинами 1 та 2 ст. 692 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно із частиною 5 ст. 254 ЦК України якої якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

За таких обставин, строк виконання зобов`язання з оплати за товар, отриманий за видатковими накладними є таким, що настав: за накладною від 16.01.2020 № СКи1-1-00718 на суму 4 095,00 грн. - 17.01.2020, за накладною від 17.01.2020 № СКи1-1-00616 на суму 32 560,00 грн. - 20.01.2020 (із врахуванням положень частини 5 ст. 254 ЦК України), та за накладними від 29.01.2020 № СКи3-1-01517 на суму 117 838,02 грн. та від 29.01.2020 № СКи2-1-01516 на суму 377 352,19 грн. - 30.01.2020, а з наступного дня після настання кожного із строків настало прострочення.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зважаючи на те, що сума простроченої заборгованості відповідача, яка складає 391 590,21 грн. підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи, вимога позивача - ТОВ «Інтерпайп Україна» про стягнення з відповідача - ТОВ «Мідас.» 391 590,21 грн. основного боргу належить до задоволення повністю.

За таких обставин, повно та ґрунтовно дослідивши матеріали справи, перевіривши на відповідність закону та дійсним обставинам справи розрахунки заборгованості, надані позивачем, суд задовольняє позов ТОВ «Інтерпайп Україна» повністю та ухвалює рішення про стягнення з ТОВ «Мідас.» 391 590,21 грн. основного боргу.

У зв`язку із задоволенням позову, витрати по сплаті судового збору, у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 73-92, 129, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпайп Україна» задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Мідас.» (08130, Київська обл., Києво-Святошинський р-н. с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Черкаська, буд. 26, ідентифікаційний код 42266481)

на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпайп Україна» (49005, м. Дніпро, вул. Писаржевського, буд. 1-А, ідентифікаційний код 33668606)

391 590,21 грн. (триста дев`яносто одна тисяча п`ятсот дев`яносто гривень двадцять одна копійка) основного боргу,

5 873,85 грн. (п`ять тисяч вісімсот сімдесят три гривні вісімдесят п`ять копійок) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 08.02.2021

Суддя О.В. Конюх