ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року м. ОдесаСправа № 916/1142/20
м. Одеса, проспект Шевченка, 29, зал судових засідань Південно-західного апеляційного господарського суду №1

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Савицького Я.Ф.,

суддів Головея В.М.,

Разюк Г.П.,

секретар судового засідання - Бебик А.М.,

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: не з`явився;

від відповідача»: Корж Є.В., за ордером;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Дослідне господарство "Южний" Одеської державної сільськогосподарської станції Національної академії аграрних наук України"

на рішення Господарського суду Одеської області

від 08 жовтня 2020 року (повний текст складено 12.10.2020р.)

по справі № 916/1142/20

за позовом Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Дружба народів"

до відповідача: Державного підприємства "Дослідне господарство "Южний" Одеської державної сільськогосподарської станції Національної академії аграрних наук України"

про: стягнення 1 350 000,00грн., -

суддя суду першої інстанції: Степанова Л.В.

час та місце винесення рішення: 08.10.2020р., м. Одеса, просп. Шевченка, 29, Господарський суд Одеської області

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 03.02.2021р. відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2020р. Сільськогосподарський виробничий кооператив «Дружба народів» (позивач, СГВК «Дружба народів») звернувся до Господарського суду Одеської області з позовними вимогами до Державного підприємства «Дослідне господарство «Южний» НААН України (відповідач, ДГ «Южний») про стягнення 1350000,00грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Державним підприємством «Дослідне господарство «Южний» НААН України умов укладеного між сторонами форвардного контракту від 29.05.2017р. №6.

В процесі розгляду справи відповідачем 07.08.2020р. до суду було надано заяву про визнання позову, відповідно до якої Державним підприємством «Дослідне господарство «Южний» НААН України було визнано позовні вимоги Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Дружба народів» в повному обсязі.

Враховуючи, що заява відповідача про визнання позову від 07.08.2020р. підписана директором Державного підприємства „Дослідне господарство „Южний Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України Станковим С.С., повноваження якого підтверджуються наказом Національної академії аграрних наук України від 30.07.2020р., №296-к щодо покладення виконання обов`язків директора Державного підприємства „Дослідне господарство „Южний Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України на головного агронома підприємства Станкова С.С., та відповідними відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та з огляду на те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Сільськогосподарського виробничого кооперативу „Дружба народів про стягнення з Державного підприємства „Дослідне господарство „Южний Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України 675000,00 грн. заборгованості та 675000,00 грн. штрафу.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 08.10.2020р. у справі №916/1142/20 (суддя Степанова Л.В.) позов задоволено у повному обсязі.

Однак, 09.12.2020р. від Державного підприємства "Дослідне господарство "Южний" Одеської державної сільськогосподарської станції Національної академії аграрних наук України" до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга на вказане рішення, в якій Державне підприємство "Дослідне господарство "Южний" Одеської державної сільськогосподарської станції НААН України" просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 08.10.2020р. у справі №916/1142/20 повністю.

Апелянт вважає, що прийняте рішення є незаконним та підлягає скасуванню, у зв`язку із неповним з`ясуванням та недоведеністю усіх обставин, що мають значення для справи, а також, - з порушенням норм процесуального права.

Так, ДГ "Южний" зауважує, що судом першої інстанції не було з`ясовано того факту, що надані позивачем, в підтвердження перерахування грошових коштів на рахунок Державного підприємства „Дослідне господарство „Южний Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції НААН України, платіжні доручення №№1141, 1407, 1396 стосуються зовсім інших договорів та не мають відношення до укладеного Форвардного контракту від 29.05.2017р. №6.

Також, апелянт зазначає, що Акт звіряння, укладений між сторонами та прийнятий судом в якості доказу оплати, стосується зовсім іншого Форвардного контракту датованого 25.05.2017 року.

Таким чином, відповідач вказує, що належні докази щодо фактичного виконання Позивачем своїх обов`язків по оплаті спірного Форвардного контракту від 29.05.2017р. №6 у матеріалах справи відсутні, а тому, судом першої інстанції прийнято необґрунтоване та незаконне рішення.

Зазначаючи про порушення місцевим господарським судом норм процесуального права, апелянт звертає увагу на те, що заява відповідача від 07.08.2020 року про визнання позов, яка підписана діючим на той час директором ДП «ДГ «Южний» ОДСДС НААН України» Станковим С.С., згідно висновку суду є беззаперечним доказом обґрунтованості та законності заявлених позовних вимог.

Але, такий висновок суду відповідач вважає необґрунтованим, оскільки відповідно до п. 4 та. п. 5 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд; суд не приймає визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

ДГ «Южний» наполягає на тому, що задовольняючи позовні вимоги СГВК «Дружба народів», суд першої інстанції проігнорував:

1) відсутність законних підстав для задоволення позову (відсутні докази оплати Форвардного контракту від 29.05.2017р. №6);

2) порушення прав та інтересів Національної академії аграрних наук України;

3) суперечливість дій директора ДП «ДГ «Южний» ОДСДС НААН України» Станкова С.С. інтересам особи яку він представляє.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.12.2020р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Дослідне господарство "Южний" Одеської державної сільськогосподарської станції Національної академії аграрних наук України" на рішення Господарського суду Одеської області від 08.10.2020р. у справі №916/1142/20, розгляд справи призначено на 03.02.2021р.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

В судовому засіданні 03.02.2021р. представник відповідача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання по справі повідомлені належним чином, що вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 23.12.2020р., яким було направлено Сільськогосподарському виробничому кооперативу "Дружба народів" ухвалу суду апеляційної інстанції із зазначенням дати та часу судового засідання по розгляду справи №916/1142/20.

Враховуючи положення ч.12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції за відсутністю представника Каховської міської ради.

При цьому, відповідно до ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.12.2020р., присутність сторони в судовому засіданні 03.02.2021р. не визнавалась обов`язковою.

У судовому засіданні 03.02.2021р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Згідно зі ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.05.2017р. між Державним підприємством «Дослідне господарство «Южний» Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» (Продавець) та Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Дружба народів» (Покупець) було укладено Форвардний контракт №6 (Контракт), за умовами якого Продавець зобов`язується передати Покупцю у власність базовий актив, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити його у кількості, строки та за ціною передбачених цим Контрактом.

Пунктом 2.1. Контракту визначено, що базовим активом (надалі - Товар) за цим Контрактом виступає: насіння пшениці урожаю 2017 року або набуте Продавцем в іншій спосіб, не заборонений законодавством України спосіб.

Відповідно до п. 3.1. Контракту, поставка Товару за цим Контрактом здійснюється на умовах Інкотермс 2010 EXW (франко-склад) зерняток Продавця (вагова) (далі - склад). Кінцевий строк поставки за цим Контрактом встановлюється сторонами до 01.11.2017р.

Згідно до п. 3.2. Контракту, поставка вважається здійсненою в момент підписання Акту приймання-передавання Товару на базисі поставки відповідно до умов п. 3.1. цього Контракту. Ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження Товару переходить від Продавця до Покупця в момент передачі Товару Продавцем у власність Покупця.

Умовами п. 4.1. Контракту визначено, зокрема, що ціна однієї тони Товару в заліковій вазі на базисі поставки EXW (франко-елеватор), відповідно до умов п. 3.1. цього Контракту, встановлюється сторонами у сумі 6 000,00 грн. за 1 тону, в т.ч. ПДВ 20% - 1000,00грн. Вартість цього контракту складає 675 000 грн.

Відповідно до п. 5.1. Контракту, оплата вартості Товару проводиться Покупцем на умовах 100% попередньої оплати до 30.06.2017 року.

За невиконання Продавцем умов Контракту щодо обсягів поставки, ним сплачується штраф у розмірі 100% вартості недопоставленого Товару.

Відповідно до п. 9.9. Контракту, якщо Продавець, який одержав суму попередньої оплати Товару, не передав покупцеві Товар у встановлений цим Контрактом строк, і прострочення поставки складає більше ніж 3 робочих дні, Покупець має право за власним вибором вимагати передання оплаченого Товару або повернення суми попередньої оплати.

Пунктом 9.10 Контракту сторони встановили, що у випадку повернення суми попередньої оплати Продавець зобов`язаний сплатити Покупцю штраф у розмірі 100% суми попередньої оплати.

В підтвердження виконання своїх зобов`язань за Контрактом, позивачем надані наступні платіжні доручення:

- від 29.05.2017р. №1141 на суму 576 000,00грн., призначення платежу - оплата за пшеницю згідно договору №7 від 29.05.2017р.;

- від 16.06.2017р. №1396 на суму 25 000,00грн., призначення платежу - оплата за пшеницю згідно договору №7 від 29.05.2017р.;

- від 19.06.2020р. №1407 на суму 74 000,00грн., призначення платежу - оплата за пшеницю згідно договору №6 від 16.06.2017р.

Однак, як встановлено судом першої інстанції, свої зобов`язання за Контрактом відповідач не виконав.

У матеріалах справи міститься Акт звіряння взаємних розрахунків за період січень 2017р. - липень 2019р. між ДП «ДГ «Южний» ОДСДС НААН України та СГВК „Дружба народів» за Форвардним контрактом від 25.05.2017р. №6. Вказаний Акт підписаний обома сторонами без зауважень та скріплено печатками, відповідно до якого грошове зобов`язання відповідача становить 675 000,00 грн.

Вищевикладене стало підставою для звернення Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Дружба народів" до господарського суду з вимогами про стягнення з відповідача боргу за Контрактом у розмірі 675 000,00 грн. та 675 000,00 грн. штрафу.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши представника відповідача, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені рішення, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.

Як вбачається із доводів апеляційної скарги, предметом апеляційного перегляду у даній справі, згідно з ч.2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, являються обставини, які підтверджують чи спростовують реальність оплати СГВК "Дружба народів" на користь ДП «ДГ «Южний» ОДСДС НААН України» коштів за оренду сільськогосподарської машини з екіпажем.

Статтею 129 Конституції України до основних засад судочинства належить змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів, а також доведенні перед судом їх переконливості, тобто кожна сторона спору повинна довести ті обставини, на які посилається, відповідними доказами.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно, цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини, з урахуванням поданих доказів, видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Така позиці викладена у постановах Верховного Суду від 02.10.2018р. у справі №910/18036/17, від 23.10.2019р. у справі №917/1307/18, від 18.03.2020р. у справі №129/1033/13-ц).

Крім того, Верховним Судом неодноразово зазначалось, що при оцінці достатності доказів діють спеціальні правила - стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Стандарти доказування є важливим елементом змагальності процесу.

На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt).

Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. Обов`язок (тягарі доказування обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини (постанови Верховного Суду від 27.02.2019р. у справі №922/1163/18; від 29.08.2018р. у справі №909/105/15; від 29.08.2018р. у справі №910/23428/17; від 31.01.2018р. у справі № 10/8763/17).

Відповідно до ст.ст. 73-74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

17.10.2019 набув чинності Закон України № 132-IX від 20.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до України змінено назву статті 79 Господарського процесуального кодексу України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до положень статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, зокрема, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.05.2017р. між позивачем та відповідачем було укладено Форвардний контракт №6, за умовами якого відповідач зобов`язався передати позивачу у власність базовий актив, а позивач зобов`язався прийняти та оплатити його у кількості, строки та за ціною передбачених цим Контрактом.

При цьому, за змістом ст.ст. 524, 533-535, 625 Цивільного кодексу України, грошовим зобов`язанням є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання боржника сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто, в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору (п. 1.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань»).

Як зазначає відповідач - ДГ «Южний», платіжні доручення, які надані позивачем у підтвердження оплати спірного Контракту не є належними доказами такої оплати, оскільки вони стосуються зовсім інших договорів та не мають відношення до укладеного Форвардного контракту від 29.05.2017р. №6.

Однак, судова колегія зазначає, що загальна сума вказаних платіжних доручень повністю відповідає сумі спірного Форвардного контракту від 29.05.2017р. №6.

Матеріали справи не містять, а відповідачем не наведено доказів існування будь-яких інших Договорів, укладених між сторонами, крім Контракту від 29.05.2017р. №6.

Апеляційний суд, з урахуванням загальної суми оплати, що співпадає із ціною спірного Контракту, вважає, що зазначений у платіжних дорученнях №1141 та №1396 номер договору (№7) є технічною опискою, оскільки дата договору вказана правильно - 29.05.2017р., як і є технічною помилкою дата договору, що визначена у платіжному дорученні №1407, в якому номер Контракту, за яким проводиться розрахунок, є в свою чергу, правильним.

Крім того, заборгованість у загальній сумі, сплаченої вищевказаними платіжними дорученнями, підтверджується і Актом звіряння, укладеним між сторонами без зауважень або заперечень. Судова колегія звертає увагу, що у вказаному Акті чітко визначені дати оплати за вищенаведеними платіжними дорученнями, а саме: відповідно до Акту звіряння на розрахунковий рахунок відповідача у даній справі від позивача 29.05.2017р. надійшли кошті у розмірі 576 000,00 грн., 16.06.2017р. - у розмірі 25 000,00 грн., 19.06.2020р. - у розмірі 74 000,00 грн. (а.с. 15).

Враховуючи відсутність доказів щодо існування іншого Форвардного контракту, укладеного між сторонами, ніж №6 від 29.05.2017р., апеляційна колегія також вважає дату Контракту, зазначену в Акті звіряння - помилковою.

У зв`язку з цим, судова колегія не вбачає підстав для неврахування платіжних доручень від 29.05.2017р. №1141 на суму 576 000,00 грн., від 16.06.2017р. №1396 на суму 25 000,00 грн., від 19.06.2020р. №1407 на суму 74 000,00 грн. в якості докази виконання зобов`язання позивача за спірним Форвардним контрактом від 29.05.2017р. №6.

Водночас, апеляційний суд враховує відсутність у матеріалах справи заперечень відповідача щодо отримання сум у розмірі 576 000,00 грн., 25 000,00 грн. та 74 000,00 грн. саме на виконання Контракту від 29.05.2017р. №6. Навпаки, під час розгляду справи у суді першої інстанції, ДП «ДГ «Южний» ОДСДС НААН України» було визнано позов Сільськогосподарського виробничого кооперативу „Дружба народів» у повному обсязі.

Заява відповідача про визнання позову від 07.08.2020р. підписана директором Державного підприємства „Дослідне господарство „Южний» Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» Станковим С.С., повноваження якого підтверджуються наказом Національної академії аграрних наук України від 30.07.2020р. №296-к, щодо покладення виконання обов`язків директора Державного підприємства „Дослідне господарство „Южний» Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України на головного агронома підприємства Станкова С.С., та відповідними відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, наявними у матеріалах справи.

З огляду на вищенаведене, судова колегія не вбачає у визнанні позовних вимог директором ДП «ДГ «Южний» ОДСДС НААН України» Станковим С.С. (станом на дату розгляду позову в суді першої інстанції) суперечливості вищевстановленим обставинам справи, з огляду на доведеність існування боргу у відповідача за спірним Контрактом доказами, визнаними судом належними.

Таким чином, апеляційна колегія вважає, що місцевим господарським судом було правильно прийнято та враховано заяву відповідача стосовно визнання позовних вимог.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу (ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України).

Пунктом 9.10 Контракту сторони встановили, що у випадку повернення суми попередньої оплати Продавець зобов`язаний сплатити Покупцю штраф у розмірі 100% суми попередньої оплати.

За таких обставин, враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, приймаючи до уваги відсутність доказів на підтвердження існування будь-яких інших договірних відносин між сторонами, крім Форвардного контракту від 29.05.2017р. №6, судова колегія вважає правильним висновок місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог у даній справі.

З огляду на встановлені обставини судова колегія зазначає, що наведені апелянтом у апеляційній скарзі доводи не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного судового рішення і ухвалення нового рішення, оскільки вони спростовуються встановленими у справі обставинами, ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права.

За змістом п.1 ч.1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга Державного підприємства "Дослідне господарство "Южний" Одеської державної сільськогосподарської станції Національної академії аграрних наук України" на рішення Господарського суду Одеської області від 08.10.2020 року у справі №916/1142/20 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення залишається без змін.

З огляду на те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає то в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі сплати судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення Господарського суду Одеської області від 08.10.2020р. у справі №916/1142/20 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова відповідно до вимог ст. 284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у 20-денний строк.

Повний текст постанови складений 08.02.2021р.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Головей В.М.

Суддя Разюк Г.П.