ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

01.02.2021 Справа № 917/79/21

Суддя господарського суду Полтавської області Ореховська О.О., розглянувши

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗНАМЯ ЛМН", вул.Автобазівська, 2/9, м.Полтава, 36008,

про забезпечення позову (за вх. № 1101 від 29.01.2021 р.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗНАМЯ ЛМН", вул.Автобазівська, 2/9, м.Полтава, 36008,

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВОБУД 2004 ГАРАНТ", бульвар Боровиковського, 2/4, м.Полтава, 36023,

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажна компанія "АТЛАНТ", вул.Соборності, 54, кв.21, м.Полтава, 36014,

про відшкодування збитків в розмірі 1 195 709,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗНАМЯ ЛМН" звернулося до господарського суду Полтавської області з позовною заявою від 21.01.2021р. за вх. № 88/21 до Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВОБУД 2004 ГАРАНТ" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажна компанія "АТЛАНТ" про відшкодування відповідачами в солідарному порядку збитків в розмірі 1 195 709,00 грн.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 25.01.2021 р. вищевказана позовна заява залишена без руху, встановлений позивачу спосіб та строк для усунення недоліків позовної заяви - 5 днів.

До позовної заяви позивачем додано заяву про забезпечення позову від 19.01.2021р. б/н, в якій позивач, з посиланням на ст. 136 та ст.137 Господарського процесуального кодексу України, прохав суд забезпечити вищевказаний позов шляхом витребовування відомостей про відкриті рахунки у ГУ ДПС у Полтавській області Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВОБУД 2004 ГАРАНТ" () та Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажна компанія "АТЛАНТ" () та накласти арешт на грошові кошти на виявлених рахунках в розмірі суми позову. Вищевказана заява повернута заявнику ухвалою суду від 25.01.2021 р.

29.01.2021 р. через канцелярію господарського суду Полтавської області позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "ЗНАМЯ ЛМН" подано заяву від 19.01.2021р. б/н ( за вх. № 1101 від 29.01.2021 р.) про забезпечення позову.

Позивач, з посиланням на ст. 136 та ст.137 Господарського процесуального кодексу України, прохає суд забезпечити вищевказаний позов шляхом витребовування відомостей про відкриті рахунки у ГУ ДПС у Полтавській області Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВОБУД 2004 ГАРАНТ" () та Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажна компанія "АТЛАНТ" () та накласти арешт на грошові кошти на виявлених рахунках в розмірі суми позову.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач посилається , зокрема, на обставини які викладені ним у позові щодо самовільного знищення відповідачами каналізаційно-насосної станції, що належить на праві власності ТОВ "Знамя ЛМН", зазначає, що відповідачами продовжується самовільне знищення вищевказаного об"єкта , наносяться додаткові збитки і тому постає необхідність у забезпеченні позову. Позивач у заяві зазначає, що він обгрунтовано вважає, що існує досить висока ймовірність того факту, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в майбутньому.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 137 ГПК України визначено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

У рішенні Конституційного Суду України від 16.06.2011 N 5-рп/2011 у справі N 1-6/2011 зазначено, що судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (боржника) або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача або особи, яка звернулась з відповідними вимогами у справі про банкрутство.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Однак, суд зазначає, що всупереч викладеному заявником не наведено у поданій заяві достатніх обґрунтувань та не доведено в порядку приписів статей 76 - 79 Господарського процесуального кодексу України належними доказами наявність обставин, з якими пов`язується застосування такого виду забезпечення позову як накладення арешту на грошові кошти.

Натомість, посилання позивача на те, що відповідачами продовжується самовільне знищення каналізаційно-насосної станції, що належить на праві власності ТОВ "Знамя ЛМН" та посилання в заяві на досить високу ймовірність того факту, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в майбутньому, суд не вважає достатнім для висновку про можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення. Жодних доказів, які б підтверджували імовірність утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття заходів забезпечення позову, заявником подано не було.

Отже, заявником у заяві про забезпечення позову не наведено достатніх обґрунтувань та не доведено належними доказами, що невжиття заходів забезпечення позову, про які зазначено у заяві, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Керуючись статтями 136, 137, 139, 140, 233 - 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗНАМЯ ЛМН", вул.Автобазівська, 2/9, м.Полтава, 36008, про забезпечення позову

( від 19.01.2021 р. б/н, за вх. № 1101 від 29.01.21 р.) відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня підписання ( ст.ст.235, 255-256 ГПК України).

Дата складення та підписання повного тексту ухвали: 01.02.2021 р.

Суддя Ореховська О.О.