номер провадження справи 32/186/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2021 Справа № 908/3231/20

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Колодій Н.А., розглянувши в письмовому позовному провадженні без виклику представників сторін справу

За позовом Концерну Міські теплові мережі (юр.адр.: 69091, м. Запоріжжя, бул.Гвардійський, 137; факт. адр.: 69071, м. Запоріжжя, вул. Цитрусова, 9)

до відповідача Приватного підприємства «НІЗАМ», юр.адр.: 69068, м. Запоріжжя, вул.Кругова, буд. 156)

про стягнення суми 5505,25 грн.

СУТНІСТЬ СПОРУ:

15.12.2020 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Концерну Міські теплові мережі до Приватного підприємства «НІЗАМ» про стягнення суми 5505,25 грн., з яких: сума 5479,95 грн. основний борг, сума 25,30 грн. 3% річних.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.12.2020 справу № 908/3231/20 за вищевказаною позовною заявою розподілено судді Колодій Н.А.

Ухвалою господарського суду від 18.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №908/3231/20, ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку письмового позовного провадження без виклику представників сторін

Заявлені позивачем вимоги, викладені в позовній заяві та ґрунтуються на ст. ст. 11, 15, 16, 258, 509, 526, 530, 625, 629 Цивільного кодексу України, ст. 1, 2, 193, 276 Господарського кодексу України, ЗУ Про теплопостачання, на підставі яких позивач просить позов задовольнити та стягнути з Приватного підприємства «НІЗАМ» заборгованість в розмірі 5505,25 грн., з яких: сума 5479,95 грн. основний борг, сума 152,86грн. інфляційні втрати, сума 25,30 грн. 3% річних.

Відповідач відзив на позовну заяву, у встановлений ухвалою суду по справі строк не надав, про поважність причин неподання відзиву суд не повідомив, правову позицію у справі не висловив.

Згідно зі ст. 93 ЦК України місцезнаходження юридичної особи визначається місцем її державної реєстрації, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до Витягу (Безкоштовного) з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридичною адресою Приватного підприємства «НІЗАМ», є : 69068, м. Запоріжжя, вул. Кругова, буд. 156, що відповідає юридичній адресі відповідача, зазначеній у позовній заяві.

Ухвала суду від 18.12.2020 про відкриття провадження у справі № 908/3231/20, яка направлялася на зазначену адресу відповідача, повернулася на адресу господарського суду Запорізької області з відміткою відділення поштового зв`язку: Адресат відсутній.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

За таких обставин, суд вважає, що ним були вжиті достатні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи № 908/3231/20.

У разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії (висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 25.06.2018 у справі № 904/9904/17).

Згідно ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області про відкриття провадження у справі від 18.12.2020 відповідачу запропоновано подати відзив протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відзив на адресу суду від відповідача не надійшов.

За таких обставин, суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2,3 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі

Отже, 18.01.2021 сплив тридцятиденний термін наданий сторонам на вчинення процесуальних дій, строк вчинення яких обмежений першим судовим засіданням, а тому суд вважає за можливе розглянути вказану справу по суті.

Будь-яких процесуальних заяв або заяв по суті протягом цього періоду до суду не надходило.

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

Згідно ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення 01.02.2021.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Правовідносини між Теплопостачальною організацією та Споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення і типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 та іншими нормативно-правовими актами України.

В розумінні Закону України «Про теплопостачання» та Правил користування тепловою енергією, споживачем теплової енергії є фізична або юридична особа, що використовує теплову енергію на підставі договору. У ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (надалі - Закон) зазначені суб`єкти правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг, а саме: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.

При цьому ч. 2 ст. 6 Закону визначає виконавців житлово-комунальних послуг, серед яких послугу з постачання теплової енергії надає теплопостачальна організація; послугу з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який с власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води.

Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 р. за № 630 (надалі-Правила) зазначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим місяцем.

Правилами та Законом України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення здійснюється на підставі укладеного між виконавцем та споживачем відповідного договору.

Пунктом 8 Правил встановлюється, що послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Згідно ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (надалі - Закону) надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Статтею 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено обов`язок споживача оплачувати фактично спожиту комунальну послугу, яка надана виконавцем у разі відсутності укладеного договору.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно ст. 12 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» (надалі - Закону) відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 7 Закону споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.

Згідно п.2 ч.2 ст. 8 Закону виконавець зобов`язаний готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором.

Згідно ч.1 ст. 9 Закону Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до ч. 8 ст. 181 Господарського кодексу України у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання.

В даному випадку це надання Концерном «Міські теплові мережі» послуг з централізованого опалення), правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Відсутність укладеного між сторонами договору, обов`язковість укладання якого лежить і на споживачеві, і на теплопостачальній організації не виключає можливості стягнення зі споживача на користь теплопостачальні організації вартості послуг з теплопостачання, оскільки між сторонами склалися фактичні договірні відносини. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (правова позиція у справі № 6-2951цс15 та № 6-582цс15 Верховного Суду України від 18.11.2015).

Законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (Постанова Верховного суду України від 30.10.2013 р. по справі 6-59цс13).

Відсутність між сторонами договору на надання послуг з централізованого опалення не є підставою для несплати за надані Концерном „Міські теплові мережі" послуги, оскільки обов`язок оплати випливає з закону.

Судом встановлено, що об`єкт теплопостачання: нежитлове приміщення площею 17,60кв. м. за адресою: вул. Кругова , буд. 156, прим. 55, м. Запоріжжя.

З матеріалів справи вбачаться, що відповідач використовує вказане приміщення на підставі договору оренди нежитлового приміщення від 01.06.2002 року № 127.

Нежитлове приміщення площею 17,60 кв, м. за адресою: вул. Кругова, буд. 156, прим. 55, м. Запоріжжя, є невід`ємною частиною житлового будинку. Вищевказаний будинок обладнано будинковим приладом обліку теплової енергії. Розрахунок нарахувань за опалення вищевказаних нежитлових приміщень, за період з листопада 2019 по квітень 2020 проводився за показаннями будинкового приладу обліку на опалення.

Не зважаючи на відсутність укладеного договору, в цілях недопущення порушення конституційного права громадян, які мешкають в житловому будинку № 156 по вул. Круговій, м.Запоріжжя, на забезпечення їх здоров`я (ст. 3 Конституції України) та права на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї (ст. 48 Конституції України), що включає право на житло, позивач здійснював постачання теплової енергії до приміщення відповідача, адже система теплоспоживання нежитлового приміщення - об`єкту теплопостачання є спільною із системою теплопостачання житлового будинку. Облік відпущеної теплової енергії здійснювався по особовому рахунку №340279.

Отримання теплоносія підтверджується відповідним Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської Ради «Про початок опалювального сезону» та «Про закінчення опалювальних сезонів» (Рішення містяться на офіційному сайті Запорізької міської ради).

Позивачем було відпущено теплової енергії відповідачу за період з листопада 2019 по квітень 2020 року на загальну суму 5479,95 грн, що підтверджується рахунками, актами приймання-передачі теплової енергії та розрахунком суми основної заборгованості. Відповідач в свою чергу, з листопада 2019 року по квітень 2020 року не виконав свої зобов`язання з оплати отриманої теплової енергії.

Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань у відповідача утворилась заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі - 5479,95 грн. (основний борг).

Таким чином, позивач взяті на себе зобов`язання за договором виконав належним чином і у повному обсязі.

Згідно зі ст. 714 ЦК України та ст. 275 ГК України за договором постачання електричними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання електричними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати. Покупець зобов`язаний сплатити повну ціну переданого товару.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Норми права аналогічного змісту містить ст. 526 ЦК України.

У відповідності до приписів ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання є недопустимою, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 74 ГПК України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивач надав всі необхідні докази в обґрунтування позовних вимог.

Відповідач доказів погашення заборгованості суду не надав.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача суми 5479,95грн основного боргу, документально підтвердженими, обґрунтованими, заснованими на законі та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення 3 % річних в розмірі 25,30 грн.

Статтю 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата 3% річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Наданий розрахунок 3% річних судом перевірений та встановлено, що розрахунок 3% річних позивачем виконаний вірно. Враховуючи викладене, вимога про стягнення з відповідача 25,30грн 3 % річних за порушення строків оплати заявлені до стягнення правомірно та підлягають задоволенню судом.

Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Концерну «Міські теплові мережі» до Приватного підприємства «НІЗАМ» задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного підприємства «НІЗАМ», (юр.адр.: 69068, м. Запоріжжя, вул.Кругова, буд. 156, ) на користь Концерну Міські теплові мережі (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137; , фактична адреса: 69071, м. Запоріжжя, вул. Цитрусова, 9) 5479 (п`ять тисяч чотириста сімдесят дев`ять) грн 95коп. суму основного боргу, суму 3% річних у розмірі 25 (двадцять п`ять) грн 30коп., судовий збір у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн 00коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01.02.2021.

Суддя Н.А. Колодій