ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
27.01.2021 Справа № 914/2071/20
Суддя Горецька З.В., розглянувши матеріали
заяви: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "АКБ Плюс", м. Херсон
про розподіл витрат на професійну правову допомогу
у справі № 914/2071/20
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "АКБ Плюс", м. Херсон
до відповідача: Фізичної особи - підприємця Кльок Світлани Ярославівни, м. Львів
третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ПП «Ніка Транс», м. Ужгород
третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ФОП Фабриція Івана Івановича, Закарпатська область, Тячівський район, с. Лопухів
про стягнення заборгованості в сумі 24 720, 84 євро, що у гривневому еквіваленті становить 810 378, 80 грн.
Представники сторін:
від позивача: Венглевський Богдан Богданович;
від відповідача: Рачкевич Наталія Володимирівна;
від третіх осіб: не з`явились.
В провадженні Господарського суду Львівської області перебувала справа № 914/2071/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "АКБ Плюс" до Фізичної особи - підприємця Кльок Світлани Ярославівни стягнення заборгованості у розмірі 810 378,80 грн. В ході розгляду справи позивачем подано клопотання вх. №2081/20 від 07.09.2020 року про збільшення позовних вимог.
Рішенням господарського суду від 05.01.2021 року позовні вимоги задоволено частково. Судове засідання для вирішення питання понесення витрат на професійну правову допомогу призначено на 27.01.2021 року. Позивач за вх. № 247/21 від 25.01.2021 року подано заяву про вирішення питання щодо стягнення витрат на правову допомогу.

У поданому клопотанні представник позивача просить суд стягнути з Фізичної особи - підприємця Кльок Світлани Ярославівни понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 23 647,50 грн.

Відповідно до вимог ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 126 ГПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 8 статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При цьому, задля визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Позивачем було заявлено до стягнення з відповідача 23 647,50 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Обґрунтовуючи розмір понесених судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем долучено: договір про надання правової допомоги №20/23-1 від 30.07.2020 року, додаткову угоду до договору про надання правової допомоги №20/23-1 від 30.07.2020 року, платіжне доручення №353 від 25.01.2021 року, акт приймання - передачі наданих послуг від 30.07.2020 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Відповідач в судове засідання з`явився, проти стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 23 647,50 грн. заперечив та просив зменшити такі.

Суд погоджується з доводами відповідача про необґрунтованість та неспівмірність заявленої до стягнення суми витрат на професійну правову допомогу позивача з реальним обсягом такої допомоги, часом, витраченим на надання таких послуг (незначний обсяг юридичної та технічної роботи щодо підготовки справи до розгляду та тривалість судових засідань), критерію реальності таких витрат.

Враховуючи викладене розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача, є завищеним та неспівмірним з обсягом наданих послуг, суд дійшла висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача, з огляду на заперечення останнього, підлягає зменшенню та відшкодуванню у сумі 19 000 грн.

Оскільки в рішенні не було вирішено питання щодо розподілу цих витрат, керуючись статтею 244 ГПК України, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення у справі № 914/1985/20

Керуючись 129, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "АКБ Плюс" задоволити частково.

2 Стягнути з Фізичної особи-підприємця Кльок Світлани Ярославівни (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «АКБ ПЛЮС» (Код , 73000, місто Львів, Нафтовиків, 15-А) 19 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

4. В задоволенні решти вимог відмовити.

5. Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

6. Додаткове рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Повний текст складено 01.02.2021 року.

Суддя З.В. Горецька