ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року м.Харків Справа № 913/650/20
Провадження №16/913/650/20
За позовом акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ
до комунального спеціалізованого теплозабезпечуючого підприємства "Рубіжнетеплокомуненерго" Рубіжанської міської ради, м.Рубіжне Луганської області
про стягнення 1 749 343,94 грн,
Суддя Шеліхіна Р.М.
Секретар судового засідання Буцька І.І.
У засіданні брали участь:
від позивача (в режимі відеоконференції): адвокат Єфременко О.О. на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 23.03.2018 серії КС №6537/10, представник за довіреністю від 17.05.2019 №14-192;
від відповідача (в режимі відеоконференції): Орлов І.К., на підставі довіреності від 01.12.2020 №782,
в с т а н о в и в:
Суть спору: позивачем заявлено вимогу до комунального спеціалізованого теплозабезпечуючого підприємства "Рубіжнетеплокомуненерго" Рубіжанської міської ради про стягнення заборгованості у сумі 1 523 908,82 грн. за спожитий газ у жовтні 2018 року - квітні 2019 року, 3 % річних у сумі 74 659,04 грн. за період 27.11.2018-13.10.2020, інфляційних витрат у сумі 62 432,65 грн. за період 01.12.2018-30.09.2020 та збитків в сумі 88 343,43 грн. у зв`язку з перевищенням спожитого обсягу газу від замовленого у березні 2019 року, згідно договору постачання природного газу від 11.10.2018 №5787/18-ТЕ-20.
Ухвалою господарського суду Луганської області від 03.12.2020 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 14.12.2020.
У судове засідання 14.12.2020 прибув повноважний представник позивача та надав усні пояснення у справі.
Ухвалою господарського суду Луганської області від 14.12.2020 підготовче судове засідання відкладено на 26.01.2021.
У судове засідання 26.01.2021 прибув повноважний представник позивача та відповідача.
Від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив від 21.12.2021 вих. №904, яким відповідач частково заперечує проти позову з огляду на наступне.
Відповідач вказує, що комунальне спеціалізоване теплозабезпечуюче підприємство "Рубіжнетеплокомуненерго" Рубіжанської міської ради є підприємством, що має можливість здійснювати подачу тепла по місту й у випадку, якщо діяльність підприємства буде паралізована це призведе до створення надзвичайної ситуації в регіоні.
Тому, відповідач зазначає, на нього поширюється Порядок розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 №217, відповідно до якого саме банк здійснює перерахування коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу.
Відповідач не заперечує проти заборгованості, яка виникла у зв`язку неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань з оплати отриманого у жовтні 2018р. - квітні 2019р. природного газу. Також відповідач зазначає, що не слачував за поставлений газ за договором постачання природного газу від 11.10.2018 №5787/18-ТЕ-20, у зв`язку з критичним фінансовим станом підприємства, що виникла через заблоковані рахунки комунального спеціалізованого теплозабезпечуючого підприємства "Рубіжнетеплокомуненерго" Рубіжанської міської ради.
Так, відповідач просить суд задовольнити позовні вимоги в частині стягнення основної суми боргу в розмірі 1 523 908 грн. 82 коп.
До позовної заяви відповідачем було додано клопотання б/н, б/д про зменшення розміру штрафних санкцій. У клопотанні про зменшення розміру штрафних санкцій відповідач з посиланням на ч.2 ст.233 Господарського кодексу України просить зменшити розмір 3% річних та інфляційних нарахувань, у зв`язку із заблокованими рахунками на підставі постанови про арешт коштів від 20.02.2020 ВП №61286313 та постанови про арешт коштів від 14.02.2020 ВП №61235480.
Від позивача через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив від 06.01.2021 №39/5-75-21, в якому вказує, що укладаючи договір постачання природного газу від 11.10.2018 №5787/18-ТЕ-20, сторони прямо передбачили обов`язок відповідача за відсутності або несвоєчасності надходження грошей через рахунок із спеціальним режимом використання, сплачувати власними коштами. Тому позивач зазначає, що відповідач не був обмежений у способах та шляхах виконання своїх зобов`язань, зокрема шляхом перенесення оплати, залучення кредитних коштів або ж зменшення власних витрат.
Також, позивач зазначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. А вимога сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу, що передбачено ст.625 ЦК України.
Тому, на підставі викладеного, позивач просить суд задовольнити позов у повному обсязі.
Враховуючи вчинення усіх необхідних процесуальних дій у даній справі для виконання завдань підготовчого провадження, визначених ст.177 ГПК України, та враховуючи згоду усіх учасників справи про початок розгляду справи по суті у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання, суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження та призначення справи №913/650/20 до судового розгляду по суті, а також про відкриття розгляду справи по суті у судовому засіданні 26.01.2021 року.
При розгляді спору, судом встановлено наступне.
Між публічним акціонерним товариством Національною акціонерною компанією Нафтогаз України (позивач, постачальник) та комунальним спеціалізованим теплозабезпечуючим підприємством "Рубіжнетеплокомуненерго" Рубіжанської міської ради (відпоідач, споживач) укладено договір постачання природного газу від 11.10.2018 №5387/18-ТЕ-20 (далі-договір), на підставі якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві 2018 році природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору (п.1.1. договору).
Відповідно до п.5.2 договору ціна за 1000 куб.м газу з 11.10.2018 становить 5930,40 грн (з ПДВ).
В подальшому в договір від 11.10.2018 №5387/18-ТЕ-20 постачання природного газу було внесено зміни додатковими угодами від 26.10.2018 №1, від 27.10.2018 №2, від 01.11.2018 №3.
Додатковою угодою від 23.11.2018 №4 викладено розділи 1-12 договору від 11.10.2018 №5387/18-ТЕ-20 в новій редакції.
З огляду на що, умови договору надалі зазначено в редакції додаткової угоди від 23.11.2018 №4 з урахуванням змін погоджених сторонами додатковими угодами до договору від 15.03.2018 №5, від 12.03.2019 №6, від 29.03.2019 №7, від 22.04.2019 №8.
Згідно п. 1.2. договору (в редакції додаткової угоди №4 від 23.11.2018 до договору), природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для подання послуг з опалення та постачання горячої води населенню.
Додатковою угодою від 23.11.2018 №4 до договору постачання природного газу, сторони погодили нову ціну на газ, в результаті чого в п.4.2. зазначено, що ціна за 1000 куб.м газу з 23.11.2018 становить 7482,61 грн (з ПДВ).
У п. 2.1. договору (в редакції додаткової угоди від 12.03.2019 №6, від 22.04.2019 №8 до договору) узгоджено, що постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2018р. по 30 квітня 2019р. (включно) замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 178,478 тис. куб. метрів, в т.ч. по місяцях: у жовтні 2018 4,030 тис. куб. м., у листопаді 2018 42,799 тис. куб. м., у грудні 2018 37,624 тис. куб. м., у січні 2019 48,404 тис. куб. м., у лютому 2019 29,621 тис. куб. м., у березні 2019 20,0 тис. куб. м., у квітні 2019 5,5 тис. куб. м.
Приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному періоді постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Споживач в акті приймання-передачі природного газу зазначає той обсяг, який був фактично використаний споживачем у відповідному розрахунковому періоді для потреб, зазначених в п. 1.2 цього договору. Споживач в акті приймання-передачі природного газу зазначає виключно той обсяг, який відповідає обсягам газу, які були використані споживачем в той період (періоди), коли споживач був включений до реєстру постачальника, що підтверджується споживачем в акті приймання-передачі газу (п.п. 3.8, 3.8.1, 3.8.2 договору в редакції додаткової угоди від 23.11.2018 №4).
Пунктом 3.13 договору (в редакції додаткової угоди №4 від 23.11.2018 до договору) сторонами узгоджено, що якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного споживачем природного газу більше, ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в п. 2.1. цього договору), споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки в порядку, визначеному п. 5.7. цього договору. При цьому, розмір збитків визначається наступним чином:
3.13.1. якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде менший від замовленого обсягу природного газу, споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період;
3.13.2. якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде перевищувати замовлений обсяг природного газу на цей період, споживач зобов`язаний відшкодувати збитки за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою: В = (Vф - Vп) х Ц х К, де: Vф - об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений постачальником споживачу протягом розрахункового періоду за цим договором відповідно до акту приймання-передачі природного газу; Vп - замовлений обсяг природного газу на розрахунковий період, зазначений в п. 2.1. цього договору; Ц - ціна природного газу за цим договором; К - коефіцієнт, який дорівнює 0,5.
Згідно з умовами п. 4.2. договору (в редакції додаткової угоди №4 від 23.11.2018 до договору) ціна за 1 000 куб. м. газу на дату укладання цього договору становить 6 235,51 грн, крім того, податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 7 482,61 грн.
Згідно з п. 4.3. договору (в редакції додаткової угоди №4 від 23.11.2018 до договору), загальна вартість цього договору дорівнює вартості фактично використаного за цим договором природного газу.
Оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця постачання природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (п.5.1. договору в редакції додаткової угоди №4 від 23.11.2018 до договору).
Відповідно до п. 5.7. договору (в редакції додаткової угоди №4 від 23.11.2018 до договору) відшкодування позивачу збитків, розрахованих відповідно до умов п. 3.13. договору, здійснюється наступним чином:
- постачальник на підставі даних, зазначених в акті приймання-передачі (якщо відповідач порушив п. 3.9. цього договору та не надав акт приймання передачі, використання газу за відповідний період приймається 0 куб. м.) та замовлених обсягів, визначених п. 2.1. цього договору, розраховує збитки відповідно до пп.пп. 3.13.1. або 3.13.2. п.3.13. цього договору;
- постачальник після 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, надає споживачу акт-претензію щодо відшкодування збитків та розрахунок збитків;
- споживач протягом 20 робочих днів з моменту отримання акту-претензїї, зобов`язаний відшкодувати постачальнику вартість збитків на рахунок, визначений в акті-претензії.
За невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором (п. 7.1. договору в редакції додаткової угоди №4 від 23.11.2018 до договору).
Збитки, завдані одній із сторін внаслідок невиконання (неналежного виконання) іншою стороною своїх зобов`язань, відшкодовуються винною у невиконанні (неналежному виконанні) стороною в порядку та розмірі, визначених цим договором та чинним законодавством України (п. 7.8. договору в редакції додаткової угоди №4 від 23.11.2018 до договору).
Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника і діє в частині постачання природного газу до 30 квітня 2019р. (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 11.1. договору в редакції додаткової угоди №4 від 23.11.2018 до договору).
Сторони виконали договір у 2018-2019 роках наступним чином.
На виконання умов договору позивач за період з жовтня 2018 року по квітень 2019 року передав, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 1 523 908,82 грн.:
-за актом приймання-передачі від 31.10.2018 у жовтні 2018 року на суму 23 899,51 грн обсягом 4,030 тис.куб.м. (а.с.43);
-за актом приймання-передачі від 30.11.2018 у листопаді 2018 року на суму 320 248,31 грн обсягом 42,799 тис.куб.м. (а.с.44);
-за актом приймання-передачі від 31.12.2018 у грудні 2018 року на суму 281 525,80 грн обсягом 37,624 тис.куб.м. (а.с.45);
-за актом приймання-передачі від 31.01.2019 у січні 2019 року на суму 309 810,07 грн обсягом 41,404 тис.куб.м. (а.с.46);
-за актом приймання-передачі від 28.02.2019 у лютому 2019 року на суму 221 642,45 грн обсягом 29,621 тис.куб.м. (а.с.47);
-за актом приймання-передачі від 31.03.2019 у березні 2019 року на суму 326 339,16 грн обсягом 43,613 тис.куб.м. (а.с.48);
-за актом приймання-передачі від 30.04.2019 у квітні 2019 року на суму 40 443,52 грн обсягом 5,405 тис.куб.м. (а.с.49).
Вказані акти підписані сторонами і засвідчені печатками підприємств.
Відповідач не оплатив поставлений позивачем природний газ у жовтні 2018р. - квітні 2019р.
Борг відповідача перед позивачем складає 1 523 908,82 грн грн, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем.
Постачальник направив споживачу акт-претензію від 17.05.2019 №26-1419-19, в якому позивач вимагав у відповідача сплатити збитки на підставі пунктів 3.13., 5.7. договору та п.1 розділу 4 Правил постачання природного газу в розмірі 88 343,43 грн за різницю між замовленим в березні 2019 обсягом природного газу та фактичним обсягом використаного відповідачем в березні 2019 природного газу за договором від 11.10.2018 №5387/18-ТЕ-20 (а.с.52-59).

Відповідач на вищезазначену претензію відповіді не надав, заборгованість не сплатив.
Позивач звернувся з даним позовом до суду, вказуючи про порушення відповідачем вимог закону і умов укладеного договору, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань з оплати отриманого у жовтні 2018р. - квітні 2019р. природного газу, а також споживання природного газу з відхиленням узгодженого обсягу у березні 2019 року, і просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 1 749 343,94 грн, з яких основний борг - 1 523 908,82 грн, 74 659,04 грн - 3 % річних, 62 432,65 грн - інфляційні втрати, 88 343,43 грн - збитки, згідно договору постачання природного газу від 11.10.2018 №5787/18-ТЕ-20.
Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали та обставини справи, оцінивши надані сторонами докази своїх вимог і заперечень до суті спору, їх належність, допустимість, достовірність кожного окремо і у сукупності без надання жодному доказу пріоритету або вищої сили, суд дійшов висновку, що у позов слід задовольнити повністю за таких підстав.
Зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають з підстав закону або умов договору (ст.ст.173,193 ГК України).
В даному спорі правовідносини сторін врегульовані договором постачання природного газу від 11.10.2018 №5787/18-ТЕ-20, який був чинним і обов`язковим для сторін під час його виконання.
Згідно з приписами ст.ст. 530,627,629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для сторін, що його уклали, і виникнення прав та обов`язків у сторін відбувається на підставі умов укладеного договору.
Договором постачання природного газу від 11.10.2018 №5787/18-ТЕ-20, укладеним між позивачем та відповідачем у справі, встановлено, що споживач (відповідач) зобов`язаний оплатити фактично переданий природний газ до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (пункт 6.1 договору).
Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договором, укладеним сторонами по справі, визначено порядок виконання відповідачем зобов`язань по сплаті вартості поставленої продукції.
Позивач поставив відповідачу газ на загальну суму 1 523 908,82 грн за період з жовтня 2018 року по квітень 2019 року, і належним чином - в порядку ст.ст.73-79 ГПК України - довів суду факт поставки на вказану суму грошей і у вказаний період. Таким чином, постачальник газу виконав свої обов`язки перед відповідачем у відповідності до умов договору та вимог закону.
Статті 265-267 Господарського кодексу України зобов`язують відповідача виконати обов`язок по оплаті поставленого газу у відповідності до вимог закону та умов договору.
Відповідач не виконав зобов`язання по сплаті поставленого газу за договором постачання природного газу від 11.10.2018 №5787/18-ТЕ-20 у визначений договором строк, чим порушив умови договору та закону.
Так, борг відповідача перед позивачем складає 1 523 908,82 грн, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем.
За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений природний газ відповідачу у жовтні 2018р. - квітні 2019р. підлягають задоволенню на суму 1 523 908,82 грн.
Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору, у відповідності до норм ст.625 ЦК України позивачем було нараховано 3% річних в розмірі 74 659,04 грн:
-за зобов`язаннями жовтня 2018 року - за період з 27.11.2018 по 13.10.2020 у сумі 1347,97 грн;
-за зобов`язаннями листопада 2018 року - за період з 27.12.2018 по 13.10.2020 у сумі 17 272,76 грн;
-за зобов`язаннями грудня 2018 року - за період з 26.01.2019 по 13.10.2020 у сумі 14 490,08 грн;
-за зобов`язаннями січня 2019 року - за період з 26.02.2019 по 13.10.2020 у сумі 15 156,48 грн;
-за зобов`язаннями лютого 2019 року - за період з 26.03.2019 по 13.10.2020 у сумі 10 333,08 грн;
-за зобов`язаннями березня 2019 року - за період з 26.04.2019 по 13.10.2020 у сумі 14 382,59 грн;
-за зобов`язаннями квітня 2019 року - за період з 28.05.2019 по 13.10.2020 у сумі 1 676,08 грн.
Перевіривши розрахунок 3% річних, суд встановив, що він є обґрунтованим, арифметично вірним, тому дана вимога підлягає задоволенню повністю на суму 74 659,04 грн.
Щодо інфляційних втрат в сумі 62 432,65 грн, суд зазначає, що за своєю правовою природою вони не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.
Як вбачається з розрахунку позивача, інфляційні втрати, які він просить стягнути з відповідача, виникли:
- за зобов`язаннями жовтня 2018 року за період з 01.12.2018 по 30.09.2020 року і складають 1 594,77 грн;
- за зобов`язаннями листопада 2018 року за період з 01.01.2019 по 30.09.2020 року і складають 18 658,32 грн;
- за зобов`язаннями грудня 2018 року за період з 01.02.2019 по 30.09.2020 року і складають 13 452,48 грн;
- за зобов`язаннями січня 2019 року за період з 26.02.2019 по 30.09.2020 року і складають 13 189,03 грн;
- за зобов`язаннями лютого 2019 року за період з 26.03.2019 по 30.09.2020 року і складають 7 374,46 грн;
- за зобов`язаннями березня 2019 року за період з 26.04.2019 по 30.09.2020 року і складають 7 519,33 грн;
- за зобов`язаннями квітня 2019 року за період з 28.05.2019 по 30.09.2020 року і складають 644,26 грн.
На підставі приписів ст.625 ЦК України, суд дійшов висновку про їх обґрунтованість, вірність та відповідність фактичним обставинам і матеріалам справи.
Також, позивач, посилаючись на те, що відповідач у березні 2019 року спожив природний газ в більшому обсязі, ніж погоджено п. 2.1 договору (в редакції додаткової угоди №4 від 23.11.2018 до договору) просить стягнути з відповідача 88 343,43 грн збитків, завданих позивачу неналежним виконанням відповідачем пункту 2.1 договору, які розраховані на підставі пунктів 3.13 та 5.7 договору та пункту 1 Розділу VI Правил постачання природного газу.
Відповідно до п. 1 Розділу VІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015 р. (в редакції, що була чинною на момент існування спірних правовідносин), відшкодування збитків споживачем, що не є побутовим, постачальнику здійснюється таким чином та, зокрема, в таких випадках: якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків у розмірі не більше подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період.
Пунктом 3.13 договору (в редакції додаткової угоди №4 від 23.11.2018 до договору) передбачено, що якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного споживачем природного газу більше, ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в п. 2.1. цього договору), споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки в порядку, визначеному п. 5.7. цього договору. При цьому, розмір збитків визначається наступним чином: якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде менший від замовленого обсягу природного газу, споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період. Якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде перевищувати замовлений обсяг природного газу на цей період, споживач зобов`язаний відшкодувати збитки за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою:
В = (Vф - Vп) х Ц х К, де: Vф - об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений постачальником споживачу протягом розрахункового періоду за цим договором відповідно до акту приймання-передачі природного газу;
Vп - замовлений обсяг природного газу на розрахунковий період, зазначений в п. 2.1. цього договору;
Ц - ціна природного газу за цим договором;
К - коефіцієнт, який дорівнює 0,5. (п.3.13.1. договору в редакції додаткової угоди №4 від 23.11.2018 до договору).

Позивачем заявлено до стягнення збитки у розмірі 88 343,43 грн за порушення договірного споживання обсягу природного газу у березні 2019 року, які нараховані за перевищення договірних величин споживання природного газу у березні 2019року за формулою: В = (Vф - Vп) х Ц х К.
Враховуючи, що нарахування збитків за відхилення договірного споживання обсягу газу передбачено умовами договору, а відповідачем не надано доказів визнання договору недійсним в цій частині, суд вважає нарахування позивачем збитків за порушення договірного споживання обсягу природного газу у березні 2019 року правомірним.
Розрахунок збитків, який здійснений позивачем становить 88 343,43 грн. Суд дійшов висновку, що він відповідає обставинам справи щодо порушення відповідачем договірних величин споживання природного газу та є арифметично правильним і підтверджується належними доказами. Додатковою угодою №6 від 12.03.2019 до договору постачання природного газу від 11.10.2018 №5387/18-ТЕ-20, сторони встановили об`єм газу на березень 2019 року 20,0 тис.куб.м. З акту приймання-пердачі природного газу від 31.03.2019 вбачається, що відповідач за березень 2019 року спожив 43,613 тис.куб.м. Ціна за 1000 куб.м газу з 23.11.2018 становила 7482,61 грн.
Суд розглянувши клопотання відповідача б/н, б/д про зменшення розміру штрафних санкцій зазначає, що нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних, відповідно до приписів ч.2 ст.625 ЦК України, входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних не є штрафними санкціями.
Тому клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій суд залишає без задоволення, а позов в цій частині слід задовольнити.
З огляду на вищевикладене, позов підлягає задоволенню повністю.
З огляду на викладене, на цей час існує переплата судового збору в загальній сумі 0,04 грн, який відповідно до приписів Закону України "Про судовий збір" може бути повернутий ухвалою господарського суду за клопотанням особи, яка його сплатила.
Керуючись ст.ст. 2, 13, 73, 74, 86, 232, 233, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд -
1.Позов задовольнити повністю.
Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст.256 Господарського процесуального кодексу України та порядку, визначеному п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено і підписано 05.02.2021.

Суддя Р.М.Шеліхіна