РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ

11.01.2021Справа № 921/107/17-г

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовомВійськового прокурора Тернопільського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України в особі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Тернопіль
доДержавного підприємства "Чортківське лісове господарство"
проусунення перешкод у користуванні земельною ділянкою
Представники:
від прокуратури:Касяненко Д.М.
від позивача:не з`явились
від відповідача:не з`явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
31.01.2017 до Господарського суду Тернопільської області надійшла позовна заява Військового прокурора Тернопільського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України в особі квартирно-експлуатаційного відділу м. Тернопіль з вимогами про стягнення з Державного підприємства "Чортківське лісове господарство", м. Чортків Тернопільської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та передачі її належному користувачу.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 13.04.2017 у справі № 921/107/17-г/17 позовні вимоги задоволено частково. Зобов`язано Державне підприємство "Чортківське лісове господарство" усунути перешкоди в користуванні Квартирно-експлуатаційним відділом м. Тернопіль земельною ділянкою, загальною площею 130,0007га, що знаходиться в с. Панівці Борщівського району Тернопільської області шляхом припинення на майбутнє рубки лісу на цій земельній ділянці (кадастровий номер :01:001:0734). В іншій частині позовних вимог - відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 07.08.2017 у справі № 921/107/17-г/17, що залишена без змін постановою Вищого господарського суду міста України від 07.11.2017, вищезазначене судове рішення місцевого господарського суду скасовано, справу направлено до господарського суду Тернопільської області для виконання вимог статті 17 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 07.12.2017 матеріали справи № 921/107/17-г/17 передано за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 921/107/17-г/17 передано на розгляд судді Плотницькій Н.Б.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.12.2017 справу № 921/107/17-г/17 прийнято до свого провадження, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, проводити розгляд справи у закритому судовому засіданні та призначено підготовче засідання на 15.01.2018.

15.01.2018 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли пояснення, клопотання про витребування доказів та пояснення.

15.01.2018 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від військової прокуратури Тернопільського гарнізону надійшло повідомлення про відсутність аналогічного спору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.01.2018 зобов`язано Центральний державний архів вищих органів влади та управління України (ЦДАВО України) надати суду докази у зв`язку з чим, керуючись пунктом 4 частини 5 статті 183 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву у підготовчому засіданні до 12.02.2018.

09.02.2018 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від військової прокуратури Тернопільського гарнізону надійшло клопотання про уточнення прохальної частини позовної заяви, відповідно до якого військова прокуратура Тернопільського гарнізону просить суд зобов`язати Державне підприємство "Чортківське лісове господарство" усунути перешкоди в користуванні Квартирно-експлуатаційним відділом м. Тернопіль земельною ділянкою військового містечка № 24, загальною площею 130,0007га, що знаходиться в с. Панівці Борщівського району Тернопільської області шляхом припинення на майбутнє рубки лісу на цій земельній ділянці (кадастровий номер :01:001:0734).

12.02.2018 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Центрального державного архіву вищих органів влади та управління України (ЦДАВО України) надійшов лист у відповідь на запит суду, відповідно до якого повідомлено, що Центральним державним архівом вищих органів влади та управління України (ЦДАВО України) направлено лист до Кабінету міністрів України з метою отримання дозволу на зняття копій витребуваного судом документа.

12.02.2018 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання з проханням розглядати справу без участі уповноваженого представника.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.02.2018, у зв`язку із неподанням Центральним державним архівом вищих органів влади та управління України (ЦДАВО України) витребуваного судом доказу, керуючись п. 3 ч. 2 ст. 183, підготовче засідання відкладено на 15.03.2018.

19.02.2018 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшла заява щодо оформлення допуску представника відповідача до державної таємниці.

13.03.2018 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання, у зв`язку із неподанням Центральним державним архівом вищих органів влади та управління України (ЦДАВО України) витребуваного судом доказу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.03.2018 судом оголошено перерву у підготовчому засіданні до 19.04.2018 на підставі п. 4 ч. 5 ст. 183 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.03.2018, керуючись ч. 1 ст. 13 Закону України "Про державну таємницю", зобов`язано Центральний державний архів вищих органів влади та управління України у строк до 16.04.2018 повідомити суд про проведення заходів стосовно приведення грифів секретності Розпорядження Ради Міністрів УРСР від 04.11.1961 № 1390-00167рс, а також додатків до них у відповідність до вимог чинного законодавства України про охорону державної таємниці з зазначенням ступеню їх секретності.

12.04.2018 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Центрального державного архіву вищих органів влади та управління України надійшов лист у відповідь на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.03.2018, відповідно до якого Центральний державний архів вищих органів влади та управління України повідомив суд про звернення до Режимно-секретного управління Секретаріату Кабінету Міністрів України для розгляду питання щодо проведення заходів стосовно приведення грифів секретності Розпорядження Ради Міністрів УРСР від 04.11.1961 № 1390-00167рс, а також додатків до них у відповідність до вимог чинного законодавства України про охорону державної таємниці з зазначенням ступеню їх секретності, у зв`язку з тим, що дане питання не належить до компетенції архіву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.04.2018 зупинено провадження у справі № 921/107/17-г до отримання від Центрального державного архіву вищих органів влади та управління України відповіді за результатами проведення заходів стосовно приведення грифів секретності Розпорядження Ради Міністрів УРСР від 04.11.1961 № 1390-00167рс, а також додатків до них у відповідність до вимог чинного законодавства України про охорону державної таємниці з зазначенням ступеню їх секретності, та отримання висновку державного експерта з питань таємниць щодо наявності або відсутності державної таємниці в Розпорядження Ради Міністрів УРСР від 04.11.1961 № 1390-00167рс, зобов`язано сторін повідомити суд про усунення обставин, які зумовили зупинення провадження у справі.

07.05.2018 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Центрального державного архіву вищих органів влади та управління України надійшов лист, в якому останній повідомив, що питання щодо підтвердження, зміни або скасування грифу секретності Розпорядження Ради Міністрів УРСР від 04.11.1961 № 1390-00167рс направлено до Міністерства оборони України.

29.10.2018 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Військового прокурора Тернопільського гарнізону надійшла інформація про зміну юридичної адреси військової прокуратури.

09.01.2019 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Військового прокурора Тернопільського гарнізону надійшов лист з проханням повідомити про стан виконання Центральним державним архівом вищих органів влади та управління України ухвали Господарського суду міста Києва від 23.03.2018.

10.04.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Військового прокурора Тернопільського гарнізону надійшов лист з проханням повідомити про стан виконання Центральним державним архівом вищих органів влади та управління України ухвали Господарського суду міста Києва від 23.03.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.04.2020 поновлено провадження у справі № 921/107/17-г; зобов`язано Міністерства оборони України в строк до 22.05.2020 повідомити суд про проведення заходів стосовно приведення грифів секретності Розпорядження Ради Міністрів УРСР від 04.11.1961 № 1390-00167рс, а також додатків до них у відповідність до вимог чинного законодавства України про охорону державної таємниці з зазначенням ступеню їх секретності; зупинено провадження у справі № 921/107/17-г до отримання від Міністерства оборони України відповіді за результатами проведення заходів стосовно приведення грифів секретності Розпорядження Ради Міністрів УРСР від 04.11.1961 № 1390-00167рс, а також додатків до них у відповідність до вимог чинного законодавства України про охорону державної таємниці з зазначенням ступеню їх секретності, та отримання висновку державного експерта з питань таємниць щодо наявності або відсутності державної таємниці в Розпорядження Ради Міністрів УРСР від 04.11.1961 № 1390-00167рс.

28.05.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Міністерства оборони України надійшло повідомлення по справі.

19.06.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Центрального державного архіву вищих органів влади та управління України надійшло повідомлення по справі.

Листом від 28.10.2020 Господарський суд міста Києва повідомив Центральний державний архів вищих органів влади та управління України, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21.10.2020 № 1301-р "Про перегляд грифів секретності деяких актів Ради Народних Комісарів УРСР, Ради Міністрів УРСР" затверджено перелік актів Ради Народних Комісарів УРСР, Ради Міністрів УРСР та додатків до них, щодо яких скасовується гриф секретності, що додається.

У пунктах 7 та 8 вказаного розпорядження міститься розпорядження Ради Міністрів УРСР від 4 листопада 1961 р. № 1390-00167рс, а також додатки 2, 3, 5 10, 12 до розпорядження Ради Міністрів УРСР від 4 листопада 1961 р. № 1390-00167рс, гриф секретності яких Совершенно секретно скасовується.

03.11.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Міністерства оборони України надійшло повідомлення по справі.

09.11.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Центрального державного архіву вищих органів влади та управління України надійшла копія розпорядження Ради Міністрів УРСР від 4 листопада 1961 р. № 1390-00167рс.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.11.2020 поновлено провадження у справі, підготовче засідання призначено на 30.11.2020.

17.11.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи.

27.11.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

У підготовчому засіданні 30.11.2020, суд, керуючись пунктом 3 частини 2 статті 185 Господарського процесуального кодексу України, постановив закрити підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 11.01.2021.

08.12.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

Представники сторін у судове засіданні 11.01.2021 не з`явились, відповідач про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання не подав, сторони про час та дату судового засідання були повідомлені належним чином.

У судове засідання 11.01.2021 з`явився про прокурор та надав пояснення, відповідно до яких в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.

У судовому засіданні 11.01.2021 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:
01.10.1996 Кам`янець-Подільською КЕЧ (району) передано Квартирно-експлуатаційному відділу міста Тернопіль по акту прийому-передачі казармено-житлового фонду, комунальних споруд і обладнання, квартирного майна, палива і території військових містечок земельну ділянку військового містечка № 24 с. Панівці Борщівського району Тернопільської області, яка раніше використовувалася під полігон військової частини 02983 м. Кам`янець-Подільський, та віднесена до земель оборони, закріплена за Кам`янець-Подільською КЕЧ (району) згідно розпорядження Ради Міністрів УРСР № 1390-00167РС від 04.11.1961.

Так, відповідно до додатку 10 розпорядження Ради Міністрів УРСР № 1390-00167РС від 04.11.1961 у пункті 2 списку установ, організацій, яким відводяться земельні ділянки по Тернопільській області зазначено про те, що Прикарпатському військовому округу військової частини 02983 відводиться земельна ділянка площею 130,0 га із земель Гермаківського лісництва Чортківського лісгоспу на наступних умовах відведення: в тимчасове користування, на період експлуатації без права вирубки дерев та будівництва капітального типу.

Як вбачається з Індивідуальної картки обліку земельної ділянки за формою 403 та додатку до картки План земельної ділянки військового містечка (реєстраційний № 457); інвентаризації земель Міністерства оборони України на території Тернопільської області станом на 01.08.2016; взаємозвірки земель Міністерства оборони України на території Борщівського району Тернопільської області станом на 01.08.2015; Плану заходів з державної реєстрації; акта інвентаризації земельних ділянок від 30.04.2014, за КЕВ м. Тернопіль обліковується земельна ділянка військового містечка № 24 с. Панівці Борщівського району Тернопільської області, загальною площею 136 га, а за інформацією з Державного земельного кадастру (довідка Відділу Держгеокадастру у Борщівському районі Тернопільської області №34-1903-0.62-6132/2-15 від 18.08.2015, №10-1903-99.61-208/2-17 від 24.01.2017, інформація про право власності та речові права на земельну ділянку від 07.11.2016, 16.02.2017, 29.03.2017 Державного земельного кадастру) вбачається, що у користуванні КЕВ м. Тернопіль перебуває земельна ділянка площею 130,007 га за кадастровим №:01:001:0734, розташована на території Панівецької сільської ради Борщівського району Тернопільської області за межами населеного пункту під лісами та іншими лісовкритими площадками.

Дана розбіжність щодо розміру земельної ділянки за кадастровим № :01:001:0734 (136 га проти 130,0007 га) спричинена внаслідок виготовлення у 2005 році Державним підприємством «Тернопільський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на замовлення Тернопільського обласного управління земельних ресурсів відповідної технічної документації із встановлення меж даної земельної ділянки. Втім, підстав для внесення відповідних змін в облікову документацію щодо площі земельної ділянки у КЕВ м. Тернопіль не було, оскільки державний акт на право постійного користування останньому не видавався.

Технічна документація знаходиться на зберіганні в архіві Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області з присвоєнням грифу «для службового користування», що унеможливлює її долучення до матеріалів справи та встановлення на її основі фактичних обставин. Відповідно до даних державної статистичної звітності з кількісного обліку земель станом на останню звітну дату (01.01.2016) за Міністерством оборони України на території Панівецької сільської ради Борщівського району Тернопільської області обліковується земельна ділянка військової частини 02983, загальною площею 130га під лісами та іншими лісовкритими площами. Дана земельна ділянка в Державному реєстрі земель відсутня, Поземельна книга щодо неї не відкривалася, відповідно, в Державному земельному кадастрі така не зареєстрована (лист Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області №10-19-0.52-3361/2-17 від 04.04.2017, довідка КЕВ м. Тернопіль №16/1167 від 02.09.2016).

Водночас, матеріали справи не містять доказів оформлення землекористувачем права користування земельною ділянкою, площею 130,0007 га за кадастровим №:01:001:0734, тобто КЕВ м. Тернопіль, і такі обставини підтверджені також сторонами в судовому засіданні.

Військовою прокуратурою Тернопільського гарнізону здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000122, відкритого 08.09.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 425 Кримінального кодексу України (недбале ставлення військової службової особи до служби, якщо це заподіяло істотну шкоду). В межах даного кримінального провадження прокурором військової прокуратури Тернопільського гарнізону лейтенантом юстиції Гориком А.А. в присутності понятих ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за участю державних інспекторів з охорони навколишнього природного середовища Тернопільської області Дуди В.І. та Вітряка О.В. 25.10.2016 проведено огляд земельної ділянки військового містечка № НОМЕР_1 у с. Панівці Борщівського району Тернопільської області, за результатами якого встановлено, що у лісовому урочищі «Панівці», яке згідно матеріалів лісовпорядкування перебуває у лісокористуванні Гермаківського лісництва Державного підприємства «Чортківське лісове господарство» проведено лісогосподарські заходи, а саме: у 2015 році в 15 виділі 75 кварталу, площею 4,2 га здійснено прохідну рубку дерев на підставі лісорубного квитка від 05.01.2015 № 480984; у 2016 році на підставі лісорубного квитка № 482245 від 05.01.2016 у виділі 16 кварталу 75, площею 1,6 га та у виділі 7 кварталу 76, площею 2,5 га, здійснено рубку освітлення (за копіями матеріалів з таксаційного опису лісових насаджень (аркуші 202-211) планшету № 8 Гермаківського лісництва, фонду рубок головного користування ДП «Чортківське лісове господарство» Гермаківське лісництво станом на 01.01.2012, лісорубного квитка № 392158 від 11.10.2013). На час огляду, рубка дерев завершена, а її площа відмежована в натурі діляночними стовпцями. Дане обстеження земельної ділянки оформлено протоколом огляду місця події та довідкою.

Також, відповідно до листа Тернопільського обласного управління лісового та мисливського господарства від 20.01.2017 № 02-2/050, інформації Державного підприємства «Чортківське лісове господарство» від 18.01.2017 № 93, від 23.03.2017 № 361 користування земельною ділянкою в урочищі «Панівці», за кадастровим № :01:001:0734, на якій знаходяться лісові насадження зокрема, кварталом 75 (виділи 1-22, площею 40 га), кварталом 76 (виділи 1-19, площею 42 га), кварталом 77 (виділи 1-21, площею 53) підприємство відповідача здійснює з 1939 року на підставі матеріалів лісовпорядкування (долучено до матеріалів справи планово-картографічні матеріали лісовпорядкування та матеріали лісовпорядкування Гермаківського лісництва 1972, 1982, 1992, 2003, 2013 років), а саме з моменту заснування лісгоспу. За інформацією підприємства та долучених до справи лісорубних квитків № 164 від 11.10.2013, № 37 від 05.01.2015, № 37 від 05.01.2016, підтверджено проведення впродовж 2014-2016 років Чортківським лісгоспом на даній земельній ділянці лісогосподарських заходів: у 2014 році - проріджування лісу на площі 2,7 га (квартал 75, виділ 9) та вибіркової санітарної рубки на площі 4,8 га (квартал 76, виділ 4); у 2015 році - прохідної рубки на площі 4,2 га у 16 виділі 75 кварталу; у 2016 році - освітлення лісу на площі 1,6 га 16 виділу 75 кварталу та 2,5 га 76 кварталу 7 виділу; у 2016 році освітлення на площі 2,9 га виділу 12 кварталу 73, 1,6 га виділу 16 кварталу 75 та 2,5 га виділу 7 кварталу 76. В період з 01.01.2014 по даний час ДП «Чортківське лісове господарство» в кварталах 75-77 жодних лісогосподарських заходів не проводило (довідка від 12.04.2017 №439).

Згідно пояснень відповідача з моменту створення підприємства на спірній території проводилися всі види лісогосподарських заходів (рубка головного користування, посадка лісових культур, догляд за лісовими культурами, рубки догляду за молодняками, проріджування, прохідні рубки, вибіркові санітарні рубки). Відповідальними працівниками державної лісової охорони Гермаківського лісництва здійснювалася охорона даної земельної ділянки лісу від самовільних рубок, пожеж, браконьєрства, масової появи та розповсюдження шкідників та хвороб лісу.

Згідно повідомлення від 12.04.2017 № 439 ДП «Чортківське лісове господарство» вважає здійснення господарської діяльності на земельній ділянці в урочищі «Панівці», за кадастровим № :01:001:0734 правомірним, зважаючи на відсутність заперечень зі сторони Міністерства оборони України з приводу факту користування даною земельною ділянкою та вимог про її повернення належному землекористувачу впродовж тривалого часу.

Здійснення ДП «Чортківське лісове господарство» господарської діяльності на земельній ділянці військового містечка № 24 (лісовий фонд), віднесеній до земель оборони, і яка закріплена за КЕВ м. Тернопіль, створює перешкоди як Міністерству оборони України (засновнику КЕВ), так і безпосередньо квартирно-експлуатаційному відділу м. Тернопіль, як належному землекористувачу щодо здійснення права користування спірною земельною ділянкою з метою реалізації покладених на них функцій та завдань у сфері оборони, що, в свою чергу, свідчить про порушення земельного законодавства, інтересів держави, оскільки спірна земельна ділянка, в силу закону, є державною власністю, а тому в порядку ст.23 Закону України «Про прокуратуру» заступник військового прокурора листом № 25/2/380вих17 від 28.01.2017 повідомив Міністерство оборони України та КЕВ м. Тернопіль про здійснення представництва в суді, звернувся до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом припинення фактичного використання земельної ділянки.

Отже, з урахуванням заявленого військовою прокуратурою Тернопільського гарнізону клопотання про уточнення прохальної частини позовної заяви, суд розяглядає вимоги позивача про зобов`язання Державного підприємства "Чортківське лісове господарство" усунути перешкоди в користуванні Квартирно-експлуатаційним відділом м. Тернопіль земельною ділянкою військового містечка № 24, загальною площею 130,0007га, що знаходиться в с. Панівці Борщівського району Тернопільської області шляхом припинення на майбутнє рубки лісу на цій земельній ділянці (кадастровий номер :01:001:0734).

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За приписами статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

В свою чергу, охоронюваний законом інтерес це прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони для задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності та іншим загально-правовим засадам (Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року №1-10/2004).

За приписами статті 14 Закону України "Про Збройні Сили України" земля, води, інші природні ресурси, а також майно, закріплені за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, є державною власністю, належать їм на праві оперативного управління та звільняються від сплати усіх видів податків відповідно до законів з питань оподаткування.

Згідно із статтею 77 Земельного кодексу України, статтею 1 Закону України "Про використання земель оборони" землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України. Землі оборони можуть перебувати лише в державній власності.

Статтею 1 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" визначено, що військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних силах України" Вирішення питань щодо забезпечення Збройних Сил України військовим майном, а також визначення порядку вилучення і передачі його до сфери управління центральних або місцевих органів виконавчої влади, інших органів, уповноважених управляти державним майном, самоврядним установам і організаціям та у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст або у їх спільну власність (за згодою відповідних органів місцевого самоврядування з дотриманням вимог Закону України "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності") належить до компетенції Кабінету Міністрів України з урахуванням того, що озброєння та бойова техніка можуть передаватися лише до військових формувань, існування яких передбачено законом, а військова зброя та боєприпаси до неї також Державній спеціальній службі транспорту.

Згідно частини 2 цієї статті Закону Міністерство оборони України як центральний орган управління Збройних Сил України здійснює відповідно до закону управління військовим майном, у тому числі закріплює військове майно за військовими частинами (у разі їх формування, переформування), приймає рішення щодо перерозподілу цього майна між військовими частинами Збройних Сил України, в тому числі у разі їх розформування.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті).

З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

За приписами статті 3 Закону України "Про Збройні Сили України", Положення про Міністерство оборони України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 №406/2011 (чинного на момент спірних правовідносин), Міністерство оборони України, зокрема:

- надає згоду або відмовляє в наданні згоди на відчуження майнових об`єктів, що відносяться до основних фондів підприємств, установ і організацій, які належать до сфери управління Міноборони України, а також на передачу в заставу цілісних майнових комплексів підприємств, будівель та споруд, що належать до сфери управління Міноборони України, його структурних підрозділів;

- здійснює у межах повноважень інші функції з управління об`єктами державної власності, що належать до сфери управління Міноборони України;

- здійснює в установленому порядку відчуження військового майна, передачу його до сфери управління центральних чи місцевих органів виконавчої влади, інших органів, уповноважених управляти державним майном, самоврядним установам та організаціям, які провадять діяльність в інтересах національної безпеки і оборони, та в комунальну власність, готує пропозиції щодо зміни цільового призначення земельних ділянок Збройних Сил.

Згідно вимог Положення про порядок надання в користування земель (земельних ділянок) для потреб Збройних Сил України та основні правила користування наданими землями, затвердженого наказом Міністра оборони України від 22.12.1997 № 483, статті 4 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" облік усіх земель, наданих для потреб Міністерства оборони України, здійснюється згідно з Керівництвом по обліку земель (земельних ділянок) в квартирно-експлуатаційній службі Збройних Сил України.

Землі, які використовують Збройні Сили України, є державною власністю. Вони підлягають обов`язковому обліку, цільовому використанню і правильному утриманню.

Так, згідно із індивідуальною карткою № 457 обліку земельної ділянки (за формою 403), на обліку Квартирно-експлуатаційної частини м. Тернопіль Тернопільського гарнізону для потреб Збройних Сил України обліковується земельна ділянка, площею 136,00 га військового містечка № 24, розташована за адресою: с. Панівці Борщівського району Тернопільської області згідно з Планом земельної ділянки, виготовленим інженером землевпорядником Пік К.В. (додаток до індивідуальної картки обліку).

Суб`єктом землекористування даною земельною ділянкою, що знаходиться в с. Панівці Борщівського району Тернопільської області, відведеної згідно розпорядження Ради Міністрів УРСР № 1390-00167РС від 04.11.1961, була Кам`янець-Подільська КЕЧ (району), правові основи діяльності якої визначалися Положенням про квартирно-експлуатаційну службу Радянської Армії, затвердженим наказом Міністра оборони СРСР № 75 від 22.02.1977.

З матеріалів справи вбачається, що 01.10.1996 на підставі акта прийому-передачі на підставі директиви Міністерства оборони України № 115/1/2794 від 08.07.1996 і начальника Штабу Прикарпатського військового округу №15/1/1923 від 02.08.1996 разом з будівлями і спорудами передані КЕВ м. Тернопіль земельна ділянка, площею 649,77 га разом з обліковою і технічною документацією, зокрема, земельна ділянка військового містечка № 24 в с. Панівці Борщівського району Тернопільської області, площею 136,00 га за кадастровим № :01:001:0734, що використовувалася військовою частиною 02989 під полігон м. Кам`янець-Подільський, що підтверджується актом інвентаризації земельних ділянок від 30.07.2014, затвердженим начальником КЕВ м. Тернопіль, актом приймання-передачі казармено-житлового фонду, комунальних споруд і обладнання, квартирного майна, палива і території військових містечок від 01.10.1996, індивідуальною карткою обліку земельної ділянки №457.

Окрім того, з довідки Відділу Держгеокадастру у Борщівському районі Тернопільської області від 18.08.2015 вбачається, що за даними статистичної звітності за формою 6-зем (статистична звітність про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями) на території Панівецької сільської ради Борщівського району Тернопільської області за межами населеного пункту за військовою частиною 02983 обліковується земельна ділянка, площею 130,00 га, вкрита захисною лісовою рослинністю (інші захисні насадження) І група лісів).

Відповідно до абзацу 3 частини п`ятої статті 20 Земельного кодексу України, земельні ділянки, що належать до земель оборони, використовуються виключно згідно із Законом України "Про використання земель оборони".

Згідно статті 326 Цивільного кодексу України у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна.

Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади.

Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб`єктами.

Частина п`ята статті 116 Конституції України наділяє Кабінет Міністрів України повноваженням здійснювати управління державною власністю відповідно до закону.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про управління об`єктами державної власності" управління об`єктами державної власності - здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб`єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об`єктів, пов`язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.

Статтею 317 Цивільного кодексу України передбачено, що право володіння, користування та розпорядження своїм майном належить власнику цього майна.

Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що лише власник має право вчиняти стосовно свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, а статтею 321 цього Кодексу передбачено принцип непорушності права власності.

Докази того, що Міністерство оборони України добровільно відмовилося від користування земельною ділянкою військового містечка № 24 або надало згоду на передачу цієї земельної ділянки іншим особам, в тому числі Чортківському лісовому господарству в матеріалах справи відсутні.

З долучених до матеріалів справи документів вбачається, що у 2003 році Львівською державною лісовпорядною експедицією Українського державного проектного лісовпорядного виробничого обєднання «Укрдержліспроект» виконано таксаційний опис Гермаківського лісництва Чортківського держлісгоспу Тернопільської області. Дані дії відповідають вимогам п. 30 Положення про порядок надання в користування земель (земельних ділянок) для потреб Збройних Сил України та основні правила користування наданими землями, затвердженого наказом Міністра оборони України від 22.12.1997 № 483, відповідно до якого при перенесенні на місцевість меж земельних ділянок, відведених із земель державного лісового фонду, складаються таксаційні описи на лісові площі, які знаходяться на цих ділянках, плани лісонасаджень або викопіровка з них та відомості про лісовий фонд за встановленими нормами, а по інших землях - експлікація земель по угіддях. Дані обставини свідчать, що земельна ділянка, площею 130,007 га виділялася для забезпечення потреб Збройних Сил України земель оборони.

Згідно п. 38 цього Положення передбачено можливість передачі окремим суб`єктам господарювання земельних ділянок, територій, що тимчасово не використовуються, полігонів, танкодромів, стрільбищ та інших об`єктів Збройних Сил України, придатних для сінокосіння, випасу скоту та посіву сільськогосподарських культур, у тимчасове використання (але не у збиток бойовій підготовці та при умові забезпечення збереження державної таємниці), як-от: військовим радгоспам, а також іншим сільськогосподарським підприємствам.

За приписами пунктів 44-45 Положення у разі відсутності потреби або по закінченню терміну користування землі, надані для потреб Збройних Сил України, підлягають передачі місцевим органам влади згідно з статтею 27 Земельного кодексу України. Передача земель місцевим органам влади проводиться за згодою Міністра оборони України або за його дорученням начальником розквартирування військ та капітального будівництва - начальником Головного управління розквартирування військ та капітального будівництва Збройних Сил України.

Отже, наведені норми свідчать про можливість передачі спірної земельної ділянки, в тому числі місцевим органам влади, у зв`язку з її тривалим невикористанням за призначенням, що має місце в даному випадку, проте лише в порядку, передбаченому даним Положенням та за згодою Міністра оборони України або за його дорученням начальником розквартирування військ та капітального будівництва.

Квартирно-експлуатаційний відділ м. Тернопіль (далі - КЕЧ) заснований на державній власності і підпорядкований Міністерству оборони України, як органу управління його майном.

Судом встановлено, що право постійного землекористування у Кам`янець-Подільської КЕЧ (району), а згодом у КЕЧ м. Тернопіль виникло згідно з рішенням Ради Міністрів УРСР № 1390-00167 РС від 04.11.1961, так як чинне на той час земельне законодавство (ЗК 1922 року) не визначало момент, з якого особа набувала прав землекористування, у зв`язку з прийняттям певного рішення.

Матеріали справи не містять доказів оформлення землекористування ні Кам`янець-Подільською КЕЧ району, ані КЕВ м.Тернопіль.

Як з`ясовано в ході розгляду справи, на дану земельну ділянку у 2005 році виготовлено лише технічну документацію, втім правовстановлюючих документів на неї з видачею Державного акту на право постійного користування не оформлено.

Між тим, суд вважає, що незважаючи на відсутність державного акту, право постійного користування землею військового містечка № 24 (лісовий фонд) в с. Панівці залишається за Міністерством оборони України, а тому спірна земельна ділянка відноситься до земель оборони, належить державі на праві власності та відповідним військовим формуванням на праві постійного користування.

Прийнятими у подальшому Земельними кодексами (1970р., 1990р.) було встановлено, що право власності та право постійного користування земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельних ділянок на місцевості та видачі державного акта, що посвічує відповідне право. Але, з урахуванням принципу дії законів у часі, вказані нормативно-правові акти поширювали свою дію на відносини, що виникли після набрання ними чинності. Як Земельний кодекс УРСР 1970р., так і Земельний кодекс України 1990р. серед підстав припинення прав користування земельними ділянками не передбачали не оформлення або не переоформлення раніше наданих прав.

Поряд з цим суд також враховує, що у рішенні Конституційного Суду України від 22.09.2005 №5-рп/2005 у справі №1-17/2005 (справа про постійне користування земельними ділянками) зазначено, що юридичні особи з підстави не переоформлення права постійного землекористування на право власності або право користування землею не можуть втрачати раніше наданого їм права постійного користування земельною ділянкою.

З урахуванням викладеного, а також частини 2 статті 108 Цивільного кодексу України, до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Тернопіль перейшли права Кам`янець-Подільського КЕЧ району як землекористувача на земельну ділянку, відведену згідно розпорядження Ради Міністрів УРСР № 1390-00167РС від 04.11.1961 для оборонних цілей.

Землі, які обслуговують потреби оборони, характеризуються певними специфічними рисами. Вони можуть використовуватися лише за цільовим призначенням, яке було визначене рішенням про надання земельної ділянки у користування.

Законом України "Про використання земель оборони" не передбачено можливості набуття юридичними особами, які не є військовими частинами в розумінні статті 1 цього Закону, права вести лісове господарство на землях оборони.

Як зазначено у частині 2 статті 3 Закону України "Про господарську діяльність у Збройних Силах України" перелік видів господарської діяльності, здійснення якої дозволяється військовим частинам, визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2000 № 1171 затверджено Перелік видів господарської діяльності, здійснення якої дозволяється військовим частинам Збройних Сил, відповідно до якого військовим частинам дозволяється здійснювати лісозаготівлі та надавати послуги, пов`язані з лісовим господарством.

Утім, як стверджує позивач та це підтверджено обставинами справи, встановленими на підставі наявних у справі документів, в період з 2013 по 2016 роки включно ДП «Чортківське лісове господарство» через Гермаківське лісництво на спірній земельній ділянці проводило господарську діяльність шляхом здійснення санітарної, прохідної рубки, проріджування, освітлення, що не заперечується представниками відповідача, а навпаки, - підтверджується у поясненнях (листи №93 від 18.01.2017, №361 від 27.03.2017, без номеру та дати (вх.№8915 від 04.04.2017)).

Додатково факт користування спірною земельною ділянкою ДП «Чортківське лісове господарство» підтверджується обставинами, встановленими під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000122.

Водночас, фактичне користування лісовими угіддями відповідних прав землекористування спірною земельною ділянкою у відповідача не створює, а виконання у 2003 році напередодні виготовлення технічної документації на спірну земельну ділянку (2005 рік) таксаційного опису, з урахуванням приписів пункту 30 Положення про порядок надання в користування земель (земельних ділянок) для потреб Збройних Сил України та основні правила користування наданими землями, затвердженого наказом Міністра оборони України від 22.12.1997 № 483, додатково посвідчує приналежність спірної земельної ділянки до земель оборони.

Згідно зі статтею 21 Закону України "Про Державний земельний кадастр" відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 79-1 Земельного кодексу України, при їх формуванні.

Відповідно до статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Частиною 2 Розділу VII "Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про Державний земельний кадастр" передбачено, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

Як встановлено судом, спірній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :01:001:0734, однак за інформацією Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області № 10-19-0.52-361/2-17 від 04.04.2017 земельна ділянка за даним кадастровим номером не зареєстрована у Державному реєстрі земель, Поземельна книга не відкривалася. Правовстановлюючий документ землекористувачу не видавався. Разом з тим, технічна документація на земельну ділянку за кадастровим № :01:001:0734 виготовлена та знаходиться на архівному зберіганні в Управлінні з грифом «для службового користування». Згідно довідки відділу Держгеокадастру у Борщівському районі Тернопільської області № 10-1903-99.61-208/2-17 від 24.01.2017 та Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 07.11.2016 земельна ділянка, площею 130,0007 га, кадастровий № :01:001:0734 обліковується за Тернопільською квартирно-експлуатаційною частиною Міністерства оборони України.

За таких обставин суд бере до уваги те, що наявність чи відсутність у землекористувача документів на користування земельною ділянкою не змінює її правового статусу, оскільки його вже визначено законом.

Дана земельна ділянка у встановленому ЗК України порядку не вилучалася та відсутні інші підстави припинення права користування земельною ділянкою, передбачені ст.141 ЗК України, а, отже наведеними нормами закону та встановленими обставинами справи, підтверджуються доводи прокуратури, що Міністерство оборони України в особі КЕВ м. Тернопіль є належним землекористувачем земельної ділянки, площею 130,0007 га за кадастровим № :01:001:0734, яка відноситься до земель оборони і, відповідно, є державною власністю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Відповідно до частини 2 статті 95 Земельного кодексу України порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Статтею 152 Земельного кодексу України визначені способи захисту прав на земельні ділянки, згідно частини 3 якої визначено наступні: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Позов про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою є належним способом захисту порушеного права землекористувача, у разі створення йому перешкод у здійсненні ним права користування земельною ділянкою.

Позов про усунення порушень права землекористувача, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є землекористувачем, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право землекористування.

При цьому, обов`язком землекористувача не є доказування неправомірності дій відповідача. Вони припускаються такими, доки сам відповідач не доведе правомірність своєї поведінки.

Беручи до уваги наведене, а також те, що заступником військового прокурора доведено належними та допустимими доказами, що КЕВ м. Тернопіль на законних підставах користується земельною ділянкою, виділеною під полігон, тобто для потреб оборони, є належним землекористувачем, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою військового містечка № 24, загальною площею 130,0007 га, що знаходиться в с. Панівці Борщівського району Тернопільської області шляхом припинення фактичного використання земельної ділянки і припинення Державним підприємством «Чортківське лісове господарство» рубки лісу.

При цьому, подані відповідачем на підтвердження правомірності використання спірної земельної ділянки матеріали лісовпорядкування Гермаківського лісництва ДП «Чортківське лісове господарство», складені Львівською лісовпорядною експедицією ВО «Укрдержліспроект» юридичного значення при вирішенні даного спору не мають, оскільки такі матеріали не містять доказів їх затвердження в порядку, встановленому статтею 48 Лісового кодексу України.

Окрім того суд зазначає, що заперечуючи позовні вимоги відповідач не здійснив розмежування об`єкта речового права, а саме земельну ділянку, котра надана КЕВ м. Тернопіль для державних потреб та земельну ділянку лісового фонду України, як її позиціонує відповідач.

В даному випадку не вбачається набуття КЕВ м. Тернопіль права користування землями лісового фонду та отримання земельної ділянки саме для ведення лісового господарства.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що незважаючи на відсутність державного акта, право постійного користування спірними земельною ділянкою, загальною площею 130,00 га залишалось за Міністерством оборони України та належало державі на праві власності в особі Кабінету Міністрів України. Тому виключно Кабінет Міністрів України має право припиняти право користування земельними ділянками, що входять до складу земель оборони, відтак, позовні вимоги визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо наявності у заступника військового прокурора права на звернення до господарського суду з даним позовом, судом враховано наступне.

Відповідно до ст.14 Конституції України та ст.1 Земельного кодексу України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

За частиною 3 ст.1311 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно частини 1 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

З урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначають з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Заявляючи даний позов заступник військового прокурора Тернопільського гарнізону обґрунтував, що інтерес держави полягає в захисті порушеного права держави на земельну ділянку, що віднесена до земель оборони.

В даному випадку заступник військового прокурора звернувся з позовом в інтересах держави в особі Міністерства оборони України в особі КЕВ м. Тернопіль з посиланням на порушення права позивачів на користування земельною ділянкою державної форми власності військового містечка №24, що використовувалася для полігону військовою частиною № 02983.

Земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами (ст. 3 ЗК України).

Відповідно до статті 14 Закону України "Про Збройні сили України" земля, води, інші природні ресурси, а також майно, закріплені за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, є державною власністю, належать їм на праві оперативного управління.

Відповідно до статті 113 Конституції України Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади. Згідно ст.ст. 13, 116 Земельного кодексу України та ст.ст. 9,14 Закону України «Про Збройні Сили України» право державної власності на землі оборони реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України.

Міністерство оборони України як центральний орган управління Збройних Сил України здійснює відповідно до закону управління військовим майном, у тому числі закріплює військове майно за військовими частинами (у разі їх формування, переформування), приймає рішення щодо перерозподілу цього майна між військовими частинами Збройних Сил України, в тому числі у разі їх розформування. Міністерство оборони України є центральним органом влади і військового управління, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Зокрема, надає згоду або відмовляє в наданні згоди на відчуження майнових об`єктів, що відносяться до основних фондів підприємств, установ і організацій, які належать до сфери управління Міноборони України, а також на передачу в заставу цілісних майнових комплексів підприємств, будівель та споруд, що належать до сфери управління Міноборони України, його структурних підрозділів; здійснює у межах повноважень інші функції з управління об`єктами державної власності, що належать до сфери управління Міноборони України; здійснює в установленому порядку відчуження військового майна, передачу його до сфери управління центральних чи місцевих органів виконавчої влади, інших органів, уповноважених управляти державним майном, самоврядним установам та організаціям, які провадять діяльність в інтересах національної безпеки і оборони, та в комунальну власність, готує пропозиції щодо зміни цільового призначення земельних ділянок Збройних Сил.

Облік усіх земель, наданих для потреб Міністерства оборони України, здійснюється згідно з Керівництвом по обліку земель (земельних ділянок) в квартирно-експлуатаційній службі Збройних Сил України (п.25 Положення про порядок надання в користування земель (земельних ділянок) для потреб Збройних Сил України та основні правила користування наданими землями, затвердженого наказом Міністра оборони України від 22.12.1997 №483).

Отже, Міністерство оборони України є уповноваженим державою органом здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. В свою чергу, посадові особи вищевказаних структурних підрозділів Збройних Сил України є органами виконавчої державної і військової влади на місцях в системі Збройних Сил України, відповідно, позивачі у справі наділені повноваженнями реалізовувати та здійснювати відповідні функції управління, обліку та контролю у спірних правовідносинах.

Відтак, на переконання суду, заступник військового прокурора обґрунтовано визначив у позові за вимогами про захист інтересів держави Міністерство оборони України та КЕВ м. Тернополя в якості позивачів оскільки дані органи уповноважені державою здійснювати відповідні функції у спірних земельних відносинах.

Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Зобов`язати Державне підприємство "Чортківське лісове господарство" (вул. Шевченка, 42, м. Чортків Тернопільської області, 48500, ідентифікаційний код 00993053) усунути перешкоди в користуванні Квартирно-експлуатаційним відділом м. Тернопіль (вул. Галицька, 1, м. Тернопіль, 46002 ідентифікаційний код 08464162) земельною ділянкою, загальною площею 130,0007 га, що знаходиться в с. Панівці Борщівського району Тернопільської області шляхом припинення на майбутнє рубки лісу на цій земельній ділянці (кадастровий номер :01:001:0734).

3. Стягнути з Державного підприємства "Чортківське лісове господарство" (вул. Шевченка, 42, м. Чортків Тернопільської області, 48500, ідентифікаційний код 00993053) на користь Квартирно-експлуатаційного відділу м. Тернопіль (вул. Галицька, 1, м. Тернопіль, 46002 ідентифікаційний код 08464162) 1 600 (одну тисячу шістсот) грн 00 коп. сплаченого судового збору.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст рішення складено: 02.02.2021

Суддя Н.Б.Плотницька