ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
"28" січня 2021 р. Справа № 924/868/20
Господарський суд Хмельницької області у складі:
судді Крамар С.І., при секретарі судового засідання Дідику Р.Р., розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницька універсальна компанія", м.Хмельницький про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницька універсальна компанія", м. Хмельницький
до Хмельницької міської ради, м. Хмельницький
про визнання недійсним рішення сорок другої сесії Хмельницької міської ради №83 від 17.06.2020р. "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою юридичній особі"
Представники сторін:
від позивача: Мартинкова О.Л. - згідно наказу №71-к від 15.12.2017р.; Ярош В.Ю. - згідно ордеру серії ВХ №1006628 від 10.11.2020р.;
від відповідача: не з`явились.
В судовому засіданні, відповідно до ст. 240 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Процесуальні дії по справі, подані клопотання та заяви, позиції сторін.
Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 15.01.2021р. позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницька універсальна компанія", м.Хмельницький до Хмельницької міської ради про визнання недійсним рішення сорок другої сесії Хмельницької міської ради №83 від 17.06.2020р. "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою юридичній особі" - Товариству з обмеженою відповідальністю "Хмельницька універсальна компанія", м. Хмельницький задоволено. Визнано недійсним недійсним рішення сорок другої сесії Хмельницької міської ради №83 від 17.06.2020р., стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір.

19.01.2021р. на адресу суду представник відповідача - ТОВ "Хмельницька універсальна компанія" надіслав клопотання про ухвалення додаткового рішення для вирішення питання про судові витрати на професійну правничу допомогу по справі №924/868/20. До клопотання додано договір про надання професійної правничої допомоги, рахунок, платіжне доручення та підготовлені адвокатом проекти позовної заяви та відповіді на відзив із доказами їх отримання позивачем.

Ухвалою суду від 30.09.2020р. дану заяву призначено до розгляду. Явка учасників справи не визнавалася обов`язковою.

Представники позивача в судовому засіданні підтримують подане клопотання просять суд його задовольнити, вказують, що договором була передбачена фіксована сума гонорару в розмірі 30 000,00грн., яка не може бути зменшена. В обґрунтування посилаються на постанову Касаційного адміністративного суду від 28.12.2020р. №640/18402/19, згідно якої відсутність опису робіт та послуг, що надані адвокатом не можуть бути підставою для відмови у відшкодуванні таких витрат, а фіксований гонорар встановлений в договорі не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником та є визначеним. Просять суд стягнути з відповідача 30 000,00грн. понесених витрат на правничу допомогу.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. У поданому на адресу суду клопотанні від 27.0.2021р. №02-24-162 про зменшення заявлених витрат на професійну правничу допомогу представник відповідача заперечила щодо задоволення клопотання у зв`язку із необґрунтованістю. Просила суд зменшити судові витрати на професійну правничу допомогу, оскільки вони мають відповідати критерію реальності та розумності виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначила, що заявлена сума не є адекватною зважаючи на складність справи. Вказала, що дана сума не обґрунтовується наданими позивачем документами та не відповідає принципам співрозмірності. Звертає увагу, що позивач є органом місцевого самоврядування і його утримання здійснюється з місцевого бюджету.

Під час розгляду питання про розподіл судових витрат судом встановлено та враховується наступне.

Відповідно до положень ч. ч. 1-3 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в чому числі витрати на професійну правничу допомогу.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч. 1 ст. 16 ГПК України). Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 16 ГПК України).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, ордеру (ч.1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Адвокат Ярош В.Ю. надавав правову допомогу відповідачу -ТОВ "Хмельницька універсальна компанія" на підставі договору про надання професійної правничої допомоги від 07.07.2020р. (надалі - договір) та Ордеру на надання правничої (правової) допомоги №1006628 від 10.11.2020р.

Згідно п.п.1.1, 1.2 договору, адвокат бере на себе зобов`язання надавати необхідну правничу допомогу щодо захисту прав та інтересів товариства спорі з Хмельницькою міською радою, з приводу скасування права постійного користування земельною ділянкою по вул. Гагаріна, 5 у м. Хмельницькому. Правова допомога згідно цього договору, зокрема, передбачає підготовку необхідних процесуальних документів, а також представництво адвокатом інтересів товариства у судах, що будуть розглядати відповідну справу.

Сторони дійшли згоди щодо виплати гонорару у розмірі 30 000,00грн., які позивач зобов`язується сплатити на протязі 10 днів з моменту проголошення рішення судом першої інстанції (п. 3.1 договору).

Частинами 1-3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому судом враховано, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. (Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03.10.2019р. по справі №922/445/19).

Частиною 8 статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи позивач до закінчення судових дебатів, у відповідності до ч. 8 ст. 129 ГПК України, подав заяву, згідно якої вказав про необхідність здійснення розподілу судових витрат, а також повідомив суд, що докази, які підтверджують розмір судових витрат будуть подані протягом 5 днів після ухвалення рішення суду.

19.01.2021р. на адресу суду представник позивача подав клопотання про вирішення питання про судові витрати на професійну правничу допомогу та докази надання такої допомоги, зокрема: проекти позовної заяви та відповіді на відзив із доказами їх отримання позивачем, а також платіжне доручення (копія) №7830 від 18.01.2021р. про сплату позивачем Ярошу Василю Юрійовичу гонорару згідно договору від 07.07.2020р. у справі №924/868/19 в розмірі 30 000,00грн.

Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України однією з основних засад господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно положень ч.4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Крім того судом зауважується, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (наприклад, рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04, п. 269).

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 30.11.2020р. у справі №922/2869/19, від 08.04.2020р. у справі №922/2685/19 та практиці Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015р., п. п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009р., п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006р., п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004р.

Виходячи зі змісту положень частин 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що узгоджується з принципом змагальності сторін.

Судом враховується, що відповідачем були заявлені заперечення щодо судових витрат на правову допомогу позивача та зауважено на необхідності їх зменшення.

Крім того, судом також враховано, що поряд зі згаданим принципом змагальності сторін іншими основними засадами (принципами) господарського судочинства також є: верховенство права та пропорційність.

Згідно із ст. 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як передбачено ст. 15 Господарського процесуального кодексу України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Отже, з врахуванням викладеного, виходячи зі змісту норм статей 3, 11, 15 Господарського процесуального кодексу України, питання про співмірність заявлених позивачем до стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу має вирішуватись із застосуванням критеріїв пропорційності та розумності, керуючись принципом верховенства права.

Стосовно доводів представника позивача щодо необхідності стягнення гонорару у повному обсязі, оскільки він визначений у фіксованому договором розмірі, судом вони оцінюються критично та уваги не приймаються.

Судом також враховано, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням змісту прийнятого рішення, принципу співрозмірності, критеріїв пропорційності та розумності, складності справи, судом вважаються обґрунтованими витрати ТОВ "Хмельницька універсальна компанія" у розмірі 7500,00грн.

За наведеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення додаткового рішення про стягнення з Хмельницької міської ради 7500,00грн. витрат на професійну правничу допомогу на користь ТОВ "Хмельницька універсальна компанія".

Керуючись ст.ст. 123, 124, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Стягнути з Хмельницької міської ради (29000, м. Хмельницький, вул. Гагаріна, 3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницька універсальна компанія" (29000, м. Хмельницький, вул. Гагаріна, 5, ) 7 500,00грн. (сім тисяч п`ятсот гривень 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Порядок подання апеляційної скарги визначений ст.257 та пп.17.5 п.17 Розділу ХІ „Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено 01.02.2021р.

Суддя С.І. Крамар

Віддрук. 3 прим.: 1- до справи; 2 - позивачу - ТзОВ "Хмельницька універсальна компанія" (29000, м. Хмельницький, вул. Гагаріна, 5)(надісл. реком. листом з повідомленням про вручення); 3 - відповідачу - Хмельницька міська рада (29000, вул. Гагаріна, 3) (надісл. реком. листом з повідомленням про вручення).