ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.21 Справа № 917/1393/20

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ", 39600, м.Кременчук, вул.Свіштовська, 2, ідент. код 42225136

до відповідача Кременчуцької гімназії №26 Кременчуцької міської ради Полтавської області (ідент. код 24830500)

про стягнення 306 554,95 грн.

Суддя Іванко Л.А.

Секретар судового засідання Ісенко М.В.

Представники сторін в судове засідання не викликались, справа розглядається за наявними в ній матеріалами в порядку спрощеного провадження відповідно до ст. 247 ГПК України.

До господарського суду Полтавської області 26.08.2020 року надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ" до Кременчуцької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №26 Кременчуцької міської ради Полтавської області про стягнення 306 554,95 грн., з яких: 297626,44 грн. основного боргу, 1749,17 грн. пені, 3164,98 грн. - 3% річних, 4014,36 грн. - інфляційні нарахування.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що відповідач не своєчасно здійснював оплату за теплову енергію за Договором про постачання теплової енергії в гарячій воді від 01.07.2009 № 1684.

Ухвалою від 31.08.2020 року суд прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі № 917/1392/20. При цьому, задоволено клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Даною ухвалою встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

Зазначена ухвала направлялась сторонам на їх юридичні адреси, зазначені в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та отримана представниками позивача та відповідача 04.09.2020, про що свідчать відмітки на поштових повідомленнях про вручення поштового відправлення.

14.09.2020 року до господарського суду від позивача надійшла заява (вхід. №9917), в якій останній зазначає, що після направлення позовної заяви до суду, відповідачем було повідомлено про перейменування Кременчуцької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №26 Кременчуцької міської ради Полтавської області на Кременчуцьку гімназію №26 Кременчуцької міської ради Полтавської області, в зв"язку з чим, позивач просить суд стягнути кошти у розмірі 306 554,95 грн. та судовий збір у розмірі 4598,33 грн. з Кременчуцької гімназії №26 Кременчуцької міської ради Полтавської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ".

Ухвалою господарського суду від 16.11.2020 року задоволено заяву (вх.№9917) Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ". Змінено у справі №917/1393/20 найменування відповідача з Кременчуцької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №26 Кременчуцької міської ради Полтавської області (ідент. код 24830500) на Кременчуцька гімназія №26 Кременчуцької міської ради Полтавської області (ідент. код 24830500).

01.10.2020 року на адресу господарського суду надійшов відзив на позовну заяву (вх.№ 10923), в якому відповідач зазначив, що за період опалювального сезону 2019/2020 року за Договором № 1684 від 01.07.2009 року у нього виникла заборгованість за спожиту теплову енергію. При цьому, посилаючись на відсутність вини установи, яка є закладом освіти, в порушенні грошових зобов`язань за договором (відсутність своєчасного фінансування з боку Кременчуцької міської ради) та ступінь їх виконання, просить суд зменшити розмір пені на 90%.

У відповіді на відзив (вх. № 11299 від 12.10.2020) позивач зазначив, що відповідач, порушуючи договірні зобов"язання в період з жовтня 2019 року по квітень 2020 року не здійснював вчасних розрахунків за теплоспоживання, що призвело, зокрема, до виникнення станом на 23.07.2020 року заборгованості за теплову енергію, спожиту у період з січня 2020 року по квітень 2020 року у розмірі 297626,44 грн. та нарахування відповідних санкцій.

При цьому, позивач вважає, що підстави для зменшення розміру пені відсутні, посилання відповідача на відсутність бюджетного фінансування не звільняє його від виконання зобов"язань щодо оплати.

20.10.2020 року від відповідача до суду надійшло пояснення (вх.№ 11642), в якому він зазначає, що згідно платіжного доручення № 225 від 08.10.2020 року Кременчуцькою гімназією № 26 частково погашена заборгованість за надані позивачем послуги за Договором № 1684 від 01.07.2009 року в розмірі 56069,00 грн.

26.10.2020 року на адресу суду від позивача надійшло клопотання (вх.№ 11867) про зменшення розміру позовних вимог на 56069,00 грн. сплаченого відповідачем основного боргу та клопотання про повернення надлишково сплаченого судового збору в сумі 841,04 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

За викладеного, суд приймає до розгляду заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог.

26.01.2021 року до господарського суду від позивача надійшла заява (вхід. №908), в якій останній зазначає, що після відкриття провадження у справі № 917/1393/20 відповідач змінив найменування з Кременчуцької гімназії №26 Кременчуцької міської ради Полтавської області на Кременчуцьку гімназію №26 Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області.

В Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на даний час за ідентифікаційним кодом 24830500 значиться юридична особа - Кременчуцька гімназія №26 Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області.

Зазначене свідчить про зміну назви відповідача у справі, при цьому ідентифікаційний код його залишився незмінним.

З огляду на викладене, слід змінити найменування відповідача у даній справі.

Згідно ч.ч. 4,5 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.ч. 4,5 ст. 240 ГПК України).

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами по справі.

Під час розгляду справи судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

Згідно рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області № 568 від 19.04.2019 року ТОВ "Кременчуцька ТЕЦ" визначено виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води по лівобережній частині міста Кременчука від джерела ТОВ Кременчуцька ТЕЦ, з 25.04.2019 року - надає послуги з теплопостачання.

До 25.04.2019 p. виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води по лівобережній частині міста Кременчука було AT Полтаваобленерго. Договори про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води споживачам були укладені з AT Полтаваобленерго.

Враховуючи зміну виконавця послуг, між Первісним Виконавцем - АТ Полтаваобленерго, Споживачем - Кременчуцькою загальноосвітньою школою I-III ступенів № 26 Кременчуцької міської ради Полтавської області та Новим виконавцем - ТОВ Кременчуцька ТЕЦ (далі - Постачальник, позивач) 14.06.2019 було укладено Угоду № 3 про зміну сторони у зобов`язанні (далі - Угода).

Згідно п. 1 Угоди, сторони домовилися, що Виконавець передає, а Новий виконавець приймає на себе всі права та обов`язки Виконавця, згідно Договору № 1684 від 01.07.2009 та з 25.04.2019 стає стороною Договору.

Пунктом 3 Угоди передбачено, що Споживач не заперечує проти заміни Виконавця на Нового виконавця в Договорі і, підписуючи зі своєї сторони цю Угоду, дає згоду на зміну сторони в порядку та на умовах, визначених цією Угодою.

Згідно п. 5 Угоди, Споживач за отримані з 25.04.2019 послуги по Договору проводить розрахунки з Новим виконавцем на рахунок зазначений у даній Угоді. У зв`язку з початком надання послуг з 25.04.2019 року першим розрахунковим періодом є період з 25.04.2019 року по 31.05.2019 рік. Споживач сплачує на користь Нового виконавця вартість отриманих послуг за період з 25.04.2019 по 31.05.2019. В подальшому розрахунковим періодом є календарний місяць.

Відповідно до п. 7 Угоди, заміна Сторони у зобов`язанні за цією Угодою не тягне за собою жодних інших змін умов Договору окрім тих, що передбачені цією Угодою. Ця Угода вважається укладеною з моменту підписання Сторонами та починає діяти з 25.04.2019 року і діє протягом дії Договору (п. 8 Угоди).

Згідно п. 1.1 Договору № 1684 від 01.07.2009 (далі - Договір), Теплопостачальна організація зобов`язується надавати Споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з постачання теплової енергії в гарячій воді, а Споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами та здійснювати інші платежі у строки і на умовах, передбачених цим договором та додатками до нього.

Пунктом 1.2 Договору визначено, що тарифи на послуги з теплопостачання затверджуються в установленому порядку відповідно до Закону України Про теплопостачання № 2633-IV від 02.06.2005 року та діючого законодавства України.

Додатком № 2 до Договору встановлено фактичні обсяги теплового навантаження та теплопостачання і орієнтовна вартість теплової енергії відпущеної Споживачу за поточний рік відповідно до тарифів, діючих на момент укладання Договору, а Додатком № 3 до Договору встановлено тариф на момент укладення Договору, можливість його зміни і повідомлення про це Споживача.

Розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються у відповідності до п. 23 Правил користування тепловою енергією (далі Правила) затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03.10.2007 року, п. 2.2.2 Договору та Додатку № 4 "Порядок розрахунків за спожиту теплову енергію" до Договору.

Згідно з п. 23 Правил, розрахунки за використану теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору, на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. Згідно з п. 2 Додатку № 4 до Договору - Споживач, який має прилади обліку, щомісяця самостійно знімає покази станом на 25 число календарного місяця (розрахункового періоду), оформлює "Відомість про фактичні покази розрахункових приладів обліку" та надає її Теплопостачальній організації для здійснення розрахунку, оформлення рахунку та "Акта про обсяги спожитої Споживачем теплової енергії". Наявність приладу обліку на об`єкті Споживача вказано в Додатку № 1 до Договору.

Згідно пункту 1 Додатку № 4 до Договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. Споживач, за 3 дні до початку розрахункового періоду сплачує Теплопостачальній організації прогнозовану вартість теплової енергії за вказаними в Додатку № 2 Гкал (гігакалорії), передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми "заборгованості" на початок місяця. Сплату рахунків Теплопостачальної організації, виписаних на виконання даного Договору, Споживач зобов`язаний проводити не пізніше 7 (семи) календарних днів з моменту їх надсилання (надання). За дату оплати приймається дата зарахування коштів на розрахунковий рахунок Теплопостачальної організації.

За даними позивача, відповідач, порушуючи договірні зобов`язання в період з жовтня 2019 року по квітень 2020 року не здійснював вчасних розрахунків за послуги з постачання теплової енергії в гарячій воді, надані згідно умов Договору № 1684 від 01.07.2009 року, що призвело до виникнення станом на 23.07.2020 року заборгованості за теплову енергію, спожиту у період з січня 2020 року по квітень 2020 року в розмірі 297626,44 грн. та нарахування санкцій.

Після відкриття провадження у цій справі відповідач сплатив 56069,00 грн. основного боргу, що підтверджується випискою банку про сплату зазначеної суми та копією платіжного доручення № 225 від 08.10.2020 року.

Отже, вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 250485,95 грн. заборгованості, в тому числі: 241557,44 грн. вартість спожитої теплової енергії, 1749,17 грн. пені, 3164,98 грн. 3% річних, 4014,36 грн. інфляційних втрат (в редакції клопотання про зменшення позовних вимог).

Під час розгляду спору по суті судом приймається до уваги наступне.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочин за приписами ст. 204 Цивільного кодексу України є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Приписами частини 1 статті 67 Господарського кодексу України унормовано, що відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Враховуючи правову природу укладеного договору, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини за договором енергопостачання.

Згідно з ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого законом режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Частиною 6 ст. 276 Господарського кодексу України передбачено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

За приписами ст. 1 Закону України № 2633-ІV від 02.06.2005 р. "Про теплопостачання" (із змінами та доповненнями, далі Закон України "Про теплопостачання"), тариф (ціна) на теплову енергію - грошовий вираз витрат на виробництво, транспортування, постачання одиниці теплової енергії (1 Гкал) з урахуванням рентабельності виробництва, інвестиційної та інших складових, що визначаються згідно із методиками, розробленими центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання. Відповідно до ч. 5 та ч. 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" теплотранспортуюча організація не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі, споживач зобов`язаний щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом.

Частиною першою ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконав зобов`язання за Договором про постачання теплової енергії в гарячій воді № 1684 від 01.07.2009 року, надав відповідачу узгоджені сторонами послуги. Факт отримання відповідачем послуг підтверджується актами про обсяги спожитої (поставленої) споживачу (субспоживачу) теплової енергії (додаються). Натомість відповідач, в порушення прийнятих на себе зобов`язань за Договором та приписів ст. 903 Цивільного кодексу України за спожиту теплову енергію за січень 2020 року, лютий 2020 року, березень 2020 року та квітень 2020 року оплату отриманих послуг здійснив частково (копії виписок з рахунку ТОВ «Кременчуцька ТЕЦ» містяться в матеріалах справи). Станом на 23.07.2020 року розмір заборгованості відповідача за спожиту теплову енергію в гарячій воді за Договором № 1684 від 01.07.2009 року склав 297626,44 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач підтвердив факт наявної заборгованості за вищевказаним Договором, що виникла за період опалювального сезону за 2019/2020 роки.

Також, після відкриття провадження у даній справі відповідачем було сплачено на користь позивача частину основної заборгованості за договором № 1684 від 01.07.2009 року в сумі 56069,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 225 від 08.10.2020 року.

Отже, відповідачем не виконано в повному обсязі зобов`язання з оплати вартості теплової енергії за договором № 1684 від 01.07.2009 року в сумі 241557,44 грн., а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в зазначеному розмірі підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Пунктом 4.2.2 договору № 1684 від 01.07.2009 року визначено, що за несвоєчасну оплату за спожиту теплову енергію Споживач несе відповідальність шляхом сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки, починаючи з дня, наступного за датою остаточного розрахунку, індексу інфляції та 3 % річних.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Позивачем наведено розрахунок пені за прострочення оплати вартості товару за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді № 1684 від 01.07.2009 року в розмірі 1749,17 грн. за період з 14.11.2019 р. по 11.03.2020 року (розрахунок в матеріалах справи).

Суд здійснив перерахунок пені за прострочення оплати вартості товару за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді № 1684 від 01.07.2009 року та дійшов до висновку, що її розмір є обґрунтованим.

Як зазначено вище, відповідач у відзиві на позовну заяву вих.№ 243 від 28.09.2020 року (вх. № 10923 від 01.10.2020 р.) просить суд зменшити розмір пені за неналежне виконання відповідачем грошового зобов`язання за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді № 1684 від 01.07.2009 року на 90%.

Статтею 233 Господарського кодексу України закріплено право суду зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому, повинно бути взято до уваги ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому, відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені.

Таким чином, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Дана позиція викладена в постанові Верховного суду від 16.10.2019 р. у справі № 910/1828/19, що відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України має враховуватись судами при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Враховуючи, що відповідач є закладом освіти, який фінансується з міського бюджету; своєчасність виконання ним зобов"язань не залежить від його волі, а заборгованість утворилася через відсутність належного фінансування; відповідачем проводилася робота по погашенню заборгованості та частково була сплачена сума основного боргу, суд вважає за доцільне зменшити розмір пені, що підлягає стягненню, на 50%. Надмірне зменшення розміру пені (на 90%, як просить відповідач), неможливе, оскільки призводить до нівелювання значення пені як засобу забезпечення виконання зобов"язання.

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем подано розрахунок інфляційних втрат в розмірі 4014,36 грн. та 3% річних в розмірі 3164,98 грн. (розрахунок в матеріалах справи).

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку позовних вимог щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат, 3% річних, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в цій частині є правомірними та підлягають задоволенню.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ГПК України).

У даному випадку, дослідивши та оцінивши докази, наявні у матеріалах справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 241557,44 грн. заборгованості за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді № 1684 від 01.07.2009 року, 874,60 грн. пені за несвоєчасне внесення плати за спожиту теплову енергію, 4014,36 грн. інфляційних нарахувань, 3164,98 грн. 3 % річних.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходив із наступного.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в сумі 3757,29 грн.

Крім того, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, що його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Враховуючи те, що позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог, яка прийнята судом до розгляду, судовий збір в сумі 841,04 грн. підлягає поверненню позивачеві за його клопотанням.

Керуючись ст. 129, 232, 233, 237, 238, 252 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

1.Змінити у справі №917/1393/20 найменування відповідача з Кременчуцької гімназії №26 Кременчуцької міської ради Полтавської області (ідент. код 24830500) на Кременчуцьку гімназію №26 Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (ідент. код 24830500) .

2. Позов задовольнити частково.

3. Стягнути з Кременчуцької гімназії № 26 Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кременчуцька ТЕЦ» (39610, Полтавська обл., м. Кременчук, провул. Грозненський, 4, ідент. код 24830500 ) 241557,44 грн. основного боргу, 874,60 грн. пені, 4014,36 грн. інфляційних нарахувань, 3164,98 грн. 3 % річних; 3757,29 грн. судового збору.

4. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Кременчуцька ТЕЦ» (39600, Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Свіштовська, 2, ) з Державного бюджету України 841,04 грн. судового збору, сплаченого відповідно до платіжного доручення № від 05.08.2020 р., оригінал якого знаходиться у матеріалах справи.

5. Видати наказ з набранням чинності цим рішенням.

6. В іншій частині позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.256 ГПК України). Згідно ст.256 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 03.02.2021 року

Суддя Іванко Л.А.