У Х В А Л А

02 лютого 2021 року м. Чернігівсправа № 19/115

Господарський суд Чернігівської області в складі судді В.В.Шморгуна, розглянувши матеріали заяви №4042 від 21.01.2021 Товариства з обмеженою відповідальністю Українська факторингова компанія (; юридична адреса: вул. Дмитрівська, буд. 18/24, 8 поверх, м. Київ, 01054; адреса для листування: провул. Садовий, 39, с. Софіївська Борщагівка, Київська область, 08131) про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження

по справі №19/115

за позовом: Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк,

Код , проспект Московський, 60, м. Харків, 61050;

до відповідача: фізичної особи-підприємця Лещинського Анатолія Володимировича,

ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ;

про стягнення 40685,58грн

ВСТАНОВИВ:

25.01.2021 поштою від Товариства з обмеженою відповідальністю Українська факторингова компанія надійшла заява про заміну сторони (стягувача) в виконавчому провадженні, з проханням замінити стягувача у виконанні рішення Господарського суду Чернігівської області від 08.09.2009 у справі №19/115 з Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк (первісний стягувач) на Товариство з обмеженою відповідальністю Українська факторингова компанія відносно боржника фізичної особи підприємця Лещинського Анатолія Володимировича (надалі ФОП Лещинський А.В.).

В обґрунтування поданої заяви ТОВ Українська факторингова компанія посилається на умови договору факторингу №180 від 22.12.2020, укладеного між Публічним акціонерним товариством УкрСиббанк (надалі ПАТ УкрСиббанк) та Товариством з обмеженою відповідальністю Українська факторингова компанія, за яким право грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту №0 від 27.12.2007, укладеним між ПАТ УкрСиббанк та ФОП Лещинським А.В., перейшло до ТОВ Українська факторингова компанія.

Ухвалою суду від 26.01.2020 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Українська факторингова компанія про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження прийнято до розгляду, а її розгляд призначено на 02.02.2021. Також цією ухвалою повідомлено учасників справи та заінтересовану особу ТОВ Українська факторингова компанія про час та місце розгляду вказаної заяви; явка учасників справи та заінтересованої особи у судове засідання не визнавалась обов`язковою.

Згідно Довідки від 26.01.2021 за підписом керівника апарату Господарського суду Чернігівської області Полагенько Г.В. відправка поштової кореспонденції тимчасово припинена у зв`язку з відсутністю знаків поштової оплати.

28.01.2021 суд направив копію ухвали суду від 26.01.2021 на електронні адреси Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк та представника Товариства з обмеженою відповідальністю Українська факторингова компанія.

02.02.2021 ст.судовим розпорядником Мазко Оленою Валентинівною, головним спеціалістом Овчаренко Русланою Володимирівною та судовим розпорядником Коропець Олександром Вікторовичем складено Акт на підставі Інструкції про порядок забезпечення старшими судовими розпорядниками та судовими розпорядниками проведення судового засідання, їх взаємодії з правоохоронними органами, про те, що 28.01.2021 року було здійснено вихід за адресою: вул. Мстиславська, 134, кв. 76, м. Чернігів для вручення ухвали суду від 26.01.2021 року по справі 19/115 про виклик в судове засідання фізичної особи-підприємця Лещинського Анатолія Володимировича та було встановлено, що двері будинку обладнані домофоном сервісного центру ПП СВІТ ВИСОКИХ ТЕХНОЛОГІЙ Smartel AD -100V, на виклик з якого з вказаної вище квартири та квартири АДРЕСА_2 ніхто не відповів. Вручення ухвали Господарського суду Чернігівської області 28.01.2021 року по справі 19/115 не виявилось можливим. В поштову скриньку кв. 76 по вул. Мстиславська, 134 в м. Чернігові було залишено повідомлення про необхідність отримання ухвали Господарського суду Чернігівської області від 26.01.2021 по справі № 19/115 безпосередньо у Господарському суді Чернігівської області за адресою: м. Чернігів , проспект Миру, 20. До 02.02.2021 року Лещинський А.В. до Господарського суду Чернігівської області за отриманням вказаної вище ухвали суду не звертався.

Відповідно до ч. 2 ст. 334 Господарського процесуального кодексу України заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Зазначена норма права кореспондується з положеннями ч. 5 ст. 15 Закону України Про виконавче провадження, згідно з якою у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Частиною 3 ст. 334 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Сторони та заінтересована особа у судове засідання 02.02.2021 не з`явились.

За приписами ст. 334 Господарського процесуального кодексу України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження, а тому заява розглядається за їх відсутності.

Розглянувши у судовому засіданні подану ТОВ Українська факторингова компанія заяву про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження суд встановив наступне.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 08.09.2009 у справі №19/115 позовні вимоги задоволено повністю та присуджено до стягнення з Фізичної особи - підприємця Лещинського Анатолія Володимировича на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку УкрСиббанк 32 215,54 грн заборгованості по кредиту; 6311,42 грн заборгованості по відсотках; 4,49 грн пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту; 11,31 грн пені за порушення строків сплати процентів, 406,86 грн державного мита та 312,50 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

21.09.2009 на примусове виконання рішення від 08.09.2009 у справі 19/115 Господарським судом Чернігівської області було видано наказ.

21.12.2020 між Акціонерним товариством УкрСиббанк (далі - Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю Українська факторингова компанія (далі Фактор) укладено договір факторингу № 18 (далі Договір).

Відповідно до п. 2.1. Договору клієнт відступає фактору, а фактор зобов`язується прийняти права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором.

Згідно п. 2.2. Договору права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржника перед клієнтом, що передбачені умовами первинних договорів, та визначені в Реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді.

Сума фінансування, що надається фактором клієнту під відступлення прав вимоги, складає 0,05% від суми прав вимог, визначеної в Реєстрі боржників. Для розрахунку суми фінансування заборгованості за правом вимоги, що виражена в іноземній валюті, перераховується за курсом НБУ гривні щодо іноземних валют (п.3.1 Договору).

Відповідно до п.3.2 Договору фактор зобов`язується сплатити клієнту суму фінансування одним платежем в дату підписання сторонами реєстру боржників. Одночасно із сумою фінансування фактор сплачує на користь клієнта одним платежем суму відшкодування витрат щодо виконавчого провадження.

Згідно п.3.5 Договору сума фінансування перераховується фактором на наступні рахунки клієнта АТ «УкрСиббанк», МФО 351005, рахунок НОМЕР_2 .

Право власності на права вимоги вважається таким, що перейшло від клієнта фактору та право вимагати від боржника виконання всіх зобов`язань в межах відступлених прав вимог у фактора виникає в день підписання Акту приймання-передачі прав вимоги (Додаток №1,2 до договору), за умови сплати фактором суми фінансування у порядку, визначеному договором (п.4.1 Договору).

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини першої статті 52 ГПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно зі статтею 334 ГПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Положенням частини п`ятої статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

В обґрунтування необхідності здійснення заміни сторони (стягувача) виконавчого провадження у цій справі заявник зазначає, що 22.12.2020 між ТОВ «Українська факторингова компанія» та ПАТ «УкрСиббанк» укладено договір факторингу №180, відповідно до умов якого право грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту №0 від 27.12.2007, укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ФОП Лещинський А.В. перейшло до ТОВ «Українська факторингова компанія».

Водночас підставою заміни учасника процесуальних правовідносин є факт набуття таким учасником відповідних прав, у даному випадку кредитора, у матеріальних правовідносинах.

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, як передбачено статтею 11 ЦК України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається зі змісту п. 4.1. Договору факторингу право власності на права вимоги вважається таким, що перейшло від клієнта фактору та право вимагати від боржника виконання всіх зобов`язань в межах відступлених прав вимог у фактора виникає в день підписання Акту приймання-передачі прав вимоги (Додаток №1,2 до договору), за умови сплати фактором суми фінансування у порядку, визначеному договором.

В той же час, встановлено, що позивачем не надано доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за Договором факторингу на час або після їх укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання Фактором своїх зобов`язань за зазначеним договором.

В матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують перехід права вимоги за Договором факторингу до ТОВ «Українська факторингова компанія».

Наведені обставини є підставою для відмови заявнику у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження правонаступником у цій справі.

Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 910/16109/14 та Постанові Верховного Суду від 17.01.2020 у справі № 916/2286/16.

Щодо строку звернення заявника із заявою про заміну стягувача на його правонаступника суд зазначає наступне.

Спеціальним нормативним актом з питань виконання судових рішень є Закон України "Про виконавче провадження".

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, на момент виникнення спірних правовідносин (наказ Господарського суду Чернігівської області від 21.09.2009 у справі №19/115) були врегульовані Законом України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 (далі - Закон N 606-XIV).

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 21 Закону N 606-XIV виконавчі листи та інші судові документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом трьох років.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 24 Закону N 606-XIV обов`язковою умовою прийняття виконавчого документа до виконання є звернення із заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання.

Як встановив суд, 21.09.2009 на виконання рішення Господарського суду Чернігівської області від 08.09.2009 судом було видано наказ зі строком пред`явлення до виконання протягом трьох років, тобто до 21.09.2012.

05.10.2016 набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження" N 1404-VIII від 02.06.2016.

Згідно з п. 5 розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження" N 1404-VIII від 02.06.2016 виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Водночас положення п. 5 розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження" N 1404-VIII від 02.06.2016 не розповсюджують свою дію на виконавчі документи, строк виконання за якими сплив на час набрання чинності зазначеним законодавчим актом (така правова позиція викладена у п. 4.2.7 постанови Верховного Суду від 02.05.2018 у справі N 5016/149/2011 (17/6).

На момент звернення Товариства з обмеженою відповідальністю Українська факторингова компанія із заявою про заміну стягувача трирічний строк пред`явлення наказу від 21.09.2009 до виконання сплинув, а заявник звернувся із заявою вже після закінчення строку, встановленого для пред`явлення наказу до виконання.

При цьому Товариством з обмеженою відповідальністю Українська факторингова компанія не надано суду відомостей щодо пред`явлення наказу від 21.09.2009 до примусового виконання у порядку і в строки, передбачені Законом України Про виконавче провадження, доказів наявності відкритого виконавчого провадження з виконання даного наказу, будь-яких відомостей щодо фактичного виконання наказу від 21.09.2009 та доказів поновлення судом строків пред`явлення наказу до виконання.

Відповідно до ч. 1 та ст. 11 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 N 1404-VIII строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Стадія виконавчого провадження, як завершальна стадії судового процесу, має встановлені законом строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документу стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або із спливом строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, оскільки якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання (пункт 2 частини 4 статті 4 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 N 1404-VIII, пункт 1 частини 1 статті 26 Закону України Про виконавче провадження від 21.04.1999 року N 606-XIV). Тобто за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження, як завершальної стадії судового процесу, спливає одночасно із строком пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Інше тлумачення закону (зокрема, про можливість здійснювати заміну сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, незалежно від того чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання наказу) означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість штучно збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнувши законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути у невизначеному стані протягом тривалого строку. Таке тлумачення може порушити принцип правової визначеності, яке є одним з основоположних аспектів верховенства права.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що подання заяви про заміну стягувача його правонаступником після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, що не був поновлений судом, виключає можливість задоволення такої заяви.

Така правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №910/10031/13, від 30.07.2019 у справі №5/128.

При цьому суд звертає увагу, що заявник, укладаючи договір факторингу №180 у 2020 році, тобто через 8 років з часу закінчення пред`явлення наказу від 21.09.2009 до виконання, не міг не усвідомлювати про відповідні негативні наслідки.

За наведених обставин, суд вважає, що у задоволенні заяви ТОВ «Українська факторингова компанія» про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження необхідно відмовити.

Керуючись ст. 52, 233-235, 334 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Українська факторингова компанія про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею 02.02.2021. Ухвалу може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду, з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, у строки, визначені ст. 256 цього Кодексу.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В.В. Шморгун