ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2021 справа № 914/2931/20

Суддя Юркевич М.В., при секретарі Кияк І.В., розглядаючи матеріали

позовної заяви: Дочірнього підприємства «Зееландія», м. Бровари, Київська область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю агрофірми «Кондитерська фабрика Туррон», м. Львів

про: стягнення 122 943,44 грн. заборгованості за договором поставки №1851 від 10.10.2017р.

за участю представників сторін:

від позивача: Улько С.С. представник

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство «Зееландія» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю агрофірми «Кондитерська фабрика Туррон» про стягнення 122 943,44 грн. заборгованості за договором поставки №1851 від 10.10.2017р.

Ухвалою від 13.11.2020р. було відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження та надано строк для подання відзиву та доказів по справі.

07.12.2020р. від позивача поступило клопотання про зменшення розміру позовних вимог, у зв`язку з частковою оплатою відповідачем 10 000,00 грн. Відтак, враховуючи подану заяву, позивач просив суд стягнути з відповідача 111 864,64 грн. основного боргу та 1 078,80 грн. 3 % річних.

Станом на 15.12.2020р. від відповідача відзиву та будь-яких заяв і клопотань не поступало.

Ухвалою від 15.12.2020р. розгляд справи по суті було призначено на 12.01.2021р.

11.01.2021р. від позивача поступило клопотання про зменшення розміру позовних вимог, у зв`язку з частковою оплатою відповідачем 15 000,00 грн. Відтак, враховуючи подану заяву, позивач просив суд стягнути з відповідача 96 864,64 грн. основного боргу та 1 078,80 грн. 3 % річних.

В судове засідання 12.01.2021р. з`явився представник позивача, відповідач явку свого представника не забезпечив. Однак, на електронну пошту суду подав клопотання про відкладення розгляд у справи для надання можливості ознайомитися з її матеріалами.

Ухвалою від 12.01.2021р. розгляд справи було відкладено на 26.01.2021р.

В судове засідання 26.01.2021р. з`явився представник позивача, наполягав на розгляді справи по суті.

Відповідач повторно явку свого уповноваженого представника не забезпечив, причини неявки суд не повідомив. Крім того, суд звертає увагу на те, що 25.01.2021р. представник відповідача ознайомився з матеріалами справи. В той же час, будь-яких додаткових заяв чи клопотань останній не подавав.

Враховуючи вищенаведене, а також відсутність від відповідача інших будь-яких заяв і клопотань, беручи до уваги те, що строк розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження закінчився, суд дійшов висновку розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Представник позивача виступив з поясненнями по суті позовних вимог, просив суд їх задовольнити.

Після з`ясування обставин справи та дослідження поданих доказів судом було встановлено наступне:

10.10.2017р. між Дочірнім підприємством «Зееландія» (позивачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кондитерська фабрика «Туррон» (відповідачем) було укладено договір поставки № 1851. За умовами вказаного договору позивач зобов`язався поставити і передати у власність відповідачу товар (глазур кондитерська), а відповідач взяв на себе зобов`язання прийняти товар та оплатити його вартість на умовах договору.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар на суму 129 600,00 грн., про що свідчить видаткова накладна №18964 від 24.09.2019р.

Відповідно до п. 6.2. договору, покупець зобов`язаний сплачувати за товар на умовах відтермінування оплати протягом 30-ти (тридцяти календарних днів) з моменту отримання товару.

Як стверджує позивач, та згідно оборотно-фінансової відомості від 06.11.2020р., відповідач за вказаною видатковою накладною сплатив лише 7 735,36 грн.

В порядку досудового врегулювання спору, позивач звертався до відповідача з листом №20-0158 від 20.05.2020р. та претензією від 19.06.2020р. з вимогами ліквідувати заборгованість. Однак, такі залишилися незадоволеними.

З огляду на наведене, позивач звернувся до господарського суду з вимогами про стягнення з відповідача 121 864,64 грн. основного боргу та 1 078,80 грн. 3% річних за порушення виконання грошового зобов`язання.

В той же час, в ході розгляду даної справи, у зв`язку з частковим погашенням відповідачем основного боргу, позивачем подавалися клопотання про зменшення позовних вимог. Зокрема, 07.12.2020р. позивач просив суд зменшити позовні вимоги в частині основного боргу на 10 00,00 грн., а 11.01.2021р. ще на 15 000,00 грн.

Відтак, з урахуванням поданих клопотань, позивач остаточно просив суд стягнути з відповідача 96 864,64 грн. основного боргу та 1 078,80 грн. 3% річних.

При прийнятті рішення, суд виходить з наступного.

В силу приписів ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч. 1 ст. 236 ГПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, ч. 1 ст. 193 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та закону.

Згідно ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Як встановлено судом, між сторонами по справі було укладено договір поставки №1851 від 10.10.2017р.

Матеріалами справи також підтверджено, що відповідач отримав від позивача згідно договору товар на загальну суму 129 600,00 грн., про що свідчить підписана між сторонами видаткова накладна від 24.09.2019р.

Відповідачем, з урахуванням часткового погашення заборгованості в ході розгляду даної справи, вартість товару оплачена на суму 32 735,36 грн., що підтверджується оборотно-фінансовою відомістю від 06.11.2020р. та банківськими виписками станом на 30.11.2020р. та 31.12.2020р. Таким чином, остаточна сума заборгованості відповідача складає 96 864,64 грн.

Крім того, заборгованість відповідача перед позивачем, згідно накладної від 24.09.2019р., також була підтверджена актом звірки взаєморозрахунків станом на 31.12.2020р., який підписаний сторонами.

В ході розгляду справи доказів відсутності заборгованості чи її повного погашення відповідачем надано не було.

З огляду на наведене, в частині стягнення з відповідача основної заборгованості в розмірі 96 864,64 грн., позов підлягає до задоволення.

Крім суми основного боргу позивачем також нараховано відповідачу 1 078,80 грн. 3% річних за порушення строків виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ГПК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 6.2. договору, покупець зобов`язаний сплачувати за товар на умовах відтермінування оплати протягом 30-ти (тридцяти календарних днів) з моменту отримання товару.

Враховуючи те, що поставка та прийняття товару відповідачем відбулося 24.09.2019р., то останнім днем оплати за товар було 24.10.2019р., а з 25.10.2019р. розпочалося прострочення зобов`язання.

Однак, як вбачається з розрахунку наданого позивачем, строк для нарахування 3% річних він визначив з 22.07.2020р. по 06.11.2020р., тобто менший, ніж той на який мав право нарахування.

Відтак, суд, здійснивши перевірку розрахунку 3% річних, дійшов висновку, що такий позивачем здійснено правильно, а тому підлягає до задоволення.

Підсумовуючи вищенаведене, суд остаточно вирішив, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.

Судовий збір в розмірі 2 102,00 грн., відповідно до ч.4 ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача.

Керуючись ст. 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 236-241, 327 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги Дочірнього підприємства «Зееландія», з урахуванням заяв про зменшення позовних вимог від 07.12.2020р. та 11.01.2021р. - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю агрофірми «Кондитерська фабрика Туррон» (79024, м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 176, ) на користь Дочірнього підприємства «Зееландія» (07400, Київська область, м. Бровари, вул. Виробнича, 8, ) 96 864,64 грн. заборгованості, 1 078,80 грн. 3% річних та 2 102,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 327 ГПК України.

4. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені в ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 28.01.2021р.

Суддя М.В. Юркевич