РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2021Справа № 910/13052/20

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К. І., при секретарі судового засідання Волковій Д. Р., розглянувши у порядку загального позовного провадження господарську справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю СП "Стан-Комплект"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стройтехбізнес"

про стягнення 1 148 535, 12 грн.

за участю представників:

від позивача: від відповідача: Ващенко М. С. не з`явився
ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва з позовом звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю СП "Стан-Комплект" (далі - ТОВ СП "Стан-Комплект", позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стройтехбізнес" (далі - ТОВ "Стройтехбізнес", відповідач) про стягнення безпідставно отриманих коштів у сумі 1 148 535,12 грн.

Позовна заява обгрунтована тим, що у червні 2020 р. на поточний рахунок відповідача позивачем були перераховані грошові кошти у сумі 1 148 535,12 грн. з призначенням платежу: оплата ремонтно-будівельних робіт, однак, договір підряду сторонами не був підписаний, а будівельні роботи відповідачем не виконувались. Отже, указані кошти є безпідставно набутими ТОВ "Стройтехбізнес", а тому мають бути повернуті позивачу.

Посилаючись на ст. 1212 ЦК України, ТОВ СП "Стан-Комплект" у позові просить стягнути з відповідача безпідставно отримані кошти у сумі 1 148 535,12 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.09.2020 р. за вказаною позовною заявою було відкрите провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, учасникам справи надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, у визначений законом строк, відзиву не надав. Позиція відповідача щодо заявлених вимог суду невідома. Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Ураховуючи, що відповідач не скористався наданим йому правом у межах визначеного законом процесуального строку на подання відзиву, суд дійшов висновку про можливість вирішення спору за відсутності відзиву відповідача.

У судовому засіданні під час розгляду справи по суті представник позивача свої вимоги підтримав та обгрунтував, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення або про розгляд справи без його участі до суду не подав.

Суд, розглянувши заявлені позовні вимоги по суті спору, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з урахуванням наступного.

Установлено, що у червні 2020 року ТОВ СП "Стан-Комплект" здійснило на користь ТОВ "Стройтехбізнес" грошові перекази у загальній сумі 1 148 535,12 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 11882 від 03.06.2020 р., № 11883 від 03.06.2020 р., № 9616 від 10.06.2020 р., № 9618 від 10.06.2020 р., № 9617 від 10.06.2020 р. Призначення платежу в указаних дорученнях відповідач визначив: оплата ремонтно-будівельних робіт згідно рахунків ТОВ "Стройтехбізнес" № СТ-0000152 від 21.05.2020 р., СТ-0000153 від 25.05.2020 р., СТ-0000154 від 27.05.2020 р., СТ-0000155 від 29.05.2020 р.

Разом з тим, встановлено, що зазначені рахунки не були підписані з боку ТОВ "Стройтехбізнес" (відповідача), також не був укладений сторонами договір щодо виконання ремонтно-будівельних робіт, оскільки його істотні умови не були погоджені.

01.07.2020 р. позивач звернувся до ТОВ "Стройтехбізнес" з вимогою щодо повернення безпідставно перерахованих грошових коштів у сумі 1 148 535,12 грн., проте, вказана вимога була залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 202, ст. 205 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов 'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Частиною 2 даної статті передбачено, що господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору, як того вимагає частина 3 ст. 180 ГК України, сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо його сторони у відповідній формі дійшли згоди у відношенні всіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За змістом ч. 1, 2 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Згідно з ч. 1 ст. 641, ч. 1, 2 ст. 642 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Отже, враховуючи зазначені норми закону, господарський договір вважається укладеним, якщо: було досягнуто згоди з усіх істотних умов; сторонами дотриманий порядок укладання господарського договору, передбачений законом; дотримана форма господарського договору.

Згідно зі ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Як встановлено судом, у даному випадку сторони не досягли домовленості щодо істотних умов договору підряду, зокрема, об`єкту будівництва, його місцезнаходження, обсягу робіт, їх проекту та кошторису, строків та вартості виконання робіт, порядок їх передачі підрядником та приймання замовником.

Частиною 8 ст. 181 ГК України передбачено, що у разі якщо сторони не досягли згоди з істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Також для з`ясування факту вчинення договору та його змісту слід виходити з приписів ст. 205 ЦК України, згідно з якими договір може вважатись здійсненим за умови вчинення сторонами таких дій, що засвідчують їхню волю до настання бажаного правового результату.

У даному випадку, позивачем перераховано відповідачу грошові кошти, що підтверджують його волевиявлення отримати певні ремонтно-будівельні роботи, однак, у матеріалах справи відсутні докази волевиявлення відповідача щодо виконання таких робіт. При цьому суд враховує, що наявні у матеріалах справи рахунки ТОВ "Стройтехбізнес" з боку відповідача не були підписані. Тобто, відповідач не надав згоду на укладення договору підряду із позивачем.

Таким чином судом встановлено, що сторони не досягли всіх істотних умов договору, тому договір будівельного підряду між сторонами не укладався, а позивач, перерахувавши кошти у сумі 1 148 535,12 грн., здійснив фактично дії на виконання неукладеного договору.

Згідно з ч. 8 ст. 181 ГК України якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо виконання неукладеного договору, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Так, стаття 1212 ЦК України передбачає правила вирішення спорів, пов`язаних із відновленням майнового стану особи, що потерпіла від безпідставного набуття (збереження) іншою особою її майна. Частина 1 ст. 1212 визначає як підставу виникнення зобов`язання із безпідставного збагачення сукупність наступних умов:

- набуття або збереження майна, що означає, що особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння;

- таке набуття або збереження майна відбувається за рахунок іншої особи, тобто внаслідок втрати або недоотримання цього майна іншою особою - потерпілим;

- відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок потерпілого.

Частина 3 ст. 1212 ЦК України поширює положення про безпідставне збагачення на відносини, що регулюються іншими положеннями ЦК України, зокрема, на випадки виконання зобов`язання однією із сторін.

Таким чином, у випадку, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Або ж коли набуття відбулось у зв`язку з договором, але не на виконання договірних умов.

З урахуванням викладеного, зважаючи на встановлені судом обставини, суд вважає, що ТОВ "Стройтехбізнес" безпідставно отримало грошові кошти у сумі 1 148 535,12 грн. від ТОВ СП "Стан-Комплект", оскільки правова підстава для набуття цих коштів у відповідача була відсутня.

Положення глави 83 ЦК України (зокрема ст. 1212 ЦК України) застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Вони застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Отже, враховуючи безпідставне набуття ТОВ "Стройтехбізнес" грошових коштів в сумі 1 148 535,12 грн., відповідач має повернути ці кошти ТОВ СП "Стан-Комплект", тобто позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 73-79, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю СП "Стан-Комплект" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стройтехбізнес" про стягнення безпідставно отриманих коштів у сумі 1 148 535, 12 грн. задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Стройтехбізнес" (04112, м. Київ, вул. Оранжерейна, 3-Е, офіс 203, ідентифікаційний код 41932131) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю СП "Стан-Комплект" (04073, м. Київ, проспект Степана Бандери, буд. 23, ідентифікаційний код 22916099) грошові кошти у сумі 1 148 535 (один мільйон сто сорок вісім тисяч п`ятсот тридцять п`ять) грн. 12 коп., судовий збір у сумі 17 228 (сімнадцять тисяч двісті двадцять вісім) грн. 03 коп.

Рішення ухвалене в нарадчій кімнаті та проголошені його вступна та резолютивна частини в судовому засіданні 25 січня 2021 року.

Повний текст рішення складений 4 лютого 2021 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К. І.