ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2021 р. Справа№ 910/12521/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Суліма В.В.

Майданевича А.Г.

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОРІЄНТИР-БУДЕЛЕМЕНТ»

на рішення Господарського суду міста Києва від 23.10.2020

у справі № 910/12521/20 (суддя - Чинчин О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОРІЄНТИР-БУДЕЛЕМЕНТ»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРКЕТГРУПП»

про стягнення 16 900,00 грн,

розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи відповідно до ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст заявлених вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОРІЄНТИР-БУДЕЛЕМЕНТ» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРКЕТГРУПП» (надалі також - «Відповідач») про стягнення заборгованості у розмірі 16 900 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для стягнення з Відповідача помилково нарахованого та сплаченого податку на додану вартість.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.10.2020 в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ОРІЄНТИР-БУДЕЛЕМЕНТ» до Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРКЕТГРУПП" про стягнення 16 900,00 грн відмовлено.

3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду та межі апеляційного перегляду рішення суду

Не погодившись з указаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «ОРІЄНТИР-БУДЕЛЕМЕНТ» 20.11.2020 (згідно відомостей відділення поштового зв`язку на конверті) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 23.10.2020 та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі. Також скаржником було заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке мотивовано отриманням оскаржуваного акту 11.11.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.12.2020 було, зокрема, поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «ОРІЄНТИР-БУДЕЛЕМЕНТ» пропущений строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 23.10.2020 у справі № 910/12521/20; відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою; призначено до розгляду апеляційну скаргу у порядку письмового провадження без повідомлення учасників; закінчено проведення підготовчих дій; зупинено дію оскаржуваного рішення до закінчення його перегляду в апеляційному порядку.

Ухвалу від 07.12.2020 скаржник отримав 14.12.2020, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправленням, наявним в матеріалах справи. Поштова кореспонденція, надіслана на адресу відповідача : 03039, місто Київ, провулок Руслана Лужевського, 14 корп. 7, оф. 32/22 повернулася до суду з відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою». При цьому судова кореспонденція надсилалася за адресою, яка міститься в ЄДРПОУ.

Місцезнаходження юридичної особи при здійсненні державної реєстрації, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», вноситься до відомостей про цю юридичну особу. Зі змісту ч. 4 ст. 17 вказаного Закону вбачається, що державній реєстрації підлягають і зміни до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, тобто і зміна місцезнаходження, про що юридична особа має звернутись із відповідною заявою. Не вживши заходів для внесення до Єдиного державного реєстру відомостей про зміну свого місцезнаходження (в разі такої зміни), юридична особа повинна передбачити або свідомо допускати можливість настання певних негативних наслідків (зокрема неотримання поштової кореспонденції). Жодних заяв після відкриття апеляційного провадження від скаржника про зміну адреси, направлення кореспонденції за іншою адресою, до суду апеляційної інстанції не надходило. Згідно зі ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Тобто надіслання судом процесуальних документів на адресу, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у разі відсутності повідомлення особою іншої адреси для направлення поштової кореспонденції, є належним виконанням приписів процесуального закону щодо надсилання судових рішень учасникам справи. (Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.09.2018 по справі 911/3309/17).

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції, враховуючи процесуальні обмеження строку апеляційного перегляду, та надсилання відповідачу кореспонденції за адресою, яка відповідає адресі в ЄДРПОУ, не повідомлення стороною іншої адреси, дійшов висновку про можливість розгляду справи.

Жодних заяв щодо неможливості розгляду справи до суду не надійшло. Правом на подачу відзиву відповідач не скористався.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених в ній доводів

Так, скаржник зазначає, що судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що сторонами було погоджено істотну умову договору - ціну в розмірі 84 500,00 грн, яка у відповідності до норм податкового законодавства була звільнена від нарахування ПДВ. Апелянт стверджує, що суд першої інстанції прийшов до невірного висновку про помилкову сплату позивачем сум ПДВ до бюджету, оскільки кошти в сумі 16 900,00 грн обліковуються на поточному рахунку відповідача, як сума перевищення оплати покупця понад фактично поставлений товар.

Підсумовуючи, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не було враховано, що в межах даної справи у жодної із сторін не виникли відносини із бюджетом, оскільки, у зв`язку із звільненням операції від оподаткування ПДВ кошти в сумі 16 900,00 грн не були зараховані на рахунок платника податку в системі електронного адміністрування ПДВ та звідти не були перераховані до бюджету, і відповідно, суд першої інстанції здійснив помилкове застосування до спірних правовідносин норм публічного права (п.п. 14.1.115, п.14.1 ст. 14, ст. 43 ПК України).

А тому скаржник просив апеляційну скаргу у даній справі задовольнити, рішення місцевого господарського суду скасувати з прийняттям нового рішення про відмову в позові повністю.

5. Фактичні обставини, неоспорені сторонами, встановлені судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції

Як правомірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «МАРКЕТГРУПП» виставило Товариству з обмеженою відповідальністю «ОРІЄНТИР-БУДЕЛЕМЕНТ» рахунок на оплату №0204-01 від 02.04.2020 року на загальну суму в розмірі 101 400 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ - 16 900 грн. 00 коп. за товар - респіратор БУК-3 FFP3 у кількості 500 штук (а.с. 5).

Товариством з обмеженою відповідальністю «ОРІЄНТИР-БУДЕЛЕМЕНТ» було перераховано на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРКЕТГРУПП» грошові кошти у розмірі 101 400 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням №1 від 02.04.2020 року із зазначенням призначення платежу: «оплата за респіратор зг.рах. №0204-01 від 02.04.2020», випискою по рахунку Позивача за 02.04.2020 року (а.с.6-15).

03.04.2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «МАРКЕТГРУПП» поставило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОРІЄНТИР-БУДЕЛЕМЕНТ» в свою чергу прийняло товар - респіратор БУК-3 FFP3 у кількості 500 штук, що підтверджується видатковою накладною №0204-01 від 03.04.2020 року на суму 101 400 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ - 16 900 грн. 00 коп. (а.с.16).

Товариством з обмеженою відповідальністю «МАРКЕТГРУПП» складено податкову накладну №135 від 02.04.2020 року на вказану операцію на суму в розмірі 101 400 грн. 00 коп., код товару - , код пільги - 14060544 (а.с.23).

13.07.2020 року позивач надіслав на адресу відповідача вимогу №232 про сплату коштів у розмірі 16900 грн. 00 коп., що підтверджується копіями опису вкладення у цінний лист, накладної, фіскального чеку, поштового конверту (а.с.27-32).

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що у зв`язку із звільненням операцій з поставки респіраторів від оподаткування податком на додану вартість, Позивачем помилково було сплачено суму ПДВ. За таких підстав, просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРКЕТГРУПП» на його користь кошти у розмірі 16 900 грн 00 коп.

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

6. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, та застосовані ним положення законодавства

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 530 ГПК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями ст. 632 ЦК України передбачено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Згідно з ч.2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Як правомірно було встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «МАРКЕТГРУПП» виставило Товариству з обмеженою відповідальністю «ОРІЄНТИР-БУДЕЛЕМЕНТ» рахунок на оплату №0204-01 від 02.04.2020 року на загальну суму в розмірі 101 400 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ - 16 900 грн 00 коп. за товар - респіратор БУК-3 FFP3 у кількості 500 штук.

Товариством з обмеженою відповідальністю «ОРІЄНТИР-БУДЕЛЕМЕНТ» було перераховано на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРКЕТГРУПП» грошові кошти у розмірі 101 400 грн 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням №1 від 02.04.2020 року із зазначенням призначення платежу: «оплата за респіратор зг.рах. №0204-01 від 02.04.2020», випискою по рахунку позивача за 02.04.2020 року.

03.04.2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «МАРКЕТГРУПП» поставило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОРІЄНТИР-БУДЕЛЕМЕНТ», в свою чергу, прийняло товар - респіратор БУК-3 FFP3 у кількості 500 штук, що підтверджується видатковою накладною №0204-01 від 03.04.2020 року на суму 101 400 грн 00 коп., у тому числі ПДВ - 16 900 грн 00 коп. (а.с.16).

13.07.2020 року позивач надіслав на адресу відповідача вимогу №232 про сплату коштів у розмірі 16 900 грн 00 коп., що підтверджується копіями опису вкладення у цінний лист, накладної, фіскального чеку, поштового конверту.

Натомість, звертаючись з позовом у даній справі, позивач просить повернути 16 900,00 грн помилково сплачену суму ПДВ відповідачем.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком місцевого господарського суду про необґрунтованість позовних вимог з урахуванням наступного.

Стаття 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України, в редакції Закону України від 28.12.2014 № 71-VІІІ, набрав чинності 01.01.2015) визначає, що податок на додану вартість це непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу (п.п. 14.1.178.); податкове зобов`язання для цілей розділу V цього Кодексу - загальна сума податку на додану вартість, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді (п.п. 14.1.179); податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу (п.п.14.1.181).

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 серпня 2008 року № 761 "Про затвердження Технічного регламенту засобів індивідуального захисту" доповнено пунктом 11 такого змісту: "11. Установити, що на час дії пунктів 4 і 5 розділу І Закону України від 17 березня 2020 року № 530-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" дія затвердженого цією постановою Технічного регламенту не поширюється на засоби індивідуального захисту, включені до переліку лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання, необхідних для здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19), які звільняються від сплати ввізного мита та операції з ввезення яких на митну територію України звільняються від оподаткування податком на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2020 року № 224. Для введення в обіг засобів індивідуального захисту, включених до зазначеного переліку, заявник подає до Державної служби з питань праці заяву із зазначенням мети ввезення, інформації щодо виробника, назви виробів, номера партії або серійного номера, обсягу партії, а також дані щодо призначення виробу та способу дії. За результатами опрацювання поданих документів Державна служба з питань праці видає заявнику повідомлення про введення в обіг окремих засобів індивідуального захисту, стосовно яких не виконані вимоги технічних регламентів, але використання яких необхідне в інтересах охорони здоров`я. Розгляд документів та видача повідомлення здійснюються на безоплатній основі".

Постановою Кабінету Міністрів України № 224 від 20 березня 2020 року «Про затвердження переліку лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання, необхідних для здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19), які звільняються від сплати ввізного мита та операції з ввезення яких на мигну територію України звільняються від оподаткування податком на додану вартість», якою затверджений перелік лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання, необхідних для здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19). Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та діє протягом строку дії пункту 71 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України та пункту 96 розділу XXI "Прикінцеві та перехідні положення" Митного кодексу України.

Відповідно до затвердженого Постановою Переліку, включено у розділ «засоби індивідуального захисту» медичні маски (6307 90 98 00), які ввезено відповідачем та поставлено позивачу.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечені і я додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 02 квітня 2020 року № 540-ІХ внесено зміни до Податкового Кодексу України, зокрема, у розділі XX «Перехідні положення» підрозділ 2 пункт 71, про тимчасове, на період, що закінчується останнім календарним днем місяця, в якому завершується дія карантину, звільнення від оподаткування податком на додану вартість операцій з ввезення на митну територію України та/або операцій з постачання на митній території України товарів (у тому числі лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання), необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19), перелік яких визначено Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку, що товар, обумовлений договором поставки, було звільнено від оподаткування на додану вартість. Однак, подальші висновки місцевого господарського суду (про необґрунтованість позовних вимог) є помилковими, оскільки при здійсненні купівлі-продажу вказаного товару (звільненого від оподаткування) та при складенні розрахункових документів (рахунку - фактури та видаткової накладної) вартість товару мала бути визначена без урахування ПДВ, тобто 84 500,00 грн, що обґрунтовується наступним.

Відповідно до ст. 185.1. ПК України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

При цьому, колегія апеляційного суду не погоджується з місцевим господарським судом, про необхідність звернення саме позивача до податкових органів з метою повернення вказаних коштів, оскільки доказів переміщення (постачання) товарів у подальшому саме позивачем на митну територію України або за межі митної території України матеріали справи не містять. Більше того, навіть у разі, якщо таке переміщення в подальшому відбувалось позивачем, вказані обставини не входять до предмету доведення в даній справі, оскільки такі відносини будуть мати публічно-правовий характер та не матимуть жодного відношення до даної справи, виходячи з предмету та підстав позову у даній справі.

Водночас, суд апеляційної інстанції зазначає, що як вбачається з матеріалів справи (а.с. 23), Товариством з обмеженою відповідальністю «МАРКЕТГРУПП» дійсно складено податкову накладну №135 від 02.04.2020 року на суму в розмірі саме 101 400 грн 00 коп., код товару - , код пільги - 14060544. Однак, в графі: «обсяги постачання» (база оподаткування) без урахування податку на додану вартість відповідач помилково зазначив суму у розмірі 101 400,00 грн, а не 84 500,00 грн.

Проте, суд апеляційної інстанції зазначає, що правовідносини, які склалися між відповідачем та Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві також є публічно-правовими та не входять до предмету дослідження при розгляді даної справи.

В цій частині, суд апеляційної інстанції приймає доводи апелянта, що в межах даної справи у жодної із сторін не виникли відносини із бюджетом (правовідносини з податковими органами), оскільки поставка товару відповідачем позивачу відбувалась без перетину митного кордону України. Тоді як спірні правовідносини мають регулюватись саме положеннями Цивільного та Господарського Кодексів України, що регулюють приватно-правові відносини. В цій частині суд апеляційної інстанції приймає доводи апелянта про необхідність застосування до спірних правовідносин, зокрема, ст. 632, 691 Цивільного кодексу України та ст. 181, 189 Господарського кодексу України.

Таким чином, з урахуванням ціни товару за одиницю, відповідач (враховуючи оплату позивачем суми у розмірі 101 400, 00 грн) був зобов`язаний поставити або товар в більшій кількості на зазначену суму, або повернути надлишково сплачені позивачем кошти в сумі 16 400,00 грн. Тоді як кошти в сумі 16 900,00 грн (якПДВ) взагалі не мали бути включені до рахунку-фактури та видаткової накладної.

А тому доводи апелянта, що кошти в сумі 16 900,00 грн обліковуються на поточному рахунку відповідача, як сума перевищення оплати покупця понад фактично поставлений товар приймаються судом апеляційної інстанції як підстава для скасування рішення місцевого господарського суду та, відповідно, задоволення позову.

7. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до п.2. ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком місцевого господарського суду про необґрунтованість заявлених до стягнення позивачем позовних вимог, оскільки сторонами дійсно в розрахункові документи включено, а в подальшому і сплачено вартість товару з урахуванням ПДВ.

Таким чином, на підставі ст. 2, 269, 270, п 2 ч. 1 ст. 275, п. 1 ч. 1 ст. 277 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність скасування рішення місцевого господарського суду у даній справі з прийняттям нового рішення - про задоволення позову повністю.

8. Судові витрати

З урахуванням задоволення апеляційної скарги по суті, понесені судові витрати за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції (судовий збір) покладаються на відповідача в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, п. 1 ч. 1 ст. 277, 281, 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОРІЄНТИР-БУДЕЛЕМЕНТ» на рішення Господарського суду міста Києва від 23.10.2020 у справі № 910/12521/20 - задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 23.10.2020 у справі № 910/12521/20 - скасувати з прийняттям нового - про задоволення позову повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРКЕТГРУПП» ( 03039, місто Київ, ПРОВУЛОК РУСЛАНА ЛУЖЕВСЬКОГО, будинок 14, корпус 7, офіс 32/22, код 40676715) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОРІЄНТИР-БУДЕЛЕМЕНТ» (Україна, 07400, Київська обл., місто Бровари, БУЛЬВАР НЕЗАЛЕЖНОСТІ, будинок 28 А, код 36108100) заборгованість у розмірі 16 900 (шістнадцять тисяч дев`ятсот) грн.

3. Судові витрати, у зв`язку з розглядом справи в суді першої та апеляційної інстанцій, покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «МАРКЕТГРУПП».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРКЕТГРУПП» (Україна, 03039, місто Київ, ПРОВУЛОК РУСЛАНА ЛУЖЕВСЬКОГО, будинок 14, корпус 7, офіс 32/22, код 40676715) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОРІЄНТИР-БУДЕЛЕМЕНТ» (Україна, 07400, Київська обл., місто Бровари, БУЛЬВАР НЕЗАЛЕЖНОСТІ, будинок 28 А, код 36108100) 5 255, 00 грн за судового збору за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій.

4. Матеріали справи № 910/12521/20 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді В.В. Сулім

А.Г. Майданевич