ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року Справа №924/860/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючий суддя Дужич С.П.,

суддя Саврій В.А.,

суддя Коломис В.В.

при секретарі судового засідання Ільчук Н.О.

за участю представників сторін:

позивача: не з`явився;

відповідача: Бойко Р.В. (ордер серія ВХ№1008175 від 19.01.21р.);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Шепетівський цукровий комбінат" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 09 листопада 2020 року, суддя Музика М.В., повний текст складено 11 листопада 2020 року, у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Шепетівський цукор"

до Приватного акціонерного товариства "Шепетівський цукровий комбінат"

про стягнення заборгованості за поставлені товарно-матеріальні цінності в розмірі 294 629,40 грн., з яких 228 988,40 грн. - основний борг, 45 889,20 грн. - інфляційні збитки, 19 751,80 грн. - 3% річних

Судом роз`яснено представнику відповідача права та обов`язки, передбачені ст. ст. 42, 46 ГПК України. Клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції не надходило, заяв про відвід суддів не заявлялось.

ВСТАНОВИВ:

17 липня 2020 року, ТОВ "ТД "Шепетівський цукор" звернулося до Господарського суду Хмельницької області з позовом до ПрАТ "Шепетівський цукровий комбінат" про стягнення заборгованості за поставлені товарно-матеріальні цінності в розмірі 294 629,40 грн. з яких 228 988,40 грн. - основний борг, 45 889,20 грн. - інфляційні збитки, 19 751,80 грн. - 3% річних. (а.с.1-3)

09 листопада 2020 року, рішенням господарського суду Хмельницької області даний позов було задоволено і стягнуто з відповідача на користь позивача 294 629,40 грн., з яких 228 988,40 грн. - основного боргу, 45 889,20 грн. - втрат від інфляції, 19 751,80 грн. - 3% річних та 4 419, 44 грн. - судового збору. (а.с.210-212)

ПрАТ "Шепетівський цукровий комбінат" у своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, вважаючи, що прийняті судом висновки не відповідають обставинам справи, а також порушено норми матеріального і процесуального права, оскільки за відсутності Договору про поставку товару, позивачу слід було звертатись до суду за захистом своїх прав на підставі ст. 1212 ЦК України - про витребування безпідставно отриманого майна, проте позивач посилається на норми матеріального права, які регулюють відносини у сфері не своєчасного виконання зобов`язань.

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно зазначив про існування між ТОВ "ТД "Шепетівський і цукор" та ПрАТ "Шепетівський цукровий комбінат" Договору купівлі-продажу №103/07 від 28 липня 2017 року на виконання якого складались Специфікації та видаткові накладні, оскільки рішенням Господарського суду Хмельницької області у справі №924/658/20 за позовом ТОВ "ТД "Шепетівський цукор" до ПрАТ "Шепетівський цукровий комбінат" про стягнення заборгованості за Договором купівлі-продажу №103/07 від 28 липня 2017 року та зустрічним позовом ПрАТ "Шепетівський цукровий комбінат" про визнання Договору купівлі-продажу №103/07 від 28 липня 2017 року недійсним, було задоволено зустрічні позовні вимоги і визнано недійсним вказаний Договір купівлі-продажу №103/07 від 28 липня 2017 року.

Специфікації №01-03 від 28 липня 2017 року та №03/1 від 01 серпня 2017 року, №№04-05 від 04 серпня 2017 року і видаткові накладні є, також, нікчемними, тому, що вони також підписані директором Смілянцем В.П., який перевищив повноваження, уклавши Спірний договір.

ТОВ "ТД "Шепетівський цукор" у своєму відзиві на апеляційну скаргу вважає подану апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції прийняте у відповідності до норм матеріального і процесуального права, оскільки здійснення поставки товарно-матеріальних цінностей на підставі видаткових накладних від 31 серпня 2017 року, за відсутності відповідного договору поставки, вказує про укладення між сторонами договору у спрощений спосіб, тому вважає, що факт отримання товару відповідачем і видаткові накладні, надані позивачем, є самостійними підставами для виникнення обов`язку у відповідача здійснити розрахунки за отриманий товар.

Також, згідно відповіді ТУ ДПС у Хмельницькій області, відповідачем, суми податкового кредиту відображено у податкових деклараціях відповідних періодів і цей факт користування податковим кредитом від операції з поставки продукції відповідачу вказує про прийняття ПрАТ "Шепетівський цукровий комбінат" зобов`язання по оплаті отриманого товару по значених видаткових накладних.

Обставини укладання Договору купівлі-продажу №103/07 від 28 липня 2017 року не є предметом заявлених позовних вимог і не стосуються справи, також, в Специфікаціях не міститься асортимент товару який було поставлено за накладними від 31 серпня 2017 року, що дає підстави стверджувати, що поставка товарно-матеріальних цінностей за видатковими накладними від 31 серпня 2017 року не проводилась на виконання Договору купівлі-продажу №103/07 від 28 липня 2017 року.

14 грудня 2020 року, ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду було відкрито провадження за скаргою ПАТ "Шепетівський цукровий комбінат" та призначено її розгляд на 20 січня 2021 року.

20 січня 2021 року, ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду було задоволено клопотання ТОВ "ТД "Шепетівський цукор" про заміну учасника його правонаступником та замінено позивача у справі його правонаступником - ТОВ "АТЗТ Мирне".

В судове засідання представник відповідача не з`явився, хоча був завчасно повідомлений про час і місце судового розгляду, на що вказує повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення.

В той же час, в своєму клопотанні про відкладення розгляду справи просить відкласти її розгляд у зв`язку з перебуванням його представника на лікарняному.

Представник позивача у судовому засіданні заперечив проти заявленого клопотання з тих підстав, що свою правову позицію відповідач висловив у апеляційній скарзі, а неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, розглянувши заявлене клопотання, вважає що воно не підлягає задоволенню, оскільки відповідач був завчасно та належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, ухвалою апеляційного суду від 14 грудня 2020 року явка представників сторін обов`язковою не визнавалась та чинний ГПК України не обмежує кількості представників, яких може призначити одна особа, а тому вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.

20 січня 2021 року, в судовому засіданні представник позивача - ТОВ "АТЗТ Мирне" заперечив проти доводів апеляційної скарги, вважає їх безпідставними з обставин, наведених у відзиві на неї та просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого, пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши повноту з`ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила, що:

28 липня 2017 року, між ТОВ "ТД "Шепетівський цукор" та ПрАТ "Шепетівський цукровий комбінат" було укладено Договір №103/07 купівлі-продажу, за умовами якого позивач зобов`язався передати у власність відповідачу товарно-матеріальні цінності, додаткові матеріали, асортимент, ціна та кількість яких визначені відповідно до специфікацій, а відповідач прийняти та оплатити товар в порядку та строки, що визначені цим договором. (а.с.52-54)

Найменування, асортимент, кількість товару, одиниця виміру, ціна та загальна вартість товару, що підлягає передачі покупцеві відповідно до цього договору, визначаються Специфікаціями, які є невід`ємними частинами даного договору, а також фіксуються в рахунках-фактурах, видаткових накладних, які видаються на кожну партію товару, яка поставляється (п.3.1. Договору №103/07).

У специфікаціях №1, №02, №03, №04, №05 сторонами погоджено перелік товару, який передається за договором купівлі-продажу.

31 серпня 2017 року, ТОВ "ТД "Шепетівський цукор" поставило товар ТОВ "ТД "Шепетівський цукор" за видатковими накладним:

- ВН №958 від 31 серпня 2017 року - на 2 857,20 грн.;

- ВН №981 від 31 серпня 2017 року - на 1 470,00 грн.;

- ВН №984 від 31 серпня 2017 року - на 8 394,00 грн.;

- ВН №987 від 31 серпня 2018 року - на 186,00 грн.;

- ВН №988 від 31 серпня 2017 року - на 1 604,40 грн.;

- ВН №993 від 31 серпня 2017 року - на 426,00 грн.;

- ВН №994 від 31 серпня 2017 року - на 12 235,20 грн.;

- ВН №996 від 31 серпня 2017 року - на 5 715,60 грн.;

- ВН №1006 від 31 серпня 2017 року - на 105 334,80 грн.;

- ВН №1018 від 31 серпня 2017 року - на 3 171,60 грн.;

- ВН №1028 від 31 серпня 2017 року - на 65 098,44 грн.;

- ВН №1051 від 31 серпня 2017 року - на 2 766,00 грн.;

- ВН №1294 від 31 серпня 2017 року - на 1 394,40 грн.;

- ВН №1375 від 31 серпня 2017 року - на 16 926,00 грн.;

- ВН №1306 від 31 серпня 2017 року - на 1 408,80 грн., а всього на загальну суму 228 988,44 грн. (а.с.7-21)

Поставку товару на вказані суми також відображено в податкових накладних від 31 серпня 2017 року, за якими позивачем поставлено відповідачу товар на: 65 098,44 грн.; 2 766,00 грн.; 3 171,60 грн.; 105 334,80 грн.; 5 715,60 грн.; 12 235,20 грн.; 1 604,40 грн.; 426,00 грн.; 186,00 грн.; 1 470,00 грн.; 8 394,00 грн.; 16 926,00 грн.; 2 857,20 грн.; 1 408,80 грн.; 1 394,40 грн. (а.с.118-131)

Відповідно до наданих ГУ ДПС у Хмельницькій області інформації, відповідачем зареєстровано податкові декларації на здійснені поставки, стягнення за якими є предметом даного спору. (а.с.174-180)

12 червня 2020 року, ТОВ "ТД "Шепетівський цукор" направило ПрАТ "Шепетівський цукровий комбінат" претензію №35-06 в якій вимагало сплатити заборгованість за накладними від 31 серпня 2017 року на суму 228 988,40 грн. (а.с.22)

17 липня 2020 року, ТОВ "ТД "Шепетівський цукор" звернулося до Господарського суду Хмельницької області з позовом до ПрАТ "Шепетівський цукровий комбінат" про стягнення заборгованості за поставлені товарно-матеріальні цінності в розмірі 294 629,40 грн. з яких 228 988,40 грн. - основний борг, 45 889,20 грн. - інфляційні збитки, 19 751,80 грн. - 3% річних. (а.с.1-3)

09 листопада 2020 року, рішенням господарського суду Хмельницької області даний позов було задоволено і стягнуто з відповідача на користь позивача 294 629,40 грн., з яких 228 988,40 грн. - основного боргу, 45 889,20 грн. - втрат від інфляції, 19 751,80 грн. - 3% річних та 4 419,44 грн. - судового збору. (а.с.210-212)

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступне.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує із способами захисту, визначеними у ст. 16 ЦК України, договором або іншим законом.

Як встановлено ч.1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 1 ст. 208 ЦК України передбачено, що правочини між юридичними особами укладаються виключно у письмовій формі.

В той же час, чч.1, 3 ст. 181 ГК України визначено, що допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Частинами 1, 2 ст. 207 ЦК України закріплено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Отже, відповідно до вищезазначених норм ЦК України, матеріалами, які підтверджують волю сторін на встановлення правовідносин, є направлена позивачем до відповідача пропозиція укласти договір та прийняття відповідачем пропозиції позивача, що свідчить про відсутність будь-яких застережень щодо умов оферти у відповіді на пропозицію.

Як встановлено з матеріалів справи, 31 серпня 2017 року, ТОВ "ТД "Шепетівський цукор" реалізувало ПрАТ "Шепетівський цукровий комбінат" за 15 видатковими накладними товарно-матеріальні цінності на загальну суму 228 988,44 грн. з посиланням на "Договір: ТМЦ". (а.с.7-21)

Дані накладні підписані представниками сторін, зокрема, зі сторони ПрАТ "Шепетівський цукровий комбінат" - директором товариства Смілянцем В.П. та його бухгалтером, скріплено печатками, у них відображено зміст та обсяг господарської операції.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що між сторонами у справі було укладено письмовий Договір поставки у спрощений спосіб - шляхом підписання видаткових накладних, які відповідають вимогам, що ставляться до первинних документів і які підтверджують господарську операцію між контрагентами на загальну суму 228 988,44 грн.

Директор ПрАТ "Шепетівський цукровий комбінат" Смілянець В.П. вправі був підписувати дані документи, оскільки відповідно до п.3.1. Контракту від 05 травня 2017 року, укладеного на п`ять років між головою Наглядової ради ПрАТ "Шепетівський цукровий комбінат" та директором цього товариства, на виконання рішення загальних зборів акціонерів від 28 квітня 2017 року, до повноважень директора віднесено: укладення та підписання від імені товариства господарських та інших договорів (контрактів, угод), з врахуванням обмежень, встановлених цим контрактом та статутом товариства. Додатково цим контрактом встановлюються обмеження для керівника щодо укладення всіх видів договорів/контрактів/угод, а саме: керівник має право самостійно, без погодження та надання дозволу Наглядовою радою товариства укладати договори/контракти/угоди на загальну суму, яка не перевищує 300 000,00 грн. (межі встановлені для укладення одного договору/контракту/угоди), у випадках придбання товарно-матеріальних цінностей для товариства на суму, яка не перевищує 300 000,00 грн. (межі встановлені для укладення одного договору/контракту/угоди), у випадках реалізації товарно-матеріальних цінностей, що належать на праві приватної власності товариству на суму, яка не перевищує 300 000,00 грн. (межі встановлені для укладення одного договору/контракту/угоди). /Факт встановлений рішенням Господарського суду Хмельницької області у справі №924/658/20 за позовом ТОВ "ТД "Шепетівський цукор" до ПрАТ "Шепетівський цукровий комбінат" про стягнення заборгованості за Договором купівлі-продажу №103/07 від 28 липня 2017 року та зустрічним позовом ПрАТ "Шепетівський цукровий комбінат" про визнання Договору купівлі-продажу №103/07 від 28 липня 2017 року недійсним/.

А в даному випадку, розмір угоди складав на загальну суму 228 988,44 грн.

Також, у відповідності до ст.ст. 1, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Наведене відповідає вимогам п.п.2.1-2.2, 2.4-2.5 "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку" №88, згідно яких первинні документи - документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Повноваження на здійснення господарської операції особи, яка в інтересах юридичної особи або ФОП одержує основні засоби, запаси, нематеріальні активи, грошові документи, цінні папери та інші товарно-матеріальні цінності згідно з договором, підтверджуються відповідно до законодавства. Такі повноваження можуть бути підтверджені, зокрема, письмовим договором, довіреністю, актом органу юридичної особи тощо.

Тобто, зазначені накладні відповідають усім вимогам і підтверджують реалізацію позивачем відповідачу товару на загальну суму 228 988,44 грн. і підписання сторонами видаткових накладних не є усною домовленістю сторін, а являється договором, вчиненим у спрощений спосіб.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч.1 ст. 692 ЦК України).

Тому, оскільки обов`язок по оплаті отриманого ПрАТ "Шепетівський цукровий комбінат" товару, в силу ст. 692 ЦК України, виник після його прийняття (з 01 вересня 2017 року), посилання апелянта про те, що сторонами не було обумовлено строк оплати є безпідставні.

Більше того, ТОВ "ТД "Шепетівський цукор" в своїй претензії №35-06 від 12 червня 2020 року до ПрАТ "Шепетівський цукровий комбінат" наполягало на оплаті заборгованості за наданий по накладним від 31 серпня 2017 року товар на суму 228 988,40 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Докази оплати боргу за отриманий товар по зазначеним вище видатковим накладним в розмірі 228 988,40 грн. в матеріалах справи відсутні, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення з відповідача 228 988,40 грн. - заборгованості за поставлений товар згідно видаткових накладних від 31 серпня 2017 року.

Посилання відповідача на те, що рішенням господарського суду Хмельницької області у справі №924/658/20 за позовом ТОВ "ТД "Шепетівський цукор" до ПрАТ "Шепетівський цукровий комбінат" про стягнення заборгованості за Договором купівлі-продажу №103/07 від 28 липня 2017 року та зустрічним позовом ПрАТ "Шепетівський цукровий комбінат" про визнання Договору купівлі-продажу №103/07 від 28 липня 2017 року недійсним, було задоволено зустрічні позовні вимоги і визнано недійсним Договір купівлі-продажу №103/07 від 28 липня 2017 року, а тому є недійсними поставки товару за видатковими накладними від 31 серпня 2017 року на суму 228 988,40 грн., колегія суддів оцінює критично і відхиляє як безпідставні, оскільки спірні видаткові накладні не містять жодного посилання на даний Договір купівлі-продажу №103/07 і будь-яких доказів зв`язку між укладенням Договору купівлі-продажу №103/07 від 28 липня 2017 року та реалізацію товару за видатковими накладними від 31 серпня 2017 року відповідачем до суду надано не було.

Більше того, товар, поставлений за видатковими накладними від 31 серпня 2017 року, не зазначений у Специфікаціях до Договору купівлі-продажу №103/07 від 28 липня 2017 року, яким погоджувалися обсяги, найменування та асортимент товару, що поставляється за таким Договором.

За приписами ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний оплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок нарахованих позивачем 3% річних, апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про законність та обґрунтованість вимог позову в частині стягнення з відповідача 19 751,80 грн. - 3% річних проведених за період з 01 вересня 2017 року до 16 липня 2020 року і задоволенню позову у цій частині позовних вимог.

Щодо нарахувань втрат від інфляції, судом першої інстанції вірно враховано правовий висновок, викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26 червня 2020 року, у справі №905/21/19, що у кредитора згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України є право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат за період прострочення в оплаті основного боргу. Водночас, якщо боржник після нарахування йому інфляційних втрат за відповідний місяць допустив подальше прострочення в оплаті основного боргу, то кредитор, виходячи з того, що зобов`язання по оплаті інфляційних втрат, яке виникло в силу закону, є грошовим, вправі нарахувати боржнику інфляційні втрати на суму основного боргу, збільшену на індекс інфляції за попередній місяць прострочення (п.23 постанови Верховного Суду від 26 червня 2020 року у справі №905/21/19).

Тому, здійснивши перерахунок нарахованих позивачем інфляційних втрат, апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про законність та обґрунтованість вимог позову в частині стягнення з відповідача 45 889,20 грн. - інфляційних втрат проведених з вересня 2017 року по квітень 2020 року і задоволенню позову у цій частині позовних вимог.

Інші заперечення, викладені у апеляційний скарзі, також не знайшли свого підтвердження під час їх розгляду, а тому відхиляються як необґрунтовані.

Європейський суд з прав людини у справах "Серявін та інші проти України" і "Трофимчук проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (довід). Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Згідно ст.ст. 74, 77 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

На підставі наведеного, ознайомившись з матеріалами справи, оцінивши докази, надані сторонами, перевіривши об`єктивність прийняття рішення судом першої інстанції, судова колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду Рівненської області від 09 вересня 2020 року слід залишити без змін, а апеляційну скарга без задоволення.

Судові витрати за подачу апеляційної скарги, на підставі ст.ст. 129, 282 ГПК України, у зв`язку з відмовою в її задоволенні, покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269-276, 281-284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Хмельницької області від 09 листопада 2020 року у справі №924/860/20 - залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Шепетівський цукровий комбінат" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Матеріали справи №924/860/20 повернути Господарському суду Хмельницької області.

Головуючий суддя Дужич С.П.

Суддя Саврій В.А.

Суддя Коломис В.В.