ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2021 р. м. Київ Справа № 911/2795/20

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Лилака Т.Д. за участю секретаря судового засідання Усик Г.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЛАТАГРАД» (37430, Полтавська обл., Гребінківський район, село Лутайка, вулиця Жовтнева, будинок 1-Б, код 39136350)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСА ГРУП» (07400, Київська обл., м. Бровари, бульвар Незалежності, будинок 14, офіс 205, код 38912368)

про стягнення 1951069,91 грн.

за участю представників:

позивача - Єлєнін С.М.;

відповідача - не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява від Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЛАТАГРАД» (позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСА ГРУП» (відповідач) про стягнення 1951069,91 грн., з яких: 1 891 100,00 грн. основного боргу, 26 808,09 грн. 3% річних та 33 161,82 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов`язань за договором постачання товару № 03/19-12/18 від 19.12.2018 в частині оплати за отриманий товар.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 29.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 29.10.2020.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 29.10.2020 оголошено перерву у підготовчому засіданні до 26.11.2020.

20.11.2020 на адресу суду від представника відповідача надійшов лист із відзивом на позовну заяву, в якому останній заперечує проти задоволення позову посилаючись на те, що, відповідно до умов укладеного між сторонами Договору, рахунки-фактури є первинними документами, в яких мають бути узгоджена ціна товару. Разом з тим, за твердження відповідача, відповідні рахунки-фактури не були ним отримані, а отже ціна товару вказана у видаткових накладних не відповідає договірній ціні, у зв`язку з чим відповідач заперечує розмір заборгованості.

Крім того, відповідач заперечив щодо віднесення часткових оплат до виконання грошових зобов`язань за товар поставлений за Договором постачання товару № 03/19-12/18 від 19.12.2018.

Зазначаючи про неотримання рахунків-фактур, відповідач стверджує про те, що строк оплати за договором не настав, а отже відсутні підстави для нарахування відсотків річних та інфляційних.

20.11.2020 через канцелярію суду представником відповідача було подано клопотання про зупинення провадження у справі.

26.11.2020 у підготовчому засіданні представник позивача заперечував проти задоволення клопотання про зупинення провадження, в зв`язку з чим оголошена перерва у підготовчому засіданні до 24.12.2020 для надання заперечень на подане клопотання, а також для надання можливості сторонам подати додаткові докази у справі. Вирішення питання про зупинення провадження у справі відкладено до 24.12.2020.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 26.11.2020 продовжено строк проведення підготовчого провадження на тридцять днів.

Через канцелярію суду 23.12.2020 представником позивача було подано заперечення на клопотання відповідача про зупинення провадження у справі та відповідь на відзив.

Розглянувши клопотання відповідача про зупинення провадження, заслухавши думку представників сторін, суд зазначає наступне.

Клопотання відповідача мотивоване тим, що 31.07.2010 ГУ НП у Київській області було порушено та розпочато досудове розслідування кримінального провадження№0000858 від 30.07.2020 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.

Як зазначає відповідач, органами досудового розслідування у рамках вказаного кримінального провадження досліджується та надається правова кваліфікація обставинам, які є предметом розгляду у справі № 911/2795/20 та мають значення для вирішення спору по суті, що на думку відповідача є підставою для обов`язкового зупинення провадження у справі, згідно п.5 ч. 1 ст. 227 ГПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках, зокрема, об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

За змістом наведеної норми процесуального права підставою для зупинення провадження у господарській справі є сукупність таких складових як розгляд іншої справи іншим судом, пов`язаність цієї іншої судової справи з даною господарською справою та об`єктивна неможливість розгляду останньої до вирішення судом зазначеної іншої справи.

При цьому, пов`язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі.

Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, як пов`язана справа, яка розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду даної справи. Та вважає, що сама по собі взаємопов`язаність двох справ не свідчить про неможливість розгляду даної справи та прийняття у ній рішення.

В даній справі, встановлення обставин щодо наявності або відсутності у відповідача обов`язку належного виконання договору постачання товару № 03/19-12/18 від 19.12.2018 щодо взятих на себе зобов`язань, входить до предмета доказування у даній справі, а тому може бути встановлено в рамках розгляду господарської справи. Крім того, суд зазначає, що відповідачем не подано не подано суду доказів розгляду іншої справи судом будь-якої юрисдикції, оскільки звернення з заявою про злочин та розслідування даної заяви органами досудового розслідування не є розглядом іншої справи судом.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає правових підстав для задоволення клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСА ГРУП» про зупинення провадження у даній справі.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 24.12.2020 закрито підготовче провадження у справі № 911/2795/20 та призначено справу до розгляду по суті на 28.01.2021.

В судове засідання 28.01.2021 представник відповідача не з`явився, подавши клопотання про відкладення розгляду справи, яке обґрунтоване тим, що представника відповідача не має можливості прибути у судове засідання у зв`язку з наявністю симптомів Covid-19.

Розглянувши дане клопотання, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1,2,3 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі:

1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки;

2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки;

3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник;

4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.

Як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 01.10.2020 по справі №361/8331/18, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Отже, оскільки відповідач реалізував своє право на викладення відповідних заперечень та, зважаючи на межі розгляду справи в суді, суд вирішив відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача про відкладення та розглянути справу за наявними матеріалами.

В судовому засіданні 28.01.2021, заслухавши вступне слово представника позивача, з`ясувавши обставини, на які посилаються сторони, суд дослідив в порядку статей 209-210 ГПК України докази у справі.

Після закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами суд оголосив про перехід до судових дебатів. Учасники справи виступили з промовами (заключним словом), в яких посилалися на обставини і докази, досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 233 ГПК України, суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

28.01.2021 року, після виходу з нарадчої кімнати, відповідно до ст. 240 ГПК України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

19.12.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗЛАТАГРАД» (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСА ГРУП» (Покупець був укладений Договір постачання товару № 03/19-12/18, Відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Покупцю цеглу М-100 повнотілу (надалі - Товар), а Покупець зобов`язується приймати Товар та своєчасно здійснювати його оплату на умовах даного Договору.

Відповідно до умов Договору поставки Сторони домовились про наступне:

Найменування, кількість, асортимент та ціну Товару Сторони узгоджують в рахунках- фактурах та/або Специфікаціях (у випадку поставки партії Товару на суму, що перебільшує 50 000,00 грн. з ПДВ) та узгоджують в видаткових накладних, які є невід`ємними частинами Договору (п. 1.2. Договору поставки).

Покупець сплачує поставлений Постачальником Товар на підставі рахунків-фактур Постачальника. Ціни у рахунках-фактурах вказуються з урахуванням ПДВ. Ціна Товару включає в себе вартість доставки Товару транспортом Постачальника на склад Покупця (об`єкт будівництва) (п. 3.1. Договору поставки).

Розрахунки між Сторонами здійснюються в національній валюті України шляхом перерахування Покупцем грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 14 (чотирнадцяти) банківських днів з моменту поставки Товару Покупцю. Покупець має право здійснювати авансові платежі на поставку Товару, при цьому строки постачання Товару визначаються Покупцем з урахуванням потреб його господарської діяльності на підставі замовлення на поставку такої партії Товару (п. 3.3. Договору Поставки).

Постачальник зобов`язаний поставити Товар транспортом Постачальника в розпорядження Покупця на умовах DDP - об`єкти будівництва Покупця, що знаходяться в Київській обл., м. Бровари згідно до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів «ІНКОТЕРМС» (в редакції 2010 року) протягом 2 (двох) робочих днів з моменту оформлення замовлення на поставку Товару (оформлення рахунку-фактури на постачання партії Товару, якщо інші умови постачання Товару не визначені Сторонами в Додатках до цього Договору) (п. 4.1. Договору поставки).

Постачальник зобов`язаний повідомити Покупця про дату та час відвантаження Товару, а при відвантаженні Товару надати представнику Покупця оригінали наступних документів: а) рахунок на товар; б) сертифікат якості (відповідності), інші документи (в разі необхідності); в) видаткову накладну (п. 4.2. Договору поставки).

Постачальник зобов`язаний надати Покупцю податкову(і) накладну(і) (в т.ч. розрахунок коригування, що складається, якщо передбачається зміна вартості Товару), складену(і) в електронній формі з дотриманням умов щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних на кожну повну або часткову поставку, а також на суму коштів, що надійшла на поточний рахунок Постачальника. При цьому, податкові накладні/розрахунки коригування, що складаються, якщо передбачена зміна вартості Товару, повинні відповідати таким вимогам: а) бути оформленими в порядку, встановленому чинним законодавством України; б) містити цифровий підпис уповноваженої особи Постачальника; в) бути зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних (п. 4.2.1. Договору поставки).

Перехід права власності на Товар відбувається в момент підписання Покупцем видаткової накладної на отримання Товару (п. 4.3. Договору поставки).

Даний Договір набирає чинності з 01.01.2019 року і діє до 31.12.2019 року, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за ним (п. 6.1. Договору).

28.12.2018 року Сторони уклали Додаткову угоду до Договору постачання товару № 03/19-12/18 від 19.12.2018 року, відповідно до умов якої, внесли зміни до п. 6.1. ст. 6 «Термін дії даного Договору», виклавши його у наступній редакції: «Даний Договір набирає чинності з 01.01.2019 року і діє до 31.12.2019 року, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за ним».

На виконання умов Договору постачання товару № 03/19-12/18 позивачем в період з 15.10.2019 по 14.04.2020 було поставлено відповідачу товар на суму 3 927 210,00 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями підписаних видаткових, товарно-транспортних та податкових накладних.

Як зазначив позивач, відповідач неналежним чином не виконав умови даного договору, здійснивши лише часткову оплату отриманого товару, у зв`язку з чим за ним рахується заборгованість у розмірі 1 891 100,00 грн., на підтвердження чого надав копію підписаного та скріпленого печатками сторін акту звірки взаєморозрахунків.

12.06.2020 року ТОВ «ЗЛАТАГРАД» з метою досудового врегулювання спору, пред`явив ТОВ «АЛЕКСА ГРУП» (Боржник) претензію (№ 1-12/6).

Згідно вищевказаної претензії, Кредитор пропонував Боржнику протягом 10 (десяти) календарних днів, з моменту її отримання, перерахувати на рахунок НОМЕР_1 в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» усю суму заборгованості.

Боржник отримав претензію Кредитора 19.06.2020 року, що підтверджується штампом ТОВ «АЛЕКСА ГРУП» (вхідний № 320), при цьому останній не виконав вимог ТОВ «ЗЛАТАГРАД» та не надав жодної відповіді на претензію.

У зв`язку із викладеними обставинами, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 1 891 100,00 грн. заборгованості за поставлений товар.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Так, ст. 655 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи те, що строк виконання зобов`язання з оплати товару настав, сума боргу в розмірі 1 891 100,00 грн. за поставлений товар підтверджується належними доказами, відповідачем станом на час розгляду справи в суді існування заборгованості у стягуваному розмірі належними та допустимими доказами не спростованою, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, у зв`язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання, позивач просить стягнути 26 808,09 грн. 3% річних та 33 161,82 грн. інфляційних втрат.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку 3% річних та інфляційних, суд погоджується з розрахунками позивача, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 26 808,09 грн. 3% річних та 33 161,82 грн. інфляційних втрат є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно заперечень відповідача суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення таких операцій.

Згідно Листа ДФС від 14 листопада 2017 року № 2608/0/99-99-13-01 -02-14/ІПК, рахунок- фактура за своїм призначенням не відповідає ознакам первинного документа (оскільки ним не фіксується будь-яка господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції), а має лише інформаційний характер. Фактично рахунок-фактура є розрахунково-платіжним документом, що передбачає тільки виставлення певних сум до оплати покупцям за поставлені (фактично поставлені) товари чи надані (фактично надані) послуги. Факт отримання товарів (послуг) повинен бути підтверджений видатковою накладною постачальника або актом приймання-передачі виконаних робіт (послуг).

Відповідно до п.1.2 Договору постачання товару №03/19-12/18 від 19.12.2018 найменування, кількість, асортимент та ціну Товару Сторони узгоджують в видаткових накладних, які є невід`ємними частинами даного Договору.

Відповідно до п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити:

а) порядковий номер податкової накладної;

б) дата складання податкової накладної;

в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг;

г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу);

д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг;

е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг;

є) ціна постачання без урахування податку;

ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні;

з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку;

і) код товару згідно з УКТ ЗЕД для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду;

й) індивідуальний податковий номер.

Відповідно до п.201.7 ст.201 Податкового кодексу України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Пунктом 201.10 ст.201 Податкового кодексу України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до ч., ч. 1-4 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 91 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно з ст. 74 ГПК України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В силу приписів ст.ст.77, 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Матеріали справи містять копії видаткових накладних, товарно-транспортних накладних, що підписані начальником складу ОСОБА_1 та податкових накладних з доказами їх реєстрації в ЄРПН на загальну суму 3 927 210,00 гривень 00 копійок (зареєстровані в ЄРПН за № , , , , , , , , , , , ), копії довіреностей, виданих покупцем.

Окрім того, в доказах, поданих суду стороною позивача міститься копія Акту звірки взаєморозрахунків станом за період Січень 2020 - Квітень 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗЛАТАГРАД» та Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСА ГРУП» за договором № 03/19-12/18 від 19 грудня 2018 року.

Згідно Акту звірки, станом на 30.04.2020 у Відповідача перед Позивачем наявне прострочене грошове зобов`язання у розмірі 1 891 100,00 гривень, за товар поставлений відповідно до Договору постачання товару № 03/19-12/18 від 19 грудня 2018 року.

При цьому, у даному акті вказане також перехідне сальдо заборгованості станом на 01.01.2020 у розмірі 2 122 010,00 грн., а також дати і суми платежів зроблених відповідачем на часткове виконання грошових зобов`язань за поставлений товар, а саме: 04.02.2020 - 500 000,00 грн., 25.02.2020 - 301 070,00 грн., 12.03.2020 - 500 000,00 грн., що підтверджують обставинами на які посилається позивач в обґрунтування своїх вимог і які заперечує відповідач у відзиві на позовну заяву.

Разом з тим, заперечуючи, щодо віднесення вищевказаних платежів до виконання грошових зобов`язань за товар поставлений за Договором постачання товару № 03/19-12/18 від 19.12.2018, відповідач не надав документального підтвердження укладення будь-яких інших правочинів з позивачем, що також спростовує заперечення відповідача.

Акт звірки взаєморозрахунків підписаний директорами ТОВ «ЗЛАТАГРАД» та ТОВ «АЛЕКСА ГРУП», тобто повноважними представниками сторін. Підписи яких скріплені печатками товариств.

Таким чином, даний документ підтверджує, що відповідачем станом на 30.04.2020 визнається прострочене грошове зобов`язання у розмірі 1 891 100,00 гривень, за товар поставлений відповідно до Договору постачання товару № 03/19-12/18 від 19 грудня 2018 року.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про недоведеність заперечень відповідача, обґрунтованість вимог позивача та наявність правових підстав для задоволення позовних вимог повністю.

Сума судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду із позовом, відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України, покладається на відповідача, у зв`язку із повним задоволенням позовним вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 123, 129, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСА ГРУП» (07400, Київська обл., м. Бровари, бульвар Незалежності, будинок 14, офіс 205, код 38912368) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЛАТАГРАД» (37430, Полтавська обл., Гребінківський район, село Лутайка, вулиця Жовтнева, будинок 1-Б, код 39136350) 1 891 100 (один мільйон вісімсот дев`яносто одну тисячу сто) грн. 00 коп. основного боргу, 26 808 (двадцять шість тисяч вісімсот вісім) грн. 09 коп. 3% річних, 33 161 (тридцять три тисячі сто шістдесят одну) грн. 82 коп. інфляційних втрат та 29 267 (двадцять дев`ять тисяч двісті шістдесят сім) грн. 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення до Північного апеляційного господарського суду у порядку, визначеному ст. 257 та з урахуванням п.17.5 п.17 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 08.02.2021

Суддя Т.Д. Лилак