ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021 року Черкаси справа № 925/1582/20

Господарський суд Черкаської області у складі судді Кучеренко О.І.,

без виклику учасників справи, розглянув справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «СОКАР ПЕТРОЛЕУМ»

про стягнення 10868,33 грн,

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» звернулося у Господарський суд Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СОКАР ПЕТРОЛЕУМ» про стягнення заборгованості за поставлений товар згідно з договорами поставки товару №90-П від 01.02.2016 та №91-П від 01.02.2016 у розмірі 10868,33 грн, у тому числі: 7758,08 грн основного боргу, 626,85 грн 3% річних, 1353,08 грн пені, 1130,32 грн інфляційних, право вимоги за яким йому передано на підставі договору відступлення права вимоги (цесії) №24-11-2020 від 24.11.2020, та відшкодування судових витрат зі сплати судового збору у сумі 2102,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 14.12.2020 відкрито провадження у справі, справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Встановлено відповідачу строк для подання суду відзиву на позов та усіх доказів, якими обґрунтовує свої заперечення та клопотанням (у разі наявності) щодо розгляду справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідач, у встановлений судом строк, відзив на позов суду не надав. Ухвала Господарського суду Черкаської області від 14.12.2020, направлена судом на адресу вказану позивачем у позовній заяві, за адресою його держаної реєстрації рекомендованим поштовим відправленням та вручено уповноваженому представнику відповідача 15.12.2020, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення.

З огляду на положення частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

11.02.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «САМОЦВІТ» (постачальником), в особі директора Вишницького С.А., що діє на підставі Статуту, та Товариством з обмеженою відповідальністю «СОКАР ПЕТРОЛЕУМ» (покупцем, відповідач у справі), в особі директора Горбунова П.В., що діє на підставі Статуту, було укладено договір поставки товару №90-П (надалі - договір №90-П а.с. 15-20), за умовами якого постачальник зобов`язався поставити, а покупець прийняти та оплатити товари, ціна та асортимент яких визначені в Специфікації в порядку та на умовах, передбачених даним договором.

Поставка товару здійснюється постачальником окремими партіями, в асортименті (за номенклатурою), у кількості, у строки та на умовах, що погоджуються сторонами в листах-заявках, на кожну окрему партію товару, які складаються за встановленою формою (Додаток №2), що є невід`ємною частиною договору (пункт 1.3 договору №90-П).

Поставка товару здійснюється на умовах DDP (…назва місця призначення) в редакції ІНКОТЕРМС-2010, місце поставки визначається у погодженій сторонами заявці, з урахуванням Додатку №3 до договору, що є невід`ємною його частиною (пункт 2.4 договору №90-П).

Постачальник передає товар покупцю разом з наступними документами: лист-заявка на поставку товару, видаткова накладна, податкова накладна, рахунок-фактура, сертифікат якості товару, гігієнічний висновок, інші документи, у випадку якщо вимогами законодавства передбачається їх надання.

Дата, вказана покупцем у накладній про прийняття товару, є датою поставки товару постачальником (пункти 2.6, 2.8 договору №90-П).

Загальна вартість цього договору визначається кількістю отриманого та оплаченого товару покупцем протягом всього строку дії договору. Вартість кожної окремої партії товару визначається постачальником в рахунку-фактурі/видатковій накладній (пункт 4.1. договору №90-П).

Оплата за товар покупцем проводиться в національній валюті в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника, визначений в реквізитах цього договору. Розрахунки за поставлений товар, здійснюються покупцем у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 45 (сорока п`яти) календарних днів з моменту його отримання (пункти 4.2, 4.3 договору №90-П).

У випадку невиконання договірного зобов`язання щодо оплати товару, покупець сплачує постачальнику неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується неустойка від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення (пункт 7.2 договору №90-П).

Відповідно до пункту 9.1 договору №90-П він набуває чинності з дати його підписання сторонами та скріплення підписів їх печатками і діє до 31.12.2019.

11.02.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «САМОЦВІТ» (постачальником), та Товариством з обмеженою відповідальністю «СОКАР ПЕТРОЛЕУМ» (покупцем, відповідач у справі), було укладено аналогічний договір поставки товару №91-П (надалі - договір №91-П а.с. 30-35).

На виконання умов договорів №90-П та №91-П постачальник поставив відповідачу товар у січні 2018 року на загальну суму 9677,26 грн, що підтверджується видатковими накладними: №6507 від 03.01.2018 на суму 219,90 грн (а.с. 51); №6508 від 03.01.2018 на суму 511,16 грн (а.с. 52); №6532 від 10.01.2018 на суму 679,69 грн (а.с. 53); №6535 від 10.01.2018 на суму 664,10 грн (а.с. 54); №6540 від 11.01.2018 на суму 583,72 грн (а.с. 55); №6551 від 13.01.2018 на суму 749,11 грн (а.с. 56); №6560 від 17.01.2018 на суму 683,94 грн (а.с. 57); №6561 від 17.01.2018 на суму 250,72 грн (а.с. 58); №6574 від 24.01.2018 на суму 272,59 грн (а.с. 59); №6576 від 24.01.2018 на суму 621,90 грн (а.с. 60); №7853 від 24.01.2018 на суму 789,28 грн (а.с. 64); №6578 від 25.01.2018 на суму 360,12 грн (а.с. 61); №6594 від 31.01.2018 на суму 2107,73 грн (а.с. 62); №6596 від 31.01.2018 на суму 1183,30 грн (а.с. 63).

Претензій щодо якості чи кількості поставленого товару в розумні строки від відповідача на адресу постачальника не надходило.

За отриманий товар відповідач повністю не розрахувався. Заборгованість відповідача перед Товариством з обмеженою відповідальністю «САМОЦВІТ» (постачальником) становила 7758,08 грн.

24.11.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «САМОЦВІТ» (цедентом), в особі арбітражного керуючого-ліквідатора Ясир Д.І., та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» (цесіонарій, позивач у справі), в особі директора Мілованової О.М., що діє на підставі Статуту, було укладено договір відступлення права вимоги (цесії) №24-11-2020 (далі договір №24-11-2020, а.с. 65-69).

Метою цього договору є оформлення результатів купівлі-продажу (відступлення) майнових прав банкрута Товариства з обмеженою відповідальністю «САМОЦВІТ» (; адреса: 49000, м. Дніпропетровськ, вул. Лейтенанта Роя, буд. 30) на відкритих електронних торгах (аукціоні) у відповідності до чинного законодавства України, результати якого оформлено Протоколом про результати електронного аукціону №UА-РS-2020-11-02-000035-1 від 13.11.2020 (оператор, через електронний майданчик якого Цесіонарієм/Покупцем подано пропозицію - ТОВ «Е-Тендер», 04119 м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 21 літ. «А», ) (пункту 1.1 договору №24-11-2020).

Згідно із пунктом 1.2. договору №24-11-2020 у порядку та на умовах, визначених цим договором, цедент відступає цесіонарієві, а цесіонарій набуває права вимоги виконання грошових зобов`язань, які належать цеденту та виникли на підставі документів первинного бухгалтерського обліку (цивільно-правових договорів/угод, видаткових накладних, накладних на поставку товарів, актів здач і-прийняття виконаних робіт/послуг, рахунків-фактур, банківських виписок, платіжних доручень, тощо), зокрема, відносно такого суб`єкту господарювання як ТОВ «СОКАР ПЕТРОЛЕУМ» (18001, м. Черкаси, вул. Надпільна, буд. 226/1; ) у сумі 7758,08 грн на підставі договорів поставки товару №90-П та №91-П від 01.02.2016, а також згідно з відповідними видатковими накладними.

За результатами укладення/підписання даного договору, цесіонарій наділяється всіма правами цедента, що випливають із документів первинного бухгалтерського обліку (цивільно-правових договорів/угод, видаткових накладних, накладних на поставку товарів, актів здачі-прийняття виконаних робіт/послуг, рахунків-фактур, банківських виписок, платіжних доручень, тощо), посилання на стислий перелік котрих має місце в пункті 1.2. даного договору, а також повний перелік котрих наведено та міститься в акті приймання-передачі документів, що підтверджують зміст та дійсність права вимоги.

Сторони визначили та спільно погодили те, що вартість (розмір) грошового зобов`язання, що відступається за даним договором, становить, проте не обмежується, загальним/сумарним розміром права вимоги у відповідності до пункту 1.2. даного договору.

На виконання умов договору №24-11-2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «САМОЦВІТ» на підставі акту передало позивачу документи, що підтверджують право вимоги виконання відповідачем обумовленого зобов`язання.

У відповідності до пункту 4.4. договору №24-11-2020 сторони погодили те, що сповіщення боржника про поступку права вимоги за цим договором, цедентом відбувається на власний розсуд та не є обов`язковим, оскільки при дійсності порушеного зобов`язання у розумінні статі 518 Цивільного кодексу України відсутність письмового повідомлення не звільняє боржника від відповідальності за порушене зобов`язання.

Несплата відповідачем заборгованості за поставлений товар у сумі 7758,08 грн стала підставою звернення позивача до суду за захистом порушеного права та примусового стягнення боргу з відповідача та нарахованих штрафних санкцій.

Правовідносини, які виникли між сторонами у справі за своєю правовою природою є відносинами з поставки товарів, на підставі укладеного між сторонами договору. Зазначені правовідносини урегульовані нормами Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні. Умова щодо кількості товару може бути погоджена шляхом встановлення у договорі купівлі-продажу порядку визначення цієї кількості. Якщо за договором купівлі-продажу переданню підлягає товар у певному співвідношенні за видами, моделями, розмірами, кольорами або іншими ознаками (асортимент), продавець зобов`язаний передати покупцеві товар в асортименті, погодженому сторонами. Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу (статті 669, 671, 691 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов для даного виду договору, договори не заперечені сторонами, не визнані судом недійсними та не розірвані в установленому порядку. Суд також враховує презумпцію правомірності правочину (положення статті 204 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на виконання умов договорів №90-П та №91-П у січні 2018 року відповідач прийняв від постачальника товар на загальну суму 9677,26 грн., що підтверджено належними доказами, зокрема, копіями видаткових накладних, які підписані відповідачем, часткова оплата отриманого товару, тощо. Відсутність претензій відповідача щодо неналежної поставки товару, недопоставки, неякісного товару чи іншого невиконання умов спірного договору є доказом належного виконання постачальником своїх зобов`язань за договором.

За умовами договору розрахунки за поставлений товар, здійснюються покупцем шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 45 (сорока п`яти) календарних днів з моменту його отримання. Як встановлено судом остання поставка товару відповідачу відбулася 31.01.2018, отже, відповідач порушуючи умови договорів щодо порядку та строків сплати вартості отриманого товару, з постачальником не розрахувався, його заборгованість станом на час розгляду справи становить 7758,08 грн.

Судом також встановлено, що між постачальником (Товариством з обмеженою відповідальністю «САМОЦВІТ») та позивачем у справі був укладений договір про відступлення права вимоги, за умовами якого позивач набув права вимоги виконання грошових зобов`язань, які належали постачальнику на підставі цивільно-правових договорів/угод, зокрема, відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «СОКАР ПЕТРОЛЕУМ».

У статті 512 Цивільного кодексу України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (статті 513, 514 Цивільного кодексу).

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання. (статті 516-518 Цивільного кодексу).

Позивачем доведено, що підставі укладеного договору №24-11-2020 він набув прав кредитора щодо відповідача за зобов`язаннями договорів поставки у тому ж обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Будь-яких заперечень від відповідача проти нового кредитора у зобов`язанні до суду не надходило. Також відповідачем не надано належних доказів на підтвердження виконання зобов`язань щодо оплати вартості отриманого від товару, відтак позивач як новий кредитор вправі пред`являти вимоги до відповідача щодо примусового стягнення заборгованості на його користь.

Відповідно до статей 74, 76-79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд враховує, що на момент прийняття рішення жодних первинних та належних доказів належного та повного розрахунку за отриманий товар відповідач суду не подав, тому вимога про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 7758,08 грн є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 193 Господарського Кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Стаття 230 Господарського Кодексу України штрафними санкціями у розумінні цього Кодексу визначає господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. А частина 4 статті 231 Господарського Кодексу України встановлює, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського Кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідальність за несвоєчасну оплату товару передбачена договорами у вигляді сплати неустойки у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується неустойка від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення.

На підставі наведених положень договору та закону позивач нарахував відповідачу 1353,08 грн пені за період прострочення з 16.03.2018 до 16.09.2018 на загальну суму заборгованості 7758,08 грн. Здійснивши перевірку правильності нарахування пені, суд встановив, що розрахунок пені проведений позивачем вірно, відтак вимога про стягнення пені у сумі 1353,08 грн підлягає до задоволення.

Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інше не встановлено договором.

На підставі вказаних вимог позивачем нараховано відповідачу 626,85 грн 3% річних за період прострочення з 16.03.2018 до 04.12.2020 та 1130,32 грн інфляційних за період прострочення з березня 2018 року по жовтень 2020 року, які також просить стягнути з відповідача.

Розрахунок перевірено судом за допомогою калькулятора санкцій апаратного комплексу «Ліга-Закон». Розрахунок виконано вірно та не перевищує можливого нарахування, отже вимога позивача про стягнення 626,85 грн 3% річних та 1130,32 грн інфляційних також підлягає до задоволення.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені повністю, до відшкодування йому за рахунок відповідача підлягає судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СОКАР ПЕТРОЛЕУМ» (вул. Надпільна, 226/1, м. Черкаси, 18001, ідентифікаційний код 38305367) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» (проспект Академіка Глушкова, 40, офіс 315, м. Київ, 03187, ідентифікаційний код 38039872) 7758,08 грн основного боргу, 626,85 грн 3% річних, 1353,08 грн пені, 1130,32 грн інфляційних та 2102,00 грн судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення, рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення. Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя О.І.Кучеренко