РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.01.2021Справа № 910/7129/20
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАГОНКОМПЛЕКТСЕРВІС"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬФАРА"

третя особа Акціонерне товариство "Українська залізниця" Регіональна філія "Одеська залізниця"

про стягнення 580 883,46 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Секретар судового засідання Салацька О.В.

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання.

Обставини справи:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до відповідача про стягнення 580 883,46 грн., з яких 551 000,00 грн. заборгованість за поставлений товар, 23 515,35 грн. пені, 3 613,11 грн. 3% річних, 23 755,00 грн. інфляційних втрат за Договором поставки від 22.04.2019 № 512.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказував на те, що відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем договору поставки від 22.04.2019 № 512, останньому було поставлено товар, який не був оплачений на суму 551 000,00 грн. Окрім того, позивачем нараховано 23 515,35 грн. пені, 3 613,11 грн. 3% річних, 23 755,00 грн. інфляційних втрат на підставі вказаного договору.

Ухвалою суду від 01.06.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

06.07.2020 відповідачем через відділ діловодства суду подано заяву про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.07.2020 задоволено клопотання позивача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Розгляд справи ухвалено здійснювати у порядку загального позовного провадження.

Судом встановлено, що відповідач та третя особа належним чином повідомлялися про розгляду справи.

09.07.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечував, посилаючись на те, що заявлені вимоги безпідставні, оскільки товар ним від позивача на суму 551 000,00 грн. за спірним договором не одержувався, тому підстави для його оплати відсутні.

23 та 27.07.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він проти викладених у відзиві обставинах заперечував, підтримав поданий ним позов.

07.09.2020 від третьої особи надійшли до суду пояснення, в яких вона підтримала поданий позивачем позов.

30.09.2020 від відповідача надійшли письмові пояснення, в яких він зазначив, що ним на підставі спірного договору замовлено та отримано від позивача товар на суму 868 059,83 грн., який ним оплачений у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

22.04.2019 між позивачем (постачальником) та відповідачем (покупцем) був укладений договір поставки № 512 (надалі - Договір).

Відповідно до Договору позивач зобов`язувався поставляти відповідачу нові запасні частини для вантажних залізничних вагонів, що вказуються в специфікаціях, які є невід`ємними частинами договору, а останній зобов`язується приймати та сплачувати вартість Товару в порядку і на умовах передбачених цим Договором.

Відповідно до умов п. 2.2 договору постачальник зобов`язаний одночасно з продукцією передати покупцеві оригінали наступних документів: рахунок-фактуру, видаткову накладну на продукцію (або акт прийому-передачі), документи, які підтверджують якість продукції, її походження відповідно до діючого законодавства України та які підлягають передачі постачальником, у випадку поставки продукції внесеної до переліку продукції, яка підлягає обов`язковій сертифікації в Україні, сертифікат відповідності.

Згідно умов п. 2.6 договору зобов`язання постачальника з поставки кожної окремої партії продукції вважається виконаним з моменту передачі покупцю якісної продукції та надання всіх належним чином оформлених документів, передбачених умовами даного договору та додаткових домовленостей.

Відповідно до п.п. 4.1, 4.2, 4.3 договору ціна, кількість та найменування товару визначається в специфікаціях, які є невід`ємними частинами договору. Сума договору визначена сумою специфікацій. Умови поставки та оплати визначаються окремо для кожної партії товару і вказуються в специфікаціях, які є невід`ємними частинами договору.

Термін дії договору відповідно до умов п. 7.1 договору встановлений з дати його підписання і діє до 31.12.2019.

Як встановлено судом, згідно видаткових накладних №№ 354 від 27.05.2019, 399 від 26.06.2019, 568, 590 від 16.08.2019 позивач здійснив постачання у власність відповідача товару на суму 868 059,83 грн.

Факт поставки відповідачу продукції підтверджується вищевказаними видатковими накладними на суму 868 059,83 грн., специфікаціями №№ 01/19 від 27.05.2019, 03/19, 04/19 від 16.08.2019, актами приймання-здачі №№ 01/19 від 27.05.2019, 03/19, 04/19 від 16.08.2019, які підписані позивачем та відповідачем та скріплена печатками сторін.

Отже, як встановлено судом, Позивачем було виконане зобов`язання за Договором та поставлено Відповідачу Товар на загальну вартість 868 059,83 грн.

Отримавши Товар за Договором, у Відповідача перед Позивачем, згідно умов Договору та відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, виникли зобов`язання по оплаті грошових коштів за отриманий Товар на загальну суму 868 059,83 грн.

Згідно ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За статтею 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Відповідач оплатив одержаний товар на суму 868 059,83 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями №№ 728 від 27.05.2019, 1114 від 06.08.2019, 1117 від 07.08.2019, 1238 від 04.09.2019, 1250 від 06.09.2019, 1276 від 10.09.2019, 1277 від 11.09.2019, 1296 від 12.09.2019, 1321 від 16.09.2019, 1340 від 18.09.2019, 1377 від 26.09.2019.

Таким чином, відповідачем оплачено переданий йому від позивача товар за спірним договором на суму 868 059,83 грн.

Заявлені вимоги зводяться до твердження позивача про поставку ним відповідачу товару, крім вищевказаного товару, товару вартістю 551 000,00 грн., який оплачений відповідачем не був.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підтвердження своїх вимог позивач додав до позову документи, зокрема, рахунок на оплату № 861 від 04.11.2019, видаткову накладну № 1008 від 17.12.2019, специфікацію № 05/19 від 04.11.2019, акт приймання- передачі № 05/19 від 17.12.2019, акт звірки за 2019 рік, довідку «Про підтвердження використання колісних пар та литих деталей вагонів власності ТОВ «ВАГОНКОМПЛЕКТСЕРВІС» під час ремонту вагонів ТОВ «АЛЬФАРА», довідку № 2731 «Про комплектацію вагонів».

Вказані документи підписані в односторонньому порядку позивачем, що не є належним та допустимим доказом замовлення, погодження та прийняття з боку відповідача вказаного товару та робіт.

Згідно умов спірного договору довідка «Про підтвердження використання колісних пар та литих деталей вагонів власності ТОВ «ВАГОНКОМПЛЕКТСЕРВІС» під час ремонту загонів ТОВ «АЛЬФАРА» та довідка № 2731 «Про комплектацію вагонів» не передбачена умовами цього договору, а тому не є належним та допустимим доказом замовлення, погодження та прийняття з боку відповідача вказаного товару.

Тому посилання позивача на вказані докази безпідставні.

Згідно вимог ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 664 ЦК України Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

Згідно умов п. 2.5 договору право власності на продукцію переходить від постачальника до покупця з моменту поставки продукції та підписання сторонами видаткової або іншої накладної на продукцію або акту прийому-передачі.

Враховуючи, що позивачем не доведено факту передачі відповідачу товару вартістю 551 000,00 грн., то у останнього відсутній обов`язок з оплати цього товару.

Крім того, позивач вказує, що він поставив відповідачу колісні пари, бокові рами, надресорні балки, і цей товар було встановлено на вагони, замовником з ремонту яких є відповідач.

Тому слід зазначити, що експлуатація вантажних вагонів, в тому числі ремонті роботи, регулюється, зокрема, Правилами експлуатації власних вантажних вагонів, затвердженими наказом Міністерства інфраструктури України від 29.01.2015 року № 17 (надалі - Правила).

Пунктом 1.2. розділу І Правил передбачено, що власні вантажні вагони - вантажні загони, які мають загальномережеву нумерацію, що нанесена на вагони відповідно до альбому-довідника 632-2011 ПКТБ ЦВ «Знаки и надписи на вагонах грузового парка колеи 1520 мм», затвердженого Радою із залізничного транспорту держав-учасниць СНД 25.042001 та мають ознаку в АБД ПВ «власний вагон».

Згідно пункту 4.2. Правил, при перебуванні власних вантажних вагонів на коліях загального користування їх технічне обслуговування проводиться так само, як і для вагонів інвентарного парку залізниць.

Пунктом 4.2. Правил встановлено, що планові види ремонту (деповський та капітальний, у тому числі з продовженням строку служби) власних вантажних вагонів проводяться на вагоноремонтних підприємствах, атестованих на здійснення зазначеної діяльності.

На проведення планових ремонтів власники (орендарі, оператори) вагонів укладають з вагоноремонтним підприємством договір.

Переведення власних вантажних вагонів на систему технічного обслуговування та ремонту за фактично виконаним обсягом робіт (за пробігом) проводиться за заявкою власника.

В порядку, передбаченому Правилами, 18.02.2019 між відповідачем та АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» було укладено договір підряду. У відповідності до умов вказаного договору АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» взяло на себе зобов`язання виконати плановий ремонт вагонів відповідача, силами та на базі виробничих підрозділів АТ УКРЗАЛІЗНИЦЯ».

Тобто, відносини щодо ремонту вагонів, а також встановлення запасних частин, які на думку позивача він поставив відповідачу можливо виключно силами та на базі виробничих підрозділів АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ».

Порядок ремонту вагонів передбачає, що після перерахування відповідачем на користь АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» коштів, АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» самостійно здійснює подачу вагонів у ВЧД, виконує необхідні роботи, оформляє перевізні документи для відправки вагонів з ВДЧ (після ремонту).

Кожний вагон оглядається у ВДЧ фахівцями АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» разом з представниками відповідача та визначається обсяг робіт з наступним складанням дефектної відомості ремонтних робіт форми ВУ-22, яку погоджує представник відповідача.

Також, запчастини (колісні пари, надресорні балки, бокові рами візків, кришки дзоків. магістральні та головні частини повітророзподільників, авторежими, лзторегулютори, робочі камери, поглинальні апарати, тягові хомути, інші матеріали, лом чорних металів), що замінені АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» на вагонах відповідача знаходяться на відповідальному зберіганні у АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» до моменту передачі їх відповідачу.

Отже, перед поставкою позивачем та після поставки запасних частин відповідачу повинні вчинятися за участю фахівців АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» відповідні дії, а саме: замовлення ремонтних робіт; огляд вагонів фахівцями АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ»; складанням дефектної відомості ремонтних робіт; оплата ремонтних робіт; підписання акту виконаних робіт; отримання рахунку за зберігання змінених частин; оплата зберігання змінених частин; отримання ТОВ «АЛЬФАРА» змінених (старих) частин.

Всупереч ст. 74 ГПК України доказів вчинення вказаних дій позивачем суду не надано.

Перелічені колісні пари, бокові рами, надресорні балки, про поставку яких позивач заявив у позові, не були предметом роботи (заміни) фахівців АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ», а тому не могли бути прийнятими відповідачем.

За таких обставин, позивачем не доведено факту передачі відповідачу товару за спірним договором на суму 551 000,00 грн.

Таким чином, заявлені вимоги позивача є необгрунтованими та недоведеними, а доводи, на підставі яких заявлені вимоги, повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

У зв`язку відмовою в частині стягнення суми основного боргу на суму 551 000,00 грн., вимоги щодо стягнення 23 515,35 грн. пені, 3 613,11 грн. 3% річних, 23 755,00 грн. інфляційних втрат також не підлягають задоволенню судом, як похідні вимоги.

За відсутності доказів порушення прав позивача з боку відповідача у задоволенні позову відповідно до вимог ст. 16 ЦК України слід відмовити повністю.

Інші доводи та заперечення сторін судом розглянуті та відхилені як такі, що на результат вирішення спору - відмову у задоволенні позову з наведених вище підстав, впливу не мають.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд позову, відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача повністю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 13, 74, 129, 232, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАГОНКОМПЛЕКТСЕРВІС" до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬФАРА" - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 29.01.2021

Суддя І.І. Борисенко