ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року

м. Київ

Справа № 925/1112/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Баранець О. М. - головуючий, Мамалуй О.О., Студенець В.І.,

за участю секретаря Низенко В. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Акціонерного товариства «Укртрансгаз»

на рішення Господарського суду Черкаської області

у складі судді Васяновича А.В.

від 13.03.2020

та на постанову Північного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Корсака В.А., Євсікова О.О., Попікової О.В.

від 21.09.2020

за позовом Акціонерного товариства «Укртрансгаз»

до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільчої системи «Черкасигаз»

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТІДА»; 2) Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго»

про стягнення 383 141 851,61 грн,

за участю представників:

від позивача: Дудченко В. В., Пахомова О. А.,

від відповідача: Беленкова В. В.,

від третьої особи-1: не з?явилися.

від третьої особи-2: не з?явилися.

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство «Укртрансгаз» (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» (надалі - відповідач) про стягнення з відповідача 383 141 851 грн 61 коп., а саме: 321 977 291 грн 63 коп. заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу, 45 645 441 грн 00 коп. пені, 4 253 900 грн 61 коп. 3% річних та 11 265 218 грн 37 коп. інфляційних втрат, з підстав неналежного виконання відповідачем умов договору транспортування природного газу № від 17.12.2015.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ «Укртрансгаз» зазначило, що під час виконання укладеного між сторонами договору транспортування природного газу № від 17.12.2015 (далі - договір) позивач здійснив алокацію обсягів природного газу, відібраних відповідачем з точки виходу з газотранспортної системи до точки входу до суміжної системи газорозподільної системи, оператором якої є відповідач, за результатами чого у відповідача були виявлені обсяги негативних місячних небалансів у серпні-грудні 2018 року та лютому 2019 року.

У зв`язку з нездійсненням відповідачем заходів щодо самостійного врегулювання негативного місячного небалансу за вказані періоди в порядку, встановленому кодексом ГТС, позивач, як оператор газотранспортної системи, надав відповідачу послуги балансування для врегулювання небалансів за вказані періоди на загальну суму 321 977 291 грн 63 коп.

Однак, відповідач не сплатив заборгованість, чим порушив умови пункту 9.4 договору та пункту 4 глави 4 Розділу ХІV Кодексу газотранспортної системи, що є порушенням прав позивача.

Короткий виклад обставин справи, встановлених судами попередніх інстанцій

Позивач є оператором газотранспортної системи суб`єктом господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників) (пункт 19 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу», ліцензія на здійснення такої діяльності серія АЕ №194511 від 28.02.2013).

17.12.2015 між Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» (в подальшому найменування позивача було змінено на Акціонерне товариство «Укртрансгаз») (оператор) та Публічним акціонерним товариством «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» (замовник) було укладено договір транспортування природного газу №.

Пунктом 17.1 договору передбачено, що останній набирає чинності з дня його укладення на строк до 31 грудня 2016 року, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01 грудня 2015 року. Цей договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Оскільки жодна із сторін договору не заявила про припинення його дії чи про перегляд умов договору, останній продовжує свою дію до 31.12.2019.

Відповідно до пункту 2.1. договору оператор (позивач) надає замовнику (відповідач) послуги транспортування природного газу (далі - послуги) на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг.

Послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі газотранспортної системи (далі-Кодекс ГТС), з урахуванням особливостей, передбачених цим договором (пункт 2.2. договору).

Умовами пункту 2.3. договору визначено, що послуги, які можуть бути надані замовнику за цим договором є, зокрема, послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (далі-балансування).

Замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі ГТС, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі (пункт 2.6 договору).

Оператор, в свою чергу, має виконувати вимоги, визначені в Кодексі ГТС, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів (пункт 2.7 договору).

Замовник зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг; дотримуватися обмежень, встановлених цим договором та Кодексом; негайно виконувати розпорядження диспетчерської служби оператора; вчасно врегульовувати небаланси (пункт 4.1 договору).

Замовник має право, зокрема, замовляти транспортування та одержувати з газотранспортної системи обсяги природного газу, що відповідають його підтвердженим номінаціям/реномінаціям (пункт 4.2. договору).

У разі виникнення у замовника негативного місячного небалансу та неврегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу ГТС в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, замовник зобов`язаний сплатити оператору за послуги балансування. Негативний місячний небаланс замовника визначається відповідно до Кодексу ГТС (пункт 9.1 договору).

Вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс замовника за формулою з урахуванням коефіцієнту компенсації, що дорівнює 1.2. При розмірі небалансу до 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1 (пункт 9.2 договору).

Послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого замовником відповідно до Кодексу та розділу IX цього договору (пункт 11.4 договору).

У випадку невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та цим договором (пункт 13.1 договору).

У разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим договором, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (пункт 13.5 договору).

Станом до 01 березня 2019 року, тобто і в спірний період, діяли положення Кодексу газотранспортної системи щодо комерційного балансування (зокрема визначення фінансового забезпечення, подання номінацій/реномінацій, проведення алокацій, визначення небалансів, визначення плати за нейтральність) в редакції чинній станом на 27 липня 2018 року (прийняття постанови №788).

Відповідно до п. 1 глави 1 Розділу VIII Кодексу ГТС одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі послуг балансування системи, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування.

Умови, за яких надаються послуги балансування, визначені в п.п. 2 пункту 7 глави 3 Розділу XІV Кодексу ГТС, згідно з яким негативний місячний небаланс, що виник у замовника послуг транспортування та не був врегульований в строк до 12-го числа наступного місяця, врегульовується оператором ГТС за рахунок надання природного газу замовнику послуг транспортування в рамках послуги балансування для покриття ним неврегульованого обсягу природного газу.

Кодексом ГТС на позивача, як оператора ГТС, покладено обов`язок здійснення фізичного балансування, чим є заходи, що вживаються оператором газотранспортної системи для забезпечення цілісності газотранспортної системи, а саме, необхідного співвідношення обсягів природного газу, що фізично надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, фізично відібраного з точок виходу. Якщо замовник послуг транспортування відбирає з газотранспортної системи природний газ в обсягах більших ніж ним були подані до системи, позивач для забезпечення фізичного балансування здійснює комерційне балансування, яким є діяльність оператора газотранспортної системи, що полягає у визначенні та врегулюванні небалансу, який виникає з різниці між обсягами природного газу, що надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, відібраного через точку виходу, у розрізі замовників послуг транспортування, що здійснюється на основі даних, отриманих у процедурі алокації (пункт 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС).

Для фізичного балансування, а саме забезпечення співвідношення обсягів природного газу, що фізично надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, фізично відібраного з точок виходу, позивач у випадку виявлення різниці між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається за процедурою алокації (небаланс), здійснює комерційне балансування, завдяки якому відновлюється співвідношення обсягів природного газу в газотранспортній системі.

Небалансом є різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається за процедурою алокації. Для виявлення у газотранспортній системі небалансів обсягів природного газу позивач здійснює алокацію - віднесення оператором ГТС обсягу природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи по замовниках послуг транспортування (у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів)) з метою визначення за певний період обсягів небалансу таких замовників. При здійсненні алокації оператор ГТС використовує в т.ч. фактичні дані стосовно обсягів природного газу, які були передані через точку виходу з газотранспортної системи до суміжних систем - інших газотранспортних систем, газорозподільних систем, газосховищ, установок LNG, систем суміжного газовидобувного підприємства, інших систем, що мають фізичне з`єднання з газотранспортною системою (п. 5 глави 1 Розділу 1 Кодексу ГТС).

Алокація фактичних обсягів природного газу по кожному замовнику послуг транспортування, поданих (отриманих) ним у точці входу та відібраних (переданих) ним у точці виходу за певний розрахунковий період, здійснюється оператором газотранспортної системи та доводиться ним до замовника послуг транспортування відповідно до вимог розділу XIV Кодексу ГТС (пункт 1 глави 1 Розділу XII Кодексу ГТС).

Оператор ГТС при визначенні алокації по точці входу або точці виходу ґрунтується на:

- даних номінацій/місячних номінацій/реномінацій, поданих замовником послуг по точці входу та по точці виходу;

- даних торгових операцій між оптовими продавцями та оптовими покупцями (постачальниками) у віртуальних торгових точках входу/виходу, які адмініструє оператор газотранспортної системи;

- даних суміжних операторів, суміжних газовидобувних підприємств, газовидобувних підприємств, прямого споживача;

- даних комерційних вузлів обліку, встановлених у фізичних точках входу/виходу до/з газотранспортної системи, та комерційних вузлів обліку, встановлених на об`єктах замовників послуг транспортування чи їх контрагентів (споживачів), з урахуванням вимог та особливостей, передбачених цим розділом (п. 2 глави 1 Розділу XII Кодексу ГТС).

Для забезпечення належного виконання оператором газотранспортної системи процедури алокації оператори газорозподільних систем, суміжні газовидобувні підприємства, газовидобувні підприємства, підключені безпосередньо до газорозподільної системи, оператор газосховищ, оператор установки LNG зобов`язані надавати інформацію про обсяги подачі та/або відбору природного газу за формою оператора газотранспортної системи, розміщеною на його веб-сайті та у строки, визначені цим Кодексом. При цьому відповідальність за правильність наданої інформації несуть надавачі такої інформації (п. 3 глави 1 Розділу XII Кодексу ГТС).

Оператор ГТС визначає місячний небаланс для кожного місяця як різницю між обсягом природного газу, який замовник послуг транспортування передав у точках входу і отримав з газотранспортної системи у точках виходу за цей газовий місяць (п. 1 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС).

Місячний небаланс розраховується оператором ГТС до 10-го числа наступного місяця на підставі фактичних даних, одержаних у процесі алокації, яку здійснює оператор ГТС (п. 2 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС).

Згідно з п. п. 1-3 глави 1 Розділу XIV Кодексу ГТС замовник послуг транспортування є відповідальним за виникнення небалансу, у тому числі щодо споживачів, з якими укладені договори постачання, та зобов`язується застосувати всі доступні заходи для його уникнення. При розрахунку небалансу замовників послуг транспортування оператор газотранспортної системи враховує всі обсяги газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи, у тому числі у розрізі його контрагентів (споживачів). Перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу є негативним небалансом, а перевищення обсягів переданого природного газу над обсягами відібраного природного газу - позитивним небалансом.

Відповідач у даній справі у спірних правовідносинах, крім статусу замовника послуг транспортування природного газу, має також статус оператора газорозподільних систем (далі за текстом - Оператор ГРМ), тобто є суб`єктом господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників).

Положеннями Договору та вимогами чинного законодавства для позивача встановлені права та обов`язки щодо визначення у відповідача наявності негативного місячного небалансу та надання відповідачу, у зв`язку з цим, послуг балансування у разі не врегулювання відповідачем негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу ГТС в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем.

Відповідач, як Оператор ГРМ, надавав позивачу інформацію про фактичний обсяг споживання природного газу кожним споживачем, об`єкти якого підключені до його газорозподільної системи, що відображено у наданих позивачеві щомісячних зведених алокаціях відповідача про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу відповідача, між замовниками послуг транспортування (постачальниками) за спірний період.

Позивач здійснив алокацію обсягів природного газу, відібраних відповідачем з точки виходу з газотранспортної системи до точки входу до суміжної системи - газорозподільної системи, оператором якої є відповідач, за результатами чого у відповідача були виявлені обсяги негативних місячних небалансів у період серпень - грудень 2018 року та лютий 2019 року в загальному обсязі 8 799,939 тис. куб. метрів.

Предметом спору є стягнення з відповідача заборгованості за послуги балансування природного газу згідно договору транспортування природного газу № від 17.12.2015.

За твердженням позивача, за результатами здійснення процедури алокації обсягів природного газу, відібраних відповідачем з точки виходу з газотранспортної системи до точки входу до суміжної системи - газорозподільної системи, оператором якої є відповідач, за результатами чого у відповідача були виявлені обсяги негативних місячних небалансів у період 2018 року: в серпні в обсязі 799,902 тис. куб. м, у вересні в обсязі 1 998,954 тис. куб. м, в жовтні в обсязі 2 489,537 тис куб. м у листопаді в обсязі 1 136,031 тис. куб. м, в грудні в обсязі 9 827.660 тис. куб. м та у лютому 2019 року в обсязі 8 799,939 тис. куб. метрів.

Також позивач стверджував, що обсяги небалансів підтверджуються алокаціями (звітами) ПАТ «Черкасигаз» про поділ фактичного обсягу природного газу за листопад-грудень 2018 року, звітами про поділ фактичного обсягу природного газу за серпень - грудень 2018 року та лютий 2019 року, звітами по точках входу/виходу за серпень-грудень 2018 року та лютий 2019 року.

У зв`язку з нездійсненням відповідачем заходів щодо самостійного врегулювання негативного місячного небалансу за вказані періоди в порядку, встановленому Кодексом ГТС, позивач, як оператор газотранспортної системи, надав відповідачу послуги балансування для врегулювання небалансів за вказані періоди на загальну суму 321 977 291 грн 63 коп.

Згідно з пунктом 11.4 договору послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом позивача на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого відповідачем відповідно до Кодексу ГТС та розділу IX цього Договору.

Відповідно до умов договору та Кодексу ГТС позивачем було складено односторонні акти про надання послуг балансування з додатками до них із розрахунком вартості послуг балансування та рахунками на оплату послуг (т.1 а.с. 38-55).

З матеріалів справи вбачається, що супровідними листами з доданими документами позивач повідомив відповідача про надання йому послуг балансування для врегулювання наявних у нього негативних місячних небалансів з наданням відповідних актів про надання послуг балансування обсягів природного газу, розрахунків вартості до таких актів та рахунків на загальну суму 321 977 291 грн. 63 коп.

З описів вкладення до конвертів (т.1 а.с.32-37) вбачається, що супровідні листи були складені позивачем 13.09.2018 року, 13.10.2018 року, 14.11.2018 року, 14.12.2018 року, 14.01.2019 року, 14.03.2019 року.

Окрім того, на виконання приписів п. 4 глави 4 Розділу XIV Кодексу ГТС, позивач надав відповідачу звіти по точкам входу/виходу відповідача (звіт про надані послуги з транспортування) за вказані місяці (т.1 а.с. 60-65).

За твердженням позивача, з моменту отримання відповідачем актів про надання послуг балансування, рахунків на їх оплату та звітів по точкам входу/виходу відповідача у останнього згідно з пунктом 9.4 договору та пунктом 4 глави 4 Розділу XIV Кодексу ГТС виникли зобов`язання з оплати таких послуг у строк, що не перевищує п`яти банківських днів з дня отримання зазначених документів.

Відповідно до пункту 9.4 договору позивач (оператор) до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає відповідачу (замовнику) на електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п`яти банківських днів.

У матеріалах справи наявні докази надсилання позивачем засобами поштового зв`язку рекомендованими листами з повідомленням про вручення таких документів:

- розрахунок та рахунок-фактуру за серпень 2018 року позивач направив 18 вересня 2018 року;

- розрахунок та рахунок-фактуру за вересень 2018 року позивач направив 16 жовтня 2018 року;

- розрахунок та рахунок-фактуру за жовтень 2018 року позивач направив 14 листопада 2018 року, а відповідач отримав 18.11.2018 року;

- розрахунок та рахунок-фактуру за листопад 2018 року позивач направив 18 грудня 2018 року;

- розрахунок та рахунок-фактуру за грудень 2018 року позивач направив 16 січня 2019 року;

- розрахунок та рахунок-фактуру за лютий 2019 року позивач направив 15 березня 2019 року.

Відтак, суди дійшли висновку, що відповідні документи надсилалися позивачем засобами поштового зв`язку, а не на електронну адресу, і з порушенням встановленого в пункті 9.4 Договору строку, у зв`язку з чим позивачем не було дотримано порядку і строків надіслання відповідачу розрахунків вартості послуг балансування та рахунків-фактур у спірному періоді.

Щодо позовних вимог про стягнення боргу за послуги балансування обсягів природного газу за серпень-жовтень, грудень 2018 року та лютий 2019 року судами попередніх інстанцій встановлено, що 30 березня 2018 року між відповідачем (споживач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Метіда» (постачальник) було укладено договір постачання природного газу №С-07/04-18, відповідно до пункту 1.1 якого постачальник зобов`язався поставити споживачу (відповідачу) природний газ, а споживач - прийняти та оплатити газ на умовах даного договору.

Газ, що поставляється за цим договором, використовується споживачем виключно для забезпечення власних потреб об`єктів, які знаходяться на балансі споживача (п. 1.2 договору).

Пунктом 2.1 вказаного договору встановлено, що постачальник зобов`язується поставити, а споживач прийняти та оплатити природний газ в 2018 році в об`ємах (обсягах) до 200,100 тис.куб.м.

В подальшому, до вищевказаного договору додатковою угодою №9 від 20 грудня 2018 року було внесено зміни, зокрема, було доповнено договір підпунктом 2.1.1 в наступній редакції: «Постачальник зобов`язується поставити, а споживач прийняти та оплатити природний газ в 2019 році в об`ємах (обсягах) до 433,295 тис.куб.м.»

Також 27 червня 2018 року між відповідачем (споживач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Метіда» (постачальник) було укладено договір постачання природного газу №С-09/06-18, відповідно до пункту 1.1 якого постачальник зобов`язався поставити споживачу (відповідачу) природний газ, а споживач - прийняти та оплатити газ на умовах даного договору.

Газ, що поставляється за цим договором, використовується споживачем виключно для забезпечення виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат (п. 1.2 договору №С-09/06-18).

Пунктом 2.1 вказаного договору встановлено, що постачальник зобов`язується поставити, а споживач прийняти та оплатити природний газ в 2018 році в об`ємах визначених у додаткових угодах до цього договору на відповідний місяць поставки.

Пунктом 11.1 договору №С-09/06-18 від 27 червня 2018 року встановлено, що договір вступає в силу з моменту підписання і діє до 31 грудня 2018 року, а в частині розрахунків до повного виконання сторонами своїх обов`язків.

Додатковою угодою №4 до договору № С-09/06-18 від 27 червня 2018 року сторони внесли зміни до п. 11.1. договору, продовживши його дію до 31 грудня 2019 року.

Аналіз зазначених договорів свідчить про те, що предметом останніх є постачання природного газу відповідачу виключно для забезпечення виробничо - технологічних витрат, нормованих втрат та для забезпечення власних потреб об`єктів, які знаходяться на балансі споживача нормованих втрат відповідача.

Постачання природного газу в період серпень - жовтень, грудень 2018 року та лютий 2019 року постачальником (Товариством з обмеженою відповідальністю «Метіда») підтверджується актами приймання - передачі природного газу, які підписані та скріплені печатками відповідача та постачальника (т.1 а.с. 122-126).

У пункті 1 глави 6 розділу ІІІ Кодексу газорозподільних систем (далі - кодексу ГРМ) закріплено, що з урахуванням специфіки переміщення природного газу газорозподільною системою, що пов`язана з умовною нормативною герметичністю газопроводів, з`єднувальних деталей, арматури, компенсаторів, газового обладнання, інших приладів та обладнання (тобто стан, за якого можливий витік газу, що не може бути зафіксований органолептичним методом) та витоками газу під час технічного огляду чи обслуговування, поточного ремонту, заміни арматури, приладів, обладнання, устаткування, Оператор ГРМ укладає договір (договори) на закупівлю природного газу для покриття об`ємів (обсягів) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ для забезпечення фізичного балансування ГРМ та власної господарської діяльності.

Місячні очікувані об`єми (обсяги) втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ визначаються Оператором ГРМ, виходячи з потреб власної господарської діяльності, зокрема для забезпечення місячного фізичного балансування ГРМ (абзац 3 пункту 2 глави 6 розділу ІІІ Кодексу ГРМ).

Згідно з пунктом 4 глави 6 розділу ІІІ Кодексу ГРМ об`єм (обсяг) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу за підсумками місяця та календарного року визначається Оператором ГРМ відповідно до глави 1 розділу XII цього Кодексу та розраховується як різниця між об`ємом (обсягом) надходження природного газу, до ГРМ у відповідний період і об`ємом (обсягом) природного газу, який розподілений між підключеними до/через ГРМ споживачами та переданий в суміжні ГРМ протягом зазначеного періоду.

Оператор ГРМ для забезпечення власної господарської діяльності (в тому числі для фізичного балансування ГРМ, власних виробничо-технічних потреб та для покриття фактичних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ) закуповує природний газ у власника природного газу (в тому числі ГДП, ВБГ, оптового продавця, постачальника) на загальних підставах та ринкових умовах.

Відповідно до пунктів 1, 2 глави 1 розділу ХІІ Кодексу ГРМ балансування об`ємів (обсягів) природного газу, що подається в газорозподільну систему та розподіляється і передається з ГРМ за певний період, забезпечується Оператором ГРМ та включає: фізичне балансування ГРМ; комерційне балансування ГРМ.

Фізичне балансування ГРМ є комплексом технічних і технологічних заходів, які вживаються Оператором ГРМ для утримання тиску природного газу в ГРМ на рівні, необхідному для безпечного й ефективного розподілу природного газу. Головною метою фізичного балансування є врівноваження кількості газу, що подається в ГРМ, з кількістю газу, що розподіляється та передається з ГРМ.

Порядок документального оформлення приймання-передачі природного газу в точках виходу з газотранспортної системи до ГРМ між Оператором ГТС та Оператором ГРМ, у тому числі врегулювання між ними розбіжностей (за їх наявності) щодо фактичного об`єму/обсягу приймання-передачі газу, визначається Кодексом ГТС та договором транспортування природного газу (пункт 5 глави 1 розділу ХІІ Кодексу ГРМ).

Правила постачання природного газу, затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2496 від 30.09.2015 (надалі - Правила), розроблені на виконання пункту 17 частини третьої статті 4 Закону України «Про ринок природного газу» та регулюють відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи (пункт 1 Правил).

Положеннями пункту 3 розділу ІІ Правил, договір постачання природного газу укладається на весь очікуваний обсяг споживання природного газу в розрахунковому періоді, необхідний споживачу, або по його точці комерційного обліку, якій присвоєно окремий EIC-код, та на строк, який кратний величині розрахункового періоду, визначеного в договорі постачання природного газу. Згідно з пунктом 18 розділу ІІ Правил, постачальник має право укласти договір постачання природного газу з будь-яким споживачем та за відсутності простроченої заборгованості споживача за природний газ перед діючим постачальником поставити природний газ споживачу в періоді, наступному після періоду постачання природного газу діючим постачальником.

Отже, в одному розрахунковому періоді (газовому місяці) постачання природного газу споживачу може здійснювати лише один постачальник природного газу, яким враховуючи вищезазначені обставини було Товариство з обмеженою відповідальністю «Метіда».

Пунктом 5 глави 2 розділу XI Кодексу ГТС визначено, що у випадку, коли замовник послуг транспортування не подасть оператору газотранспортної системи місячну номінацію згідно з положеннями пункту 2 цієї глави або номінацію на наступну газову добу протягом часу, вказаного в пункті 1 цієї глави, вважається підтвердженою номінація для такого замовника послуг транспортування з обсягами природного газу, що дорівнює нулю відносно замовленої точки входу/виходу.

Несанкціонований відбір природного газу - відбір природного газу: за відсутності по суб`єкту ринку природного газу підтвердженої номінації (підтвердженого обсягу природного газу) на відповідний розрахунковий період; без укладення відповідного договору з постачальником; шляхом самовільного під`єднання та/або з навмисно пошкодженими приладами обліку природного газу або поза охопленням приладами обліку; шляхом самовільного відновлення споживання природного газу (п.5 глави І розділу І Кодексу ГТС).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 17.12.2015 між позивачем у справі та ТОВ «Метіда» також було укладено договір транспортування природного газу за №, за формою затвердженою Постановою НКРЕКП №24797 від 30.09.2015.

Отже, за висновками судів попередніх інстанцій ТОВ «Метіда» також виконувало обов`язки замовника послуг транспортування газу у спірний період.

Відповідно до пункту 1 розділу 1 глави XIV Кодексу ГТС замовник послуг транспортування є відповідальним за виникнення небалансу, у тому числі щодо споживачів, з якими укладені договори постачання.

Оскільки єдиним постачальником природного газу в період серпень - жовтень, грудень 2018 року та лютий 2019 року для відповідача було ТОВ «Метіда», відповідно місячний обсяг природного газу спожитий відповідачем в цей період, за висновками судів попередніх інстанцій, повинен був віднесений оператором ГТС в алокацію на постачальника природного газу ТОВ «Метіда».

Суди попередніх інстанцій послались на правову позицію, що викладена у постанові Верховного Суду від 10.10.2019 у справі № 925/358/18, у якій при вирішенні питання щодо наявності небалансів за квітень, травень, червень, серпень, вересень, жовтень, листопад та грудень 2017 року, встановлено, що між постачальником - ТОВ «Променерго-Ресурс» та Публічним акціонерним товариством «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» було укладено договір №Г-16/068 від 27.12.2016 для постачання оператору ГРМ, як споживачу газу для власних потреб, а також договір №Г-17/019 від 29.06.2017 для постачання оператору ГРМ, як споживачу газу для забезпечення виробничо - технологічних витрат, нормованих втрат і постачання газу в одному розрахунковому спірному періоді, що підтверджувалося підписаними актами приймання-передачі газу по договору, що передбачав поставу газу виключно для власних потреб.

У справі № 925/358/18 зроблено висновок, що Кодексом ГТС не передбачено обов`язку постачальника для подання ним номінацій на природний газ в розрізі мети його використання споживачем, як то власні потреби, чи виробничо-технологічні витрати, у зв?язку з чим судами попередніх інстанцій відхилено доводи позивача про відсутність поданих та підтверджених номінацій ТОВ «Метіда» для виробничо-технологічних витрат, нормованих втрат відповідача в спірні періоди.

Також суди попередніх інстанцій послались на постанову Верховного Суду від 19.09.2019 у справі №917/325/18, у якій викладено правову позицію, що обсяг фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу визначається Оператором ГРМ шляхом розрахунку і є залишком нерозподіленого газу за підсумками місяця. Таким чином, додаткові умови, якими ПАТ «Укртрансгаз» керується при визначені коефіцієнту для послуг балансування, як то враховує не всі обсяги газу, які надходять до ГРМ, а лише ті, які були замовлені газорозподільним підприємством, враховує безпосередність/опосередкованість відбору газу газорозподільним підприємством, не передбачені ні Кодексом ГТС, ні Кодексом ГРМ. Для визначення коефіцієнту компенсації, при розрахунку вартості послуг балансування для Оператора ГРМ, необхідно враховувати весь обсяг природного газу, отриманий ним у фізичних точках виходу з газотранспортної системи для подальшого розподілу приєднаним споживачам.

Враховуючи викладене, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що вимоги позивача про стягнення з Оператора ГРМ боргу за надані послуги балансування в серпні - жовтні, грудні 2018 року та лютому 2019 року є недоведеними та задоволенню не підлягають.

За відсутності грошових зобов`язань відповідача перед позивачем відсутні правові підстав для задоволення позову в частині нарахованих позивачем сум пені, інфляційних втрат та 3% річних, на відповідні суми боргу за період в серпні - жовтні, грудні 2018 року та лютому 2019 року

Щодо позовних вимог про стягнення боргу за послуги балансування обсягів природного газу у листопаді 2018 року суди попередніх інстанцій дійшли таких висновків.

Судами встановлено відсутність в матеріалах справи договору постачання газу Комунальному підприємству «Смілакомунтеплоенерго» на листопад 2018 року.

Під час засідання Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій, щодо запобігання виникненню надзвичайної ситуації у місті Сміла, Черкаської області, пов`язаної з відсутністю теплопостачання, Президент України під особисту відповідальність, прийняв рішення щодо відновлення газопостачання виробнику теплової енергії КП «Смілакомунтеплоенерго».

За доводами позивача, останній обсяги спожиті КП «Смілакомунтеплоенерго» у листопаді 2018 року, як несанкціонований відбір природного газу відніс на відповідача, як оператора ГРМ, в рамках договору на транспортування природного газу № від 17.12.2015 укладеного відповідачем, як оператором ГРМ.

В свою чергу, відповідач не заперечує, що розподілив природний газ у листопаді 2018 року у газорозподільній системі в обсязі 1 075,384 тис. м. куб виробнику теплової енергії КП «Смілакомунтеплоенерго» - як споживачу (захищеному споживачу).

В той же час, КП «Смілакомунтеплоенерго» не заперечується факт споживання природного газу для виробництва теплової енергії в листопаді 2018 року, в обсязі 1 075,384 тис. м. куб., що підтверджується підписаним між відповідачем та КП «Смілакомунтеплоенерго» актом наданих послуг з розподілу природного газу в листопаді 2018 року.

Відповідно до погоджених даних, підтверджених актами приймання-передачі за листопад 2018 рік та алокацій (звітів) про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу ПАТ «Черкасигаз», між замовниками послуг транспортування (постачальниками) за листопад 2018 року загальний обсяг розподіленого природного газу становив 154 687,349 тис.м. куб, а обсяг небалансу 1136,031 тис. м. куб, що складає 0,7% від обсягу газу відібраного АТ «Черкасигаз» у точці виходу з газотранспортної системи.

У споживача на цей період не було жодного постачальника газу (в тому числі і зі спеціальним статусом), а тому в розумінні положень Кодексу ГТС, обсяги негативного небалансу виникли у відповідача внаслідок несанкціонованого відбору газу таким споживачем. Так як відповідачем вони самостійно не були врегульовані, то позивачем в даному випадку було правомірно та обґрунтовано віднесено весь обсяг газу в алокацію на оператора газорозподільної системи та надано послуги балансування.

Щодо застосування позивачем коефіцієнту 1,2 при визначенні вартості послуг балансування за листопад 2018 року суди попередніх інстанцій зазначили, що виходячи зі змісту пункту 9.2 укладеного між сторонами договору та положень Кодексу ГТС, для визначення коефіцієнту компенсації (за визначеною в розділі ІХ договору формулою), що підлягає застосуванню, коли визначається вартість послуг з балансування обсягів природного газу (при негативному місячному небалансі), процентне співвідношення розміру небалансу обраховується (визначається) від обсягу природного газу, відібраного замовником з газотранспортної системи - з врахуванням всіх обсягів газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника.

Тому для визначення коефіцієнта компенсації при розрахунку вартості послуг балансування природного газу для оператора газорозподільної системи необхідно враховувати весь об`єм природного газу, отриманий оператором газорозподільної системи у фізичних точках виходу з газотранспортної системи для подальшого розподілу споживачам.

Судами попередніх інстанцій зазначено, що аналогічну правову позицію, викладено у постановах Верховного Суду від 04.09.2018 у справі №916/1807/16, від 04.12.2018 у справі №927/276/18, від 05.03.2019 у справі №923/351/18, від 27.03.2019 у справі №906/110/18, від 09.04.2019 у справі №903/394/18 та від 13 серпня 2019 року у справі № 925/352/18.

Оскільки небаланс у період листопад 2018 року віднесений позивачем на відповідача, складав не більше 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, позивач під час здійснення розрахунку вартості послуг балансування неправомірно застосував коефіцієнт 1,2.

Так, згідно акту №11-18--БАЛАНС надання послуг балансування обсягів природного газу від 30 листопада 2018 року вартість послуг балансування за листопад 2018 року становить 15 722 798 грн 10 коп.

Оскільки позивачем було неправомірно застосовано коефіцієнт 1,2, вартість послуг балансування за листопад 2018 року фактично складає 13 102 331,75 грн (15 722 798 грн. 10 коп./1,2), в решті 2 620 466 грн 35 коп. вимоги позивача є безпідставними.

Кабінетом Міністрів України 12.10.2019 прийнято розпорядження №965-р, відповідно до пункту 1 якого було передбачено виділення Черкаській обласній державній адміністрації 15 487 619 грн 90 коп. для здійснення заходів, пов`язаних із запобіганням виникненню надзвичайної ситуації у м. Смілі внаслідок фінансової неспроможності проведення розрахунків за спожитий природний газ Комунальним підприємством «Смілакомунтеплоенерго».

18.11.2019 відповідачем було одержано від КП «Смілакомунтеплоенерго» 14 453 619 грн 00 коп. в рахунок часткового погашення існуючої заборгованості (призначення платежу: 7931700; погашення заборгованості за спожитий природний газ; згідно акта звірки № б/н від 31 жовтня 2019 року; згідно розпорядження КМУ від 12 жовтня 2019 року №965-р; в т.ч. ПДВ-2408936,50 грн).

В цей же день, 18.11.2019 ПАТ «Черкасигаз» перерахувало кошти в сумі 14 453 619,00 грн на рахунок АТ «Укртрансгаз» (призначення платежу: Постанова КМУ від 04 березня 2002 року №256; за надання послуг балансування обс. природного газу за листопад 2018 року по КП «Смілакомунтеплоенерго»; договір транспортування природного газу від 17.12.2015 № в т.ч. ПДВ 20% - 2 408 936,50 грн, що підтверджується копією платіжного доручення №11 від 18.11.2019.

09.12.2019 відповідачем одержано від третьої особи - КП «Смілакомунтеплоенерго» 600 000 грн. в рахунок погашення існуючої заборгованості (призначення платежу: 1216012; 2610; погашення заборгованості за спожитий природний газ; згідно акта звірки № б/н від 31 жовтня 2019 року; згідно розпорядження КМУ від 12.10.2019 № 965-р; в т.ч. ПДВ -100000,00 грн.), які в цей же день перераховано на рахунок АТ «Укртрансгаз» з призначенням платежу Постанова КМУ від 04 березня 2002 року №256; за надання послуг балансування обс. природного газу за листопад 2018 року по КП «Смілакомунтеплоенерго»; договір транспортування природного газу від 17.12.2015 № в т.ч. ПДВ 20% - 100 000,00 грн.), що підтверджується копією платіжного доручення №12 від 09.12.2019.

Оскільки відповідач в рахунок боргу за надані позивачем послуги балансування в листопаді 2018 року сплатив позивачу суму коштів у розмірі 15 053 619,00 грн. провадження у справі в цій частині закрито на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору.

При цьому суди попередніх інстанцій виходили з такого розрахунку: сума основного боргу в розмірі 13 102 331 грн. 75 коп. за послуги балансування в листопаді 2018 року сплачена відповідачем в повному обсязі.

Крім того, позивачем було нараховано та заявлено до стягнення інфляційні втрати за період з 01 січня 2019 року по 31 травня 2019 року в розмірі 655 142 грн 20 коп. на вартість послуг балансування за листопад 2018 року в розмірі 15 722 798 грн 10 коп., 3 % річних за період з 27 грудня 2018 року по 03 липня 2019 року в розмірі 244 241 грн 82 коп. та пені за період з 29 грудня 2018 року по 27 червня 2019 року в розмірі 2 779 704 грн. 55 коп.

Оскільки вартість послуг балансування за листопад 2018 року фактично становила 13 102 331 грн 75 коп., то нарахування інфляційних, річних та пені на суму 15 722 798 грн 10 коп. здійснено позивачем безпідставно.

Натомість, розмір:

- інфляційних втрат нарахований на суму 13 102 331 грн. 75 коп. за період з 01 січня 2019 року по 31 травня 2019 року складає 545 951 грн 83 коп.;

- 3 % річних - за період з 27 грудня 2018 року по 03 липня 2019 року складає 203 534 грн 85 коп.;

- пені - за період з 29 грудня 2018 року (дата визначена позивачем самостійно в розрахунку, однак позивач не був позбавлений можливості нараховувати пеню з 27 грудня 2018 року) по 26 червня 2019 року (закінчення шестимісячний строку встановленого частиною 6 статті 232 ГК України) в розмірі 2 303 856 грн 58 коп.

Оскільки відповідачем було сплачено позивачу 15 053 619 грн 00 коп. за послуги балансування за листопад 2018 року, водночас фактичний борг за відповідні послуги в цей період склав 13 102 331 грн 75 коп., то різниця складає 1 951 287 грн 25 коп.

Інфляційні та річні є складовою боргу, а тому суди дійшли висновку, що інфляційні в розмірі 545 951 грн 83 коп. та 3 % річних в розмірі 203 534 грн 85 коп. відповідачем також відшкодовано позивачу, а решта сплачених коштів в розмірі 1 201 800 грн 57 коп. зараховується в рахунок погашення пені (за розрахунком: 545 951 грн 83 коп. + 203 534 грн. 85 коп. + 1 201 800 грн 57 коп. = 1 951 287 грн 25 коп.).

Отже стягненню з відповідача підлягає неустойка у сумі 1 102 056 грн 01 коп. ((2 303 856 грн 58 коп. (пеня нарахована на борг в розмірі 13 102 331 грн 75 коп.) - 1 201 800 грн 57 коп. сплаченої пені)).

Короткий зміст рішення та постанови судів попередніх інстанцій

Господарський суд Черкаської області рішенням від 13.03.2020 у справі № 925/1112/19, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.09.2020, позов задовольнив частково.

Стягнув з Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» на користь Акціонерного товариства «Укртрансгаз» 1 102 056,01 грн пені та 1 949,81 грн судового збору. Провадження у справі в частині вимог про стягнення 13 102 331,75 грн основного боргу, 203 534,85 грн 3% річних, 545 951,83 грн інфляційних втрат та 1 201 800,57 грн пені закрив. В решті позовних вимог відмовив.

Рішення господарського суду обґрунтоване тим, що вимоги позивача про стягнення з Оператора ГРМ боргу за надані послуги балансування за період серпень - жовтень, грудень 2018 року та лютий 2019 року є недоведеними та задоволенню не підлягають. Відповідно, враховуючи відсутність грошових зобов`язань у вказаний період, також відсутні підстави для задоволення позову в частині пені, інфляційних втрат та 3% річних нарахованих на відповідні суми боргу.

Стосовно наявності небалансів за період серпень - жовтень, грудень 2018 року та лютий 2019 року, суд першої інстанції встановив, що єдиним постачальником природного газу в період серпень - жовтень, грудень 2018 року та лютий 2019 року для відповідача було ТОВ «Метіда», відповідно місячний обсяг природного газу спожитий відповідачем в цей період повинен був віднесений оператором ГТС в алокацію на постачальника природного газу ТОВ «Метіда».

Щодо позовних вимог про стягнення боргу за послуги балансування обсягів природного газу у листопаді 2018 року суд дійшов висновку про їх доведеність, однак встановив, що позивачем було неправомірно застосовано коефіцієнт 1,2, а тому вартість послуг балансування за листопад 2018 року фактично є меншою ніж визначено позивачем.

Що стосується позовних вимог в частині пені, інфляційних втрат та 3% річних нарахованих на суму боргу за послуги балансування у листопаді 2018 року суд дійшов висновку про їх часткове задоволення, так як встановив, що сума основного боргу за цей період є меншою, через неправомірність застосування позивачем коефіцієнта 1,2 та як наслідок безпідставним є нарахування неустойки та інших складових заборгованості. Внаслідок чого суд здійснив перерахунок цих вимог.

Дослідивши фактичні обставини справи, місцевий господарський суд закрив провадження у справі в частині стягнення заборгованості в сумі 15 053 619 грн 00 коп., (за розрахунком: 13 102 331 грн. 75 коп. - основний борг, 545 951 грн. 83 коп. - інфляційні втрати + 203 534 грн. 85 коп. 3 % річних + 1 201 800 грн. 57 коп - пеня), які були сплачені відповідачем платіжними дорученнями № 11 від 18.11.2019 та №12 від 09.12.2019 в рахунок боргу за надані позивачем послуги балансування в листопаді 2018 року.

Суд дійшов висновку про стягнення з відповідача неустойки у сумі 1 102 056 грн 01 коп. ((2 303 856 грн 58 коп. (пеня нарахована на борг в розмірі 13 102 331 грн 75 коп.) - 1 201 800 грн. 57 коп. сплаченої пені)).

Апеляційний господарський суд погодився з висновками місцевого господарського суду.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи

Акціонерне товариство «Укртрансгаз» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Черкаської області від 13.03.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.09.2020 у справі №925/1112/19, у якій просило їх скасувати. Справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Підставою касаційного оскарження скаржник вважає наявність випадків, передбачених:

- пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, у зв?язку з відсутністю висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме застосування до правовідносин Оператора газотранспортної системи (яким є позивач) із замовником послуг транспортування - Оператором газорозподільної системи (яким є відповідач) пункту 7 глави 1 Розділу ХІІ Кодексу газотранспортної системи, відповідно до якого алокація фактичних обсягів можлива виключно на замовника послуг транспортування, для якого була підтверджена відповідна номінація/місячна номінація/реномінація, крім випадків, передбачених цим Кодексом;

- пунктом 2 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, у зв?язку з неправильним застосуванням судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи та із необхідністю відступлення від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду, а саме: постанові Верховного Суду від 10.10.2019 у справі №925/358/18 щодо застосування Правил постачання природного газу затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2496 від 30.09.2015, постановах Верховного Суду від 04.09.2018 у справі №916/1807/16, від 04.12.2018 у справі № 927/276/18, від 05.03.2019 у справі № 923/351/18, від 27.03.2019 у справі № 906/110/18, від 09.04.2019 у справі № 903/394/18, від 13.08.2019 у справі № 925/352/18 щодо застосування коефіцієнту 1,2 до вартості послуг балансування обсягів природного газу згідно з пунктом 9.2 укладеного між сторонами договору;

- пункту 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, у зв?язку з порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права внаслідок чого він:

а) не дослідив зібрані у справі докази, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, що призвело до ухвалення незаконного рішення;

б) не врахував, що у відзиві на позов відповідача відсутні заперечення щодо порядку отримання актів про надання послуг балансування у спірні періоди, що у відповідності до частини 4 статті 165 Господарського процесуального кодексу України позбавляє його права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті.

Відповідач у відзиві на касаційну скаргу просив залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Склад суду у даній справі визначений згідно з витягом з протоколу розподілу судової справи від 17.11.2020, який є в матеріалах справи.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

Відповідно до частини першої статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

Спірним є питання стягнення з відповідача заборгованості за послуги балансування природного газу згідно з укладеним між позивачем та відповідачем договором транспортування природного газу № від 17.12.2015.

Відповідно до пункту 2.1. договору оператор (позивач) надає замовнику (відповідач) послуги транспортування природного газу (далі - послуги) на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг.

Послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі ГТС (далі-Кодекс), з урахуванням особливостей, передбачених цим договором (пункт 2.2. договору).

Умовами пункту 2.3. договору визначено, що послуги, які можуть бути надані замовнику за цим договором є, зокрема, послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (далі-балансування).

Замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі (пункт 2.6 договору).

Оператор, в свою чергу, має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів (пункт 2.7 договору).

Замовник зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг; дотримуватися обмежень, встановлених цим договором та Кодексом; негайно виконувати розпорядження диспетчерської служби оператора; вчасно врегульовувати небаланси (пункт 4.1 договору).

Замовник має право, зокрема, замовляти транспортування та одержувати з газотранспортної системи обсяги природного газу, що відповідають його підтвердженим номінаціям/реномінаціям (пункт 4.2. договору).

У разі виникнення у замовника негативного місячного небалансу та неврегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, замовник зобов`язаний сплатити оператору за послуги балансування. Негативний місячний небаланс замовника визначається відповідно до Кодексу ГТС (пункт 9.1 договору).

Вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс замовника за формулою з урахуванням коефіцієнту компенсації, що дорівнює 1.2. При розмірі небалансу до 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1 (пункт 9.2 договору).

Послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого замовником відповідно до Кодексу та розділу IX цього договору (пункт 11.4 договору).

Позивач до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає відповідачу на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Відповідач зобов?язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п?яти банківських днів (пункт 9.4 договору).

Оператор газотранспортної системи до 14-го числа місяця, наступного за звітним, надає замовнику послуг транспортування односторонній акт про надання послуг балансування на обсяги природного газу, місячного небалансу замовника послуг транспортування, що був не врегульований ним відповідно до пунктів 3 -5 глави 3 цього розділу, рахунок на оплату, звіт по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування (що має містити деталізацію по споживачах замовника послуг транспортування на точках виходу). Замовник послуг транспортування повинен здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів з дня отримання ним зазначених документів (пункт 4 глави 4 розділу ХІV Кодексу ГТС).

Передумовою надання послуг балансування є наявність у відповідача негативного місячного небалансу, що не був врегульований у строк до 12-го числа наступного місяця.

Небалансом є різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається за процедурою алокації (пункт 5 глави 1 розділу 1 Кодексу ГТС).

Алокація - віднесення оператором ГТС обсягу природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи по замовниках послуг транспортування (у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів)) з метою визначення за певний період обсягів небалансу таких замовників (пункт 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем, як оператором ГТС було здійснено процедуру алокації та встановлено наявність у відповідача негативних місячних небалансів природного газу у 2018 році в обсязі: у серпні - 799,902 тис. куб.м, у вересні - 1 998,954 тис.куб.м, у жовтні - 2 489,537 тис.куб.м, у листопаді - 1 136,031 тис.куб.м, у грудні - 9 827,660 тис.куб.м, у лютому 2019 року в обсязі 8 799,939 тис.куб.м.

За доводами позивача такі обсяги негативних небалансів природного газу виникли у відповідача внаслідок безпідставного відбору ним з газотранспортної системи природного газу для покриття його власних виробничо-технічних витрат без подання таких обсягів природного газу до газотранспортної системи та внаслідок несанкціонованих відборів з газорозподільної системи відповідача природного газу споживачами, у яких в спірні періоди не було жодного постачальника природного газу, що відповідно до вимог пункту 8 глави 3 розділу ХІІ Кодексу ГТС є підставою для віднесення відповідного обсягу в алокацію на відповідного оператора газорозподільної системи.

На виконання умов договору та Кодексу ГТС позивачем було складено односторонні акти про надання послуг балансування з додатками до них із розрахунком вартості послуг балансування та рахунками на оплату послуг, які були надіслані відповідачу. А також на виконання приписів пункту 4 глави 4 Розділу XIV Кодексу ГТС, позивач надав відповідачу звіти по точкам входу/виходу відповідача (звіт про надані послуги з транспортування) за вказані місяці.

Суди попередніх інстанцій дійшли висновку про відмову в задоволенні позову про стягнення з відповідача вартості послуг балансування за період серпень-жовтень 2018 року та лютий 2019 року, з тих підстав, що єдиними постачальником природного газу у ці періоди для відповідача було ТОВ «Метіда», відповідно місячний обсяг природного газу спожитий відповідачем повинен був віднесений оператором ГТС в алокацію на постачальника природного газу ТОВ «Метіда».

Разом з тим, відповідно до пункту 7 глави 1 розділу ХІІ Кодексу ГТС алокація фактичних обсягів можлива виключно на замовника послуг транспортування, для якого була підтверджена відповідна номінація/місячна номінація/реномінація, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Оператор газотранспортної системи здійснює надання послуг транспортування природного газу з моменту отримання природного газу в точці входу та до моменту передачі природного газу в точці виходу (пункт 7 глави 3 розділу І Кодексу ГТС).

Пунктом 1 глави 1 розділу VІІІ Кодексу ГТС визначено, що одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі послуг балансування системи, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Оператор газотранспортної системи не має права відмовити в укладенні договору транспортування за умови дотримання заявником вимог щодо його укладення, передбачених цим розділом.

Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування.

Відповідно до пункту 9 глави 1 розділу VІІІ Кодексу ГТС замовник послуг транспортування на підставі договору транспортування може замовити в оператора газотранспортної системи нижче наведені послуги, що є складовими послуги транспортування: доступ до потужності в точці входу або виходу з газотранспортної системи; замовлення фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтвердженої номінації; послугу балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи та які відбираються з неї.

Для отримання послуг із транспортування (фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою) замовник послуг транспортування подає оператору газотранспортної системи номінації та/або місячну номінацію по точках входу та точках виходу в установленому цим розділом порядку (пункт 1 глави 1 розділу XI Кодексу ГТС).

Номінація повинна визначати обсяг природного газу по кожній точці входу та виходу (що може бути як фізичною, так і віртуальною), які замовляються замовником послуг транспортування. При цьому, якщо замовником послуг транспортування є постачальник, подана номінація повинна містити планові (замовлені) обсяги постачання природного газу у розрізі його споживачів та їх точок комерційного обліку (за необхідності) з визначенням їх EIC-кодів. Для побутових споживачів допускається визначення в номінації загального обсягу постачання газу, але із зазначенням їх EIC-кодів (пункт 2 глави 1 розділу XI Кодексу ГТС).

Замовник послуг транспортування у віртуальній торговій точці повинен надавати номінації/місячні номінації/реномінації, у яких визначено обсяг природного газу, поданого до віртуальної торгової точки виходу та/або отриманого з віртуальної торгової точки входу.

При поданні номінації/місячної номінації/реномінації замовник послуг транспортування (крім суб`єктів ринку природного газу, на яких покладені спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу) зобов`язаний надати оператору газотранспортної системи акти приймання-передачі природного газу з іншим замовником послуг транспортування у віртуальній торговій точці для погодження оператором газотранспортної системи, оформлені відповідно до пункту 6 глави 7 розділу III Кодексу та згідно з формами, які оприлюднюються на сайті оператора газотранспортної системи (пункт 4 глави 1 розділу XI Кодексу ГТС).

Пунктом 10 глави 1 розділу XI Кодексу ГТС передбачено, що для здійснення оператором газотранспортної системи контролю за правильністю номінації та реномінації, а в подальшому і за процедурою алокації обсяг природного газу, що в них зазначається, повинен бути розподілений між контрагентами (їхніми EIC-кодами) замовника послуг транспортування, які:

1) передають замовнику послуг транспортування природний газ в точці (точках) входу;

2) отримують природний газ від замовника послуг транспортування в точці (точках) виходу.

Номінація/реномінація, що пройшли процес перевірки, отримують статус підтвердженої номінації (пункт 19 глави 1 розділу XI Кодексу ГТС).

Суди попередніх інстанцій, пославшись на те що між ТОВ «Метіда» та відповідачем укладено договори на постачання природного газу договір №Г-16/068 від 27.12.2016 для постачання оператору ГРМ, як споживачу газу для власних потреб, а також договір №Г-17/019 від 29.06.2017 для постачання оператору ГРМ, як споживачу газу для забезпечення виробничо - технологічних витрат, нормованих втрат дійшли висновку, що цього достатньо для віднесення спірних розмірів небалансів в алокацію на поставника газу ТОВ «Метіда».

При цьому суди попередніх інстанцій умови укладених між відповідачем та ТОВ «Метіда» договорів поставки природного газу не дослідили та не з?ясували чи було ТОВ «Метіда» у спірні періоди замовником послуг транспортування спірних обсягів природного газу (а саме спірних обсягів газу для забезпечення виробничо - технологічних витрат, нормованих втрат відповідача), не з?ясували чи були погоджені між відповідачем та ТОВ «Метіда» обсяги поставки природного газу за договором №Г-17/019 від 29.06.2017 для постачання оператору ГРМ, як споживачу газу для забезпечення виробничо - технологічних витрат, та чи здійснювало ТОВ «Метіда» фактичне подання спірних обсягів природного газу до газотранспортної системи для забезпечення виробничо - технологічних витрат, нормованих втрат відповідача; не встановили чи подавались ТОВ «Метіда» чи будь-яким іншим суб?єктом ринку природного газу позивачу номінації із зазначенням в них спірних обсягів природного газу.

Також судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідач є оператором газорозподільної мережі та здійснює господарську діяльність з розподілу природного газу згідно з ліцензією, виданою відповідно до постанови НКРЕКП № 840 від 29.06.2017.

Відповідно до підпунктів 27-28 пункту 2.2 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП № 210 від 16.02.2017, при провадженні ліцензованої діяльності ліцензіат повинен дотримуватися таких організаційних вимог: зокрема, мати укладений з оператором газотранспортної системи договір транспортування природного газу відповідно до Типового договору транспортування природного газу, затвердженого НКРЕКП; здійснювати розрахунки із оператором газотранспортної системи за надані послуги транспортування у строки та на умовах, визначених договором транспортування природного газу.

На виконання обов?язків оператора ГРМ відповідачем були подані позивачу звіт про поділ фактичного обсягу (об?єму природного газу, відібраного з точки виходу ПАТ «Чергасигаз», між замовниками послуги транспортування (постачальниками) за звітні місяці спірного періоду та звіт про поділ фактичного обсягу (об?єму природного газу, відібраного з точки виходу ПАТ «Черкасигаз», між замовниками послуги транспортування (постачальниками) в розрізі їх контрагентів (споживачів) за кожний відповідний місяць у яких відповідач замовником послуги транспортування газу на виробничо-технологічні витрати та нормовані втрати зазначив ПАТ «Черкасигаз», тобто себе, а не ТОВ «Метіда», однак судами попередніх інстанцій цим обставинам оцінки надано не було.

Також суди попередніх інстанцій, зазначивши, що відповідач здійснив заходи самостійного врегулювання негативного місячного небалансу, уклавши з ТОВ «Метіда» договір №С-09/06-18 від 27.06.2018, відповідно до якого постачальник зобов?язується поставити споживачу (відповідачу) природний газ виключно для забезпечення виробничо-технологічних витрат та нормованих витрат, не дослідили умови договору та не встановили підписання між сторонами на виконання умов цього договору додаткових угод, у яких мали бути визначені об?єми природного газу що підлягає поставці у відповідному місяці для покриття виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат, не з?ясували чи здійснювалась ТОВ «Метіда» фактична поставка природного газу для покриття виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат відповідача у спірні періоди за цим договором та у яких об?ємах, також не з?ясували чи надавались позивачем ТОВ «Метіда» послуги за договором транспортування природного газу № щодо транспортування спірних обсягів природного газу для забезпечення виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат відповідача.

Крім того, за умовами договору №С-09/06-18 від 27.06.2018, укладеного між відповідачем та ТОВ «Метіда», відповідач зобов?язався самостійно укласти договори на транспортування природного газу (пункту 3.9 договору).

Тобто умови договору №С-09/06-18 від 27.06.2018 не передбачали обов?'язку замовлення постачальником - ТОВ «Метіда» послуг транспортування газу для забезпечення виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат АТ «Черкасигаз», однак цим обставинам суди попередніх інстанцій оцінки не надали.

Суди попередніх інстанцій послались на наявні в матеріалах в справи акти приймання-передачі природного газу до договору №С-07/04-18 від 30.03.2018, які на їх думку є доказами поставки природного газу відповідачу у тому числі для виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат саме ТОВ «Метіда».

Однак, як вбачається з актів приймання-передачі природного газу (т.1 а.с.122-126) вони підтверджують отримання відповідачем газу для власного споживання за договором №С-07/04-18 від 30.03.2018 в обсягах, передбачених саме цим договором, та не покривають спірних обсягів природного газу спожитого відповідачем для забезпечення його власних виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат у спірні періоди.

Так, згідно з актом № 165 від 31.08.2018 ТОВ «Метіда» передало, а ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» прийняло по договору № С-07/04-18 від 30.03.2018 у серпні 2018 року природний газ в об?ємі 0,686 тис.м.куб., за актом № 195 від 30.09.2018 у вересні 2018 року природний газ в об?ємі 0,816 тис.м.куб., за актом № 210 від 31.10.2018 року у жовтні 2018 року природний газ у об?ємі 11,824 тис.м.куб., за актом № 268 від 31.12.2018 у грудні 2018 року природний газ у об?ємі 85,529 тис.м.куб., за актом № 26 від 28.02.2019 року природний газ у об?ємі 73,929 тис.м.куб.

У той час як обсяги природного газу спожитого відповідачем для забезпечення його власних виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат за розрахунками позивача складає у серпні - 799,902 тис. куб.м, у вересні - 1 998,954 тис.куб.м, у жовтні - 2 489,537 тис.куб.м, у листопаді - 1 136,031 тис.куб.м, у грудні - 9 827,660 тис.куб.м, у лютому 2019 року в обсязі 8 799,939 тис.куб.м., що значно перевищують обсяги природного газу поставленого відповідачу ТОВ «Метіда».

У той же час судами попередніх інстанцій обставин погодження між ТОВ «Метіда» та відповідачем поставки відповідних обсягів природного газу у спірний період не встановлено.

Отже, висновки судів попередніх інстанцій про те, що оскільки між позивачем та АТ «Черкасигаз» (відповідачем) укладено договір на транспортування природного газу № від 17.12.2015, а також між позивачем та ТОВ «Метіда» укладено договір на транспортування природного газу № від 17.12.2015, то у спірних правовідносинах як відповідач так і ТОВ «Метіда» могли отримати від позивача послуги балансування на умовах, визначених у Кодексі ГТС, є передчасними.

Колегія суддів погоджується з доводами касаційної скарги позивача, що суди попередніх інстанцій помилково послались на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 10.10.2019 у справі № 925/358/18, однак це не є підставою для відступу від висновку щодо застосування норми права, викладеного в постанові Верховного Суду від 10.10.2019 у справі № 925/358/18, оскільки обставини справи № 925/1112/19 відрізняються від обставин справи №925/358/18.

У постанові Верховного Суду від 10.10.2019 у справі № 925/358/18 встановлено, що предметом договору №Г-16/268 від 27.12.2016 є постачання природного газу виключно для забезпечення виробничо - технологічних та нормованих втрат відповідача, а також що постачання природного газу в зазначені місяці постачальником ТОВ «Променерго - Ресурс» за цим договором підтверджується актами приймання - передачі природного газу, які підписані та скріплені печатками відповідачем та постачальником. Оскільки єдиним постачальником природного газу за період квітень - грудень 2017 року для відповідача було ТОВ «Променерго - Ресурс», у справі № 925/358/18 зроблено висновок, що місячний обсяг природного газу спожитий відповідачем в цей період повинен був віднесений оператором ГТС в алокацію на постачальника природного газу ТОВ «Променерго - Ресурс».

У той час як у справі № 925/1112/19 судами попередніх інстанцій обставин погодження між ТОВ «Метіда» та відповідачем відповідних обсягів поставки природного газу у спірний період за договором №С-09/06-18 від 27.06.2018 для забезпечення його власних виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат, фактичне здійснення ТОВ «Метіда» поставки природного газу для забезпечення власних виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат відповідача у спірних обсягах, а також підписання між ТОВ «Метіда» та відповідачем актів приймання - передачі природного газу за цим договором на спірні обсяги природного газу, не встановлено. Крім того, за умовами укладеного з ТОВ «Метіда» договору відповідач зобов?язався самостійно укласти договори на транспортування природного газу (пункту 3.9 договору).

Тобто, у даному випадку має місце порушення судами попередніх інстанцій вимог процесуального закону щодо встановлення фактичних обставин справи, необхідних для ухвалення обґрунтованого та справедливого рішення на підставі належних доказів.

Про неповне встановлення обставин справи та непослідовність висновків судів попередніх інстанцій свідчить і те, що в оскаржених рішеннях за одним договором транспортування природного газу № від 17.12.2015 відповідача визнано замовником послуг транспортування відносно позовних вимог про стягнення заборгованості за обсяги небалансу третьої особи КП «Смілакомунтеплоенерго» у листопаді 2018 року, віднесених позивачем в алокацію відповідача, як оператора газорозподільних систем, а відносно обсягів небалансу природного газу, використаного відповідачем, як оператором газорозподільних систем, на виробничо-технологічні витрати за період серпень-жовтень, грудень 2018 року та лютий 2019 року визнано споживачем.

Щодо висновків судів попередніх інстанцій про недотримання позивачем порядку та строків надсилання відповідачу актів про надання послуг балансування, розрахунків вартості послуг балансування та рахунків-фактур.

Позивач зазначає, що ним на виконання вимог пункту 9.4 договору № від 17.12.2015, в редакції додаткової угоди №1 від 17.01.2018, були надіслані на електронну адресу відповідача, зазначену в пункті 19.4 договору, всі документи, про що відповідач був достеменно обізнаний.

Після електронного направлення, зазначені документи було направлено відповідачу додатково поштовими відправленнями.

Протоколи електронного відправлення були подані суду під час апеляційного оскарження, оскільки відповідачем у відзиві на позов дотримання позивачем строків та порядку надсилання таких документів не заперечувалось.

Оскільки судом першої інстанції не мотивовано висновків про необхідність дослідження доказів на предмет дотримання порядку та строків направлення позивачем зазначених документів, що не оспорювалось відповідачем, а судом апеляційної інстанції не обґрунтовано неможливість прийняття таких доказів під час апеляційного перегляду, то колегія суддів вважає обґрунтованими доводи касаційної скарги, що зазначений висновок зроблено за неповного з?ясування та недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими.

Наведені позивачем підстави касаційного оскарження як необхідність відступу від висновку щодо застосування норми права, викладеного в постановах Верховного Суду від 04.09.2018 у справі №916/1807/16, від 04.12.2018 у справі № 927/276/18, від 05.03.2019 у справі № 923/351/18, від 27.03.2019 у справі № 906/110/18, від 09.04.2019 у справі № 903/394/18, від 13.08.2019 у справі № 925/352/18, щодо застосування коефіцієнту 1,2 до вартості послуг балансування обсягів природного газу згідно пункту 9.2 укладеного між сторонами договору транспортування, свого підтвердження не знаходять.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що обсяг фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу визначається Оператором ГРМ шляхом розрахунку і є залишком нерозподіленого газу за підсумками місяця. Таким чином, додаткові умови, якими ПАТ «Укртрансгаз» керується при визначені коефіцієнту для послуг балансування, як то враховує не всі обсяги газу, які надходять до ГРМ, а лише ті, які були замовлені газорозподільним підприємством, враховує безпосередність/опосередкованість відбору газу газорозподільним підприємством, не передбачені ні Кодексом ГТС, ні Кодексом ГРМ. Для визначення коефіцієнту компенсації, при розрахунку вартості послуг балансування для Оператора ГРМ, необхідно враховувати весь обсяг природного газу, отриманий ним у фізичних точках виходу з газотранспортної системи для подальшого розподілу приєднаним споживачам.

Крім того, позивач у касаційній скарзі самостійно зазначає, що обставини справи №925/1112/19 відрізняються від обставин наведених ним справ, у той же час за його доводами обсяги негативного небалансу відповідача у справі № 925/1112/19 перевищують 5% від загальних обсягів, що були передані відповідачу на виході з газотранспортної системи та у грудні 2018 року склали 5.6%, у лютому 2019 року склали 5.9%.

Отже, наведені у касаційній скарзі доводи не є підставою для відступу від висновку щодо застосування норми права, викладеного в постановах Верховного Суду від 04.09.2018 у справі №916/1807/16, від 04.12.2018 у справі № 927/276/18, від 05.03.2019 у справі № 923/351/18, від 27.03.2019 у справі № 906/110/18, від 09.04.2019 у справі № 903/394/18, від 13.08.2019 у справі № 925/352/18, однак у даному випадку має місце порушення судами попередніх інстанцій вимог процесуального закону щодо встановлення фактичних обставин справи, необхідних для ухвалення обґрунтованого та справедливого рішення, оскільки судами попередніх інстанцій не перевірено розрахунок позивача і з урахуванням відомостей, вказаних у звітах про поділ фактичного об`єму (обсягу) природного газу, відібраного з точки виходу відповідача, між замовниками послуги транспортування (постачальниками) в розрізі їх контрагентів (споживачів) за серпень - жовтень та грудень 2018 року, лютий 2019 року не встановлено розміру небалансу у зазначені періоди, зокрема не спростовано доводи позивача, що розміри негативного небалансу відповідача у грудні 2018 року склали 5.6%, у лютому 2019 року склали 5.9%.

Тому, суди попередніх інстанцій дійшли передчасних випадків про те, що застосування позивачем коефіцієнта на рівні 1,2 є неможливим до всього періоду нарахування.

За змістом частин 1, 2, 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оскаржувані у цій справі рішення місцевого господарського суду та постанова апеляційного господарського суду в частині, в якій в задоволенні позовних вимог відмовлено, наведеним вимогам не відповідає.

У касаційній скарзі позивач просив скасувати постанову суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції, а справу № 925/1112/19 передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

При цьому фактично доводи касаційної скарги зводять до заперечення висновків судів попередніх інстанцій в частині відмови у стягненні з відповідача 308 874 959,88 грн заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу, 43 341 584,42 грн пені, 4 050 365,76 грн трьох процентів річних та 10 719 266,54 грн інфляційних втрат.

Оскільки касаційна скарга не містить заперечень щодо висновків судів попередніх інстанцій в частині задоволення позовних вимог та в частині якій провадження у справі було закрито, у суду касаційної інстанції відсутні підстави для перегляду постановлених у справі № 925/1112/19 судових рішень в цій частині.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до положень статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 310 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.

З врахуванням викладеного, оскільки суд першої інстанцій припустився неправильного застосування приписів Господарського процесуального кодексу України стосовно всебічного, повного і об`єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які не були усунуті судом апеляційної інстанції, а у Верховного Суду відсутня процесуальна можливість з`ясувати дійсні обставини справи, що перешкоджає ухвалити нове рішення у справі, то це відповідно є підставою для його скасування в частині, в якій в задоволенні позову було відмовлено, та передання справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду господарському суду першої інстанції слід взяти до уваги викладене, вжити всі передбачені законом заходи для всебічного, повного та об`єктивного встановлення обставин справи, прав та обов`язків сторін, і, залежно від встановленого та відповідно до вимог чинного законодавства, вирішити спір.

Судові витрати

Оскільки у цьому випадку суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат відповідно до частини чотирнадцятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України судом касаційної інстанції не здійснюється.

Керуючись статтями 300, 301, 304, 308, 310, 314, 315, 316, 317 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз» задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 13.03.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.09.2020 у справі № 925/1112/19 в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати.

3. Справу № 925/1112/19 у цій частині направити на новий розгляд до Господарського суду Черкаської області.

4. В іншій частині рішення Господарського суду Черкаської області від 13.03.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.09.2020 у справі № 925/1112/19 залишити без змін.

5. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. Баранець

Судді О. Мамалуй

В. Студенець