ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

08.02.2021 Справа № 905/125/21

Суддя Господарського суду Донецької області Устимова А.М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Запоріжжя» (адреса місцезнаходження: 69084, Запорізька обл., місто Запоріжжя, вулиця Миколи Краснова, будинок 13; ) б/н від 02.02.2021 про забезпечення позову та додані до неї документи,-

ВСТАНОВИВ

15.01.2021, шляхом надіслання поштового відправлення Товариство з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Запоріжжя» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» про стягнення 450619,80 грн основного боргу, 3338,04 грн 3% річних, 4806,61 грн інфляційних втрат, 308,22 грн пені.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором про закупівлю товару за результатами торгів №UA-2020-06-24-00-6357-a від 01.10.2019 року в частині повної та вчасної оплати за поставлений товар, внаслідок чого у відповідача утворилася заборгованість в розмірі 450619,80 грн. основного боргу, 3338,04 грн 3% річних, 4806,61 грн інфляційних втрат, 308,22 грн пені.

Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2021 для розгляду даної справи визначена суддя Устимова А.М.

Ухвалою суду від 25.01.2021 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Запоріжжя» до Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1 про стягнення 450619,80 грн основного боргу, 3338,04 грн 3% річних, 4806,61 грн інфляційних втрат, 308,22 грн пені залишено без руху, встановлено строк для усунення недоліків.

03.02.2021 шляхом надіслання поштового відправлення, Товариство з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Запоріжжя» звернулось до Господарського суду Донецької області із заявою б/н від 02.02.2021 про забезпечення позову.

У заяві б/н від 02.02.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Запоріжжя» просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, майнові права по борговим зобов`язанням та грошові кошти, що знаходяться на рахунках відкритих в будь-яких фінансових установах, що належать ДЕРЖАВНОМУ ПІДПРИЄМСТВУ «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» (85670, Україна, Донецька область, м. Вугледар. вул.Магістральна,буд.4, ) в межах ціни позову.

В обґрунтування вказаної заяви заявник посилається на приписи ст.ст.136,137 Господарського процесуального кодексу України, зміст Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову»; зазначає, що забезпечення позову шляхом накладання арешту на грошові кошти відповідача не призведе до негативних наслідків у вигляді втручання у діяльність останнього або припинення його господарської діяльності, погіршення стану майна, яким відповідач й надалі зможе користуватись, але за наявності законних обмежень, що дозволять створити належні умови для запобігання перешкод для виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Згідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 05.02.2021 заява передана до розгляду судді Устимовій А.М.

Розглянувши вказану заяву, суд вбачає наявність підстав для повернення її заявнику виходячи з наступного.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначені ст.136 ГПК України, згідно з приписами ч. 1 якої господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. (ч. 2 ст. 136 ГПК України).

Згідно приписів ст.137 цього Кодексу позов забезпечується, зокрема, 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ст. 139 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

2. Якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Реєстраційний номер облікової картки платника податків або паспортні дані інших сторін - фізичних осіб, що не є підприємцями, вказуються у випадку, якщо вони відомі заявнику.

Аналіз змісту наведеного вище свідчить, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної осіб, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

При цьому, сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна зокрема, за імперативною нормою п.п.3, 4 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України обґрунтувати причини звернення з такою заявою (необхідність забезпечення позову взагалі) та навести обґрунтування, чому був обраний саме певний спосіб забезпечення позову.

Тільки за наявності певного обґрунтування, наведеного заявником, господарський суд має можливість здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В мотивувальній частині заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Запоріжжя» у розділі 1 «Виклад фактичних обставин» міститься опис обставин викладених в позовній заяві до Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» із зазначенням наявної заборгованості в розмірі 450619,80 грн. внаслідок неналежного виконання Державним підприємством «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» грошових зобов`язань за договором про закупівлю товару за результатами торгів №UA-2020-06-24-00-6357-a від 01.10.2019 року в частині повної та вчасної оплати за поставлений товар, однак не йде мова про вимоги щодо стягнення 3% річних в сумі 3338,04грн, інфляційних втрат в сумі 4806,61грн, пені в сумі 308,22 грн, які також заявлені до стягнення.

Надалі у розділі 2, що має назву «Обґрунтування забезпечення позову», заявник наводить перелік правових норм (ст.ст.136-137 Господарського процесуального кодексу України) та роз`яснень, які містяться у тексті Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову», надає інформацію щодо відомих йому відкритих рахунків Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1», посилається на правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 14.11.2019 у справі №910/7149/17.

У передостанньому абзаці мотивувальної частини заяви Товариство з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Запоріжжя» зазначає, що згідно інформації розміщеної на вебсайті Орентадабот в мережі інтернет за посиланням: https://opendatabot.ua/court/94318368d5d8244d9549f665fdfD88f3886c662a, за Державним підприємством «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» мається податкова заборгованість у розмірі ,52грн та заборгованість по заробітній платі, а також останнє є стороною у низки судових справах щодо стягнення коштів у якості відповідача. (https://opendatabot.ua/c/34032208).

Дана інформація викладена із застереженням «крім того», що дає змогу зробити висновок щодо її додаткового характеру.

У резолютивній частині документу заявник просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, майнові права по борговим зобов`язанням та грошові кошти, що знаходяться на рахунках відкритих в будь-яких фінансових установах, що належать ДЕРЖАВНОМУ ПІДПРИЄМСТВУ «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» (85670, Україна, Донецька область, м.Вугледар. вул.Магістральна,буд.4, ) в межах ціни позову.

При цьому, суд зазначає, що конкретна ціна позову, в межах якої суд повинен накласти арешт, заявником у резолютивній частині не зазначена.

Проаналізувавши зміст заяви, суд дійшов до висновку, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Запоріжжя» у порушення приписів ст. 139 Господарського процесуального кодексу України чітко не вказано насамперед предмет позову, оскільки у мотивувальній частині заяви мова йде виключно про основну заборгованість в сумі 450619,80 грн., не зазначено про вимоги щодо стягнення 3% річних в сумі 3338,04грн, інфляційних втрат в сумі 4806,61грн, пені в сумі 308,22 грн, які також заявлені до стягнення за позовною заявою, що ухвалою суду від 25.01.2021 залишена без руху; у резолютивній частині заявник обмежився застереженням «в межах ціни позову».

Як наслідок суд позбавлений можливості визначити, які вимоги заявник відносить до предмету позову, в межах якої саме суми він вважає за потрібне вжити заходи щодо забезпечення позову шляхом накладання арешту.

Суд вбачає, що заявник не навів обґрунтування необхідності забезпечення позову. Зокрема, у заяві наведено перелік правових норм та роз`яснень, якими слід керуватись суду, правовий висновок Верховного Суду, наслідки, які спричинить накладання арешту, але не зазначено обґрунтування необхідності забезпечення позову, що полягає у доказуванні саме фактичних обставин, які складаються, та наявність яких на час розгляду заяви та у майбутньому може ускладнити або спричинити неможливість виконання судового рішення у справі. Заявник фактично обмежується констатацією факту необхідності застосування заходів забезпечення, не наводячи фактів на підтвердження такої необхідності взагалі.

Посилання у заяві на наявність інформації розміщеної на вебсайті Орентадабот в мережі інтернет, що за Державним підприємством «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» мається податкова заборгованість у розмірі ,52грн та заборгованість по заробітній платі, а також що останнє є стороною у низки судових справах щодо стягнення коштів у якості відповідача, не є тотожним наведенню відповідного обґрунтування, так як по суті є наведенням доказів на підтвердження обґрунтування, що у заяві відсутнє.

З заяви вбачається, що заявник обрав такі заході забезпечення: накладання арешту на нерухоме майно, накладання арешту на рухоме майно, накладання майнові права по борговим зобов`язанням та накладання арешту на грошові кошти, що знаходяться на рахунках відповідача відкритих в будь-яких фінансових установах.

При цьому, у заяві відсутнє обґрунтуванням необхідності застосування конкретних обраних заходів забезпечення у вигляді накладення арешту. Знову ж таки заявник тільки констатує необхідність застосування саме накладання арештів у визначеному ним обсязі, не зазначаючи підстави свого вибору.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у вищевказаній заяві Товариство з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Запоріжжя» чітко не зазначає предмету позову та будь-яким чином не наводить обґрунтування необхідності забезпечення самого позову як такого та заходів його забезпечення, обраних заявником, що об`єктивно позбавляє суд можливості оцінити наявність підстав для задоволення вимог заявника щодо забезпечення позову.

Також, відповідно до п.6 ч.1 ст.139 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову повинна містити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Таким чином, законодавством, з метою рівності реалізації та захисту прав сторін покладено обов`язок на особу, яка бажає забезпечити позов, запропонувати власний спосіб зустрічного забезпечення.

Пропозиції щодо зустрічного забезпечення обов`язково повинні міститися у заяві про забезпечення позову на підставі наведеної вище імперативної норми права.

При цьому метою застосування заходів зустрічного забезпечення є забезпечення відшкодування можливих збитків відповідача або іншої особи, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, а питання щодо застосування чи незастосування таких пропозицій щодо зустрічного забезпечення вирішується судом в порядку, передбаченому ст.141 ГПК України, оскільки лише суд, а не Позивач, визначає вірогідність завдання Відповідачу збитків у зв`язку з забезпеченням позову.

У заяві про забезпечення позову заявником не наведено жодних пропозицій щодо зустрічного забезпечення.

Крім того, згідно до ч.5 ст.139 Господарського процесуального кодексу України, до заяви про забезпечення позову додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

За приписами ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду, зокрема, заяви про забезпечення позову, юридичною особою або фізичною особою - підприємцем сплачується судовий збір в розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» на 1 січня 2021 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць становить 2270,00 грн.

Таким чином, при зверненні з заявою про забезпечення позову Товариство з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Запоріжжя» повинно було сплатити 1135,00 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 Закону «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі, в тому числі з використанням платіжних систем через мережу Інтернет у режимі реального часу (згідно з ч. 1 ст. 6 Закону «Про судовий збір»).

Постановою Правління Національного банку України №22 від 21.01.2004 затверджена Інструкція про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті (далі - Інструкція), якою встановлені загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків. Нормами Інструкції встановлені вимоги щодо заповнення розрахункових документів.

Згідно з п. 3.1 Інструкції платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 2 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 8 до цієї Інструкції, та подається до банку, що обслуговує його, у кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків.

З додатків 2, 8 до Інструкції вбачається, що одним із реквізитів платіжного доручення є «Призначення платежу», який заповнюється з урахуванням вимог, установлених главою 3 Інструкції.

Пунктом 3.8 Інструкції визначено, що реквізит «Призначення платежу» платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення «Призначення платежу».

Платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №905/1057/18 від 16.01.2019, у справі №910/4557/18 від 13.02.2020.

Перевіривши матеріали заяви б/н від 02.02.2021 судом встановлено, що заявником на підтвердження сплати судового збору за подачу заяви про забезпечення позову надано платіжне доручення №454 від 25.01.2021 року на суму 1135,00 грн. (призначення платежу: судовий збір за позовом ТОВ «Нафтогаз Запоріжжя», Господарський суд Донецької області).

Зі змісту реквізиту «Призначення платежу» вказаного платіжного доручення вбачається, що ТОВ «Нафтогаз Запоріжжя» грошові кошти в розмірі 1135,00 грн. сплачені за подачу до Господарського суду Донецької області позовної заяви, а не заяви про забезпечення позову, а отже останнє не може бути прийнято судом як належний доказ сплати судового збору за подану заяву про забезпечення позову.

В свою чергу, вказане свідчить про ненадання заявником належних доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку за подачу заяви про забезпечення позову.

Згідно до ч.7 ст.140 Господарського процесуального кодексу України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи недотримання заявником вимог щодо змісту і форми заяви про забезпечення позову в частині зазначення ціни позову, обґрунтування необхідності забезпечення самого позову та заходу його забезпечення, відсутності пропозиції щодо зустрічного забезпечення та доказів оплати судового збору, на виконання приписів ч.7 ст.140 Господарського процесуального кодексу України, суд повертає заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Запоріжжя» б/н від 02.02.2021 про забезпечення позову заявнику.

Окремо суд повідомляє, що розпорядженням голови Господарського суду Донецької області №3-р від 21.01.2021 у зв`язку з недостатніми бюджетними призначеннями на 2021 рік та відсутністю знаків поштової оплати, з метою раціонального і цільового використання наявних в Господарському суді Донецької області зупинено з 22.01.2021 прийняття працівниками Відділу документального забезпечення та контролю (канцелярія) документів для відправлення за межі суду; рекомендовано суддям та працівникам апарату використовувати альтернативні способи повідомлення сторін та учасників процесу (електронна пошта, телефонограма, факсограма, підсистема «Електронний суд», розміщення відповідних повідомлень на офіційній сторінці суду на веб-потралі «Судова влада України», тощо).

На підставі викладеного, суд здійснює направлення вказаної ухвали на адресу електронної пошти представника заявника - адвоката Скрими Валерії Анатолівни, за адресою, вказаною нею в заяві про забезпечення позову: « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Відправлення копії цієї ухвали разом з заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Запоріжжя» б/н від 02.02.2021 про забезпечення позову з додатками поштовим відправленням на адресу заявника буде здійснено судом після відновлення відправки поштової кореспонденції за межі суду.

Одночасно суд звертає увагу заявника, що він не позбавлений можливості отримати заяву б/н від 02.02.2021 про забезпечення позову з додатками особисто або через представника в Господарському суді Донецької області.

Керуючись статтями 2, 110, 111, 136, 139, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Запоріжжя» б/н від 02.02.2021 про забезпечення позову з додатками - повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги у строк, встановлений ст. 256 Господарського процесуального кодексу України в порядку передбаченому п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці Господарського суду Донецької області на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою://dn.arbitr.gov.ua.

Додатки: заява б/н від 02.02.2021 з додатками на 14 арк. та конверт.

Суддя А.М. Устимова