ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2021 р. Справа №909/369/20

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Кордюк Г.Т.

суддів Кравчук Н.М.

Плотніцького Б.Д.

Секретар судового засідання Матіїшин Х.В.

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця Костюк Любомира Михайловича, вих. №35 від 30.11.2020 (вх. №01-05/3526/20 від 01.12.2020),

на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 03.11.2020 (суддя Кобецька С.М.)

про закриття провадження

у справі № 909/369/20

за позовом: Фізичної особи підприємця Костюк Любомира Михайловича, с. Ісаків, Тлумацький район, Івано-Франківська область

до відповідача: Управління об`єктами спільної власності територіальних громад області, м. Івано-Франківськ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Закупки.Пром.Юа», м. Київ

про визнання незаконним, скасування наказів, зобов`язання вчинити дії та укласти договори

за участю представників:

від позивача: не з`явились;

від відповідача: не з`явились;

від третьої особи: не з`явились;

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 03.11.2020 закрито провадження у справі № 909/369/20 за позовом Фізичної особи підприємця Костюк Любомира Михайловича до Управління об`єктами спільної власності територіальних громад області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Закупки.Пром.Юа» про визнання незаконними, скасування наказів, зобов`язання вчинити дії та укласти договори; роз`яснено позивачу, що розгляд цього спору віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Ухвала суду обґрунтована тим, що в матеріалах справи відсутні докази наявності договірних відносин між переможцем аукціону та організатором аукціону/органом приватизації, відтак, спір у даній справі за характером правовідносин підлягає вирішенню за правилами адміністративного судочинства, що є наслідком закриття провадження у справі на підставі приписів пункту 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України. При цьому, суд першої інстанції послався на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постановах від 14.05.2019 у справі №918/843/17 та від 29.01.2019 у справі №819/827/17 ( К/9901/42669/18).

Не погодившись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, позивач звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 03.11.2020 у справі № 909/369/20 скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулась особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин справи. У даній справі предметом спору є незгода позивача з наказами відповідача №05/01-08 та №06/01-08 від 27.02.2020, зобов`язання відповідача затвердити протоколи про результати електронних аукціонів №UA-РS-2020-01-15-000022-1 та №UA-РS-2020-01-15-000021-1 від 17.02.020, відновлення статусу електронних аукціонів на такі, що відбулися та зобов`язання укласти договори купівлі-продажу об`єктів малої приватизації. Отже даний спір має приватноправовий характер, який пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на придбання майна на електронних торгах згідно Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна».

Оскільки за змістом ст. 30 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» та п.п.3.1.,3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 №10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» спори, пов`язані з приватизацією державного та комунального майна (крім спорів про приватизацію державного житлового фонду), в тому числі спори про визнання недійсними відповідних актів органів місцевого самоврядування та органів приватизації підвідомчі господарським судам, що узгоджується з п.2 ч.1 ст. 20 ГПК України, апелянт вважає, що суд першої інстанції необгрунтовано послався на п.10 ч.1 ст. 20 ГПК України.

Окрім того, апелянт зазначає, що прийнята місцевим господарським судом оскаржувана ухвала поставила під загрозу сутність гарантованого Конвенцією права позивача на доступ до суду та на ефективний засіб юридичного захисту, оскільки з дати відкриття провадження у даній справі та прийняття оскаржуваної ухвали пройшло більше 5 місяців, що є пропуском стоку на звернення з відповідним позовом в порядку адміністративного судочинства.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечив доводи апелянта, покликаючись на те, що місцевим господарським судом вірно встановлено, що між сторонами не було укладено договір купівлі-продажу об`єктів приватизації, відтак, спір підлягає вирішенню за правилами адміністративного судочинства, що є наслідком закриття провадження у справі.

Третя особа письмових пояснень на апеляційну скаргу не подала.

Відповідно до ч.3 ст. 263 ГПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Автоматизованою системою документообігу суду справу № 909/369/20 розподілено до розгляду головуючому судді Кордюк Г.Т. Введено до складу судової колегії суддів Кравчук Н.М. та Плотніцького Б.Д.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 07.12.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи підприємця Костюк Любомира Михайловича, вих. №35 від 30.11.2020 (вх. №01-05/3526/20 від 01.12.2020) на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 03.11.2020 у справі № 909/369/20, розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні на 23.12.2020.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 23.12.2020 розгляд апеляційної скарги відкладено на 21.01.2021.

Сторони та третя особа участі уповноважених представників в судовому засіданні повторно не забезпечили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги.

11.01.2021 на адресу суду відповідачем подано клопотання про розгляд справи за відсутності представника останнього за наявними в матеріалах справи документами.

15.01.2021 до суду від апелянт поступила заява про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч.1 ст. 42 ГПК України учасники справи мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях.

Відповідно до ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Аналогічне положення викладене і у ч.12 ст. 270 ГПК України.

Зважаючи на наведене та те, що явка учасників справи у судове засідання судом не визнавалася обов`язковою та від сторін подано відповідні клопотання, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін та третьої особи.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи судом першої інстанції, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права зазначає наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, Фізична особа підприємець Костюк Любомир Михайлович звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Управління об`єктами спільної власності територіальних громад області про: визнання незаконними та скасування наказу Управління об`єктами спільної власності територіальних громад області №05/01-08 від 27.02.2020 «Про прийняття рішення про відмову в затвердженні протоколу про результати електронного аукціону №UA-РS-2020-01-15-000022-1 з продажу об`єкта малої приватизації - нежитлового приміщення першого поверху площею 5,29 кв.м. на вул. Тринітарській, 13 у м. Івано-Франківську», наказу №06/01-08 від 27.02.2020 «Про прийняття рішення про відмову в затвердженні протоколу про результати електронного аукціону №UA-РS-2020-01-15-000021-1 з продажу об`єкта малої приватизації - нежитлового приміщення першого поверху площею 4,66 кв.м. на вул. Тринітарській, 13 у м. Івано-Франківську»; зобов`язання Управління об`єктами спільної власності територіальних громад області затвердити Протоколи про результати електронних аукціонів №UA-РS-2020-01-15-000022-1, №UA-РS-2020-01-15-000021-1 та відновити статус електронних торгів на такі, що відбулись; зобов`язання Управління об`єктами спільної власності територіальних громад області укласти з Фізичною особою-підприємцем Костюком Любомиром Михайловичем договір купівлі-продажу об`єкта приватизації - нежитлового приміщення першого поверху площею 5,29 кв.м. на вул. Тринітарській, 13 у м. Івано-Франківську за ціною продажу 1 080 037,45грн з урахуванням ПДВ та за вирахуванням гарантійного внеску 5 940,86грн, договір купівлі-продажу об`єкта приватизації - нежитлового приміщення першого поверху площею 4,66 кв.м. на вул. Тринітарській, 13 у м. Івано-Франківську за ціною продажу 840 258,66грн з урахуванням ПДВ та за вирахуванням гарантійного внеску 5 233,65грн.

В обгрунтування заявлених позовних вимог позивач покликався на статті 1, 5, 14, 15, 26, 30 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», статті 6, 11, 509, 627 Цивільного кодексу України, статті 55, 173, 174, 179 Господарського кодексу України та зазначав, що він взяв участь в електронних аукціонах з продажу нежитлових приміщень об`єктів малої приватизації, подав передбачені Законом України «Про приватизацію державного і комунального майна» документи, був визначений переможцем аукціонів, однак відповідач незаконно видав накази, якими безпідставно відмовив у затвердженні протоколів про результати електронних аукціонів з продажу об`єктів малої приватизації з підстав неподання позивачем копії паспорта громадянина України.

Закриваючи провадження у даній справі місцевий господарський суд дійшов висновку, що спір у даній справі підлягає вирішенню за правилами адміністративного судочинства, оскільки в матеріалах справи відсутні докази наявності договірних відносин між переможцем аукціону та організатором аукціону/органом приватизації, пославшись при цьому на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постановах від 14.05.2019 у справі №918/843/17 та від 29.01.2019 у справі №819/827/17 ( К/9901/42669/18).

Однак суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне:

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Статтею 125 Конституції України встановлено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Відтак, поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

За правилами пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до частин другої та третьої статті 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема - справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду.

За положеннями частини першої статті 3 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» законодавство України про приватизацію складалося з цього Закону, інших законодавчих актів. Галузеві особливості приватизації об`єктів державної власності мали встановлюватися виключно законами.

Відповідно до частини п`ятої наведеної норми приватизація (відчуження) майна, що перебуває у комунальній власності, здійснюється органами місцевого самоврядування відповідно до вимог цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 30 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» спори щодо приватизації державного або комунального майна, крім спорів, які виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції адміністративних судів, вирішуються господарським судом у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, крім випадків, коли сторони погодили передачу таких спорів на вирішення міжнародному комерційному арбітражу відповідно до частини дванадцятоїстатті 26 цього Закону.

Отже, за загальним правилом спори щодо приватизації комунального майна відносяться до юрисдикції господарських судів. Винятки з цього правила можливі, якщо спори щодо приватизації виникають із публічно-правових відносин і тоді, коли ці спори, як чітко через сполучник «та» прописано в законі, віднесені до компетенції адміністративних судів. Відповідно до статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на спори, пов`язані з приватизацією.

При визначенні юрисдикції цієї справи слід також виходити з характеру спірних правовідносин, на захист яких прав, свобод та інтересів спрямоване звернення позивача.

Як вбачається з позовної заяви, ФОП Костюк Л.М. звернувся до суду з позовом до Управління об`єктами спільної власності територіальних громад області про визнання незаконними та скасування наказів відповідача про прийняття рішення про відмову в затвердженні протоколів про результати електронних аукціонів з продажу об`єктів малої приватизації, зобов`язання відповідача затвердити протоколи про результати електронних аукціонів та відновити статус електронних торгів на такі, що відбулись, а також зобов`язання відповідача укласти з позивачем договори купівлі-продажу об`єктів приватизації, зазначаючи, що він взяв участь в електронних аукціонах з продажу нежитлових приміщень об`єктів малої приватизації, подав передбачені Законом України «Про приватизацію державного і комунального майна» документи, був визначений переможцем аукціонів, однак відповідач незаконно видав накази, якими безпідставно відмовив у затвердженні протоколів про результати електронних аукціонів з продажу об`єктів малої приватизації з підстав неподання позивачем копії паспорта громадянина України.

Таким чином, вказаний позов стосується приватизації об`єктів комунального майна та спрямований на набуття таких позивачем у власність.

Викладене дає підстави для висновку, що оскільки вимоги позивача стосуються приватизації комунального майна, то цей спір не є публічно-правовим, а відповідно до приписів пункту 2 частини першої статті 20 ГПК України має вирішуватися судами за правилами господарського судочинства.

З огляду на характер спірних відносин справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, а пред`явлення позову, у тому числі, до суб`єкта владних повноважень, не змінює правової природи юридичного спору та в цьому випадку не є підставою для вирішення його в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 813/2616/18, від 12.05.2020 у справі №925/308/18.

Покликання суду першої інстанції на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постановах від 14.05.2019 у справі №918/843/17 та від 29.01.2019 у справі №819/827/17 ( К/9901/42669/18), є безпідставним оскільки предмет позову, обставини справи, в яких були ухвалені ці рішення, та правове регулювання відрізняються від предмета позову, обставин і правового регулювання у даній справі. Так, як вже зазначалось вище, спір у даній справі стосується приватизації об`єктів комунального майна відповідно до Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», в той час як спори у справах, на які послався суд першої інстанції, стосуються процедури проведення тендеру відповідно до Закону України «Про публічні закупівлі».

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що оскаржувана ухвала місцевого господарського суду є такою, що не відповідає нормам процесуального законодавства, в зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала місцевого господарського суду - скасуванню з направленням справи на розгляд Господарського суду Івано-Франківської області, відповідно до ч.3 ст. 271 ГПК України.

У зв`язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського суду з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл судового збору за перегляд ухвали суду в апеляційному порядку не здійснюється та повинен бути здійснений судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 271, 275, 277, 280, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, -

Західний апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця Костюк Любомира Михайловича задоволити.

2. Ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 03.11.2020 у справі № 909/369/20 скасувати.

3. Справу № 909/369/20 передати на розгляд Господарському суду Івано-Франківської області.

4. Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.

5. Порядок та строк оскарження встановлені ст. ст.288, 289 ГПК України.

Головуючий суддя Кордюк Г.Т.

Суддя Кравчук Н.М.

Суддя Плотніцький Б.Д.

Повний текст постанови виготовлено 01.02.2021