УХВАЛА

м. Київ

19.01.2021Справа № 910/20129/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н.І. при секретарі судового засідання Гарашко Т.В., розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецбуд-Моноліт" про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду міста Києва у справі 910/20129/20 від 23.12.2020

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ринок сільськогосподарської продукції "Столичний"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "АРЕНПІ ГРУП"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецбуд-Моноліт"

3) Товариства з обмеженою відповідальністю "РИНОК СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОЇ ПРОДУКЦІЇ "ШУВАР"

про визнання договорів недійсними,

Представники учасників справи: згідно протоколу судового засідання

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Ринок сільськогосподарської продукції "Столичний" (далі - позивач, заявник) до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "АРЕНПІ ГРУП"; 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецбуд-Моноліт"; 3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Ринок сільськогосподарської продукції "Шувар" (далі - відповідачі) про визнання договорів недійсними, у якій позивач просить визнати недійсними з моменту укладення наступні договори: №18/11-15п цільової позики від 18.11.2015 згідно договору про відкриття невідновлювальної кредитної лінії №2-13 від 28.02.2013; іпотечний договір №20/11-15-з від 23.11.2015; договір про внесення змін і доповнень до Іпотечного договору №20/11-15з від 23.11.2015; іпотечний договір №1 від 01.06.2019; іпотечний договір №2 від 01.06.2019; іпотечний договір №3 від 01.06.2019, просить суд зобов`язати приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Герасимів Ю.В. вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про іпотеку за наступними номерами: №12178968, вчинену 23.11.2015 о 16.58.21 год., індексний номер 26392805 від 23.11.2015 о 17.03.32 год.; №31818044, вчинену 01.06.2019 о 15.08.34 год.; №31818018, вчинену 01.06.2019 о 15.22.29 год.; №31817940, вчинену 01.06.2019 о 15.50.57 год., №31817970, вчинену 01.06.2019 о 15.44.32 год., а також вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про заборону відчуження за наступними номерами обтяження: №26391473 від 23.11.2015; №31818026 від 01.06.2019; №31818005 від 01.06.2019; №31817954 від 01.06.2019; №31817989 від 01.06.2019.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачами були укладені договори, які не відповідають інтересам позивача, укладені з порушенням чинного законодавства та є такими, що призвели до негативних наслідків для Товариства з обмеженою відповідальністю "Ринок сільськогосподарської продукції "Столичний".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Одночасно з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києві від 23.12.2020 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Ринок сільськогосподарської продукції "Столичний" про забезпечення позову, вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони до набрання законної сили рішенням у справі вчиняти дії, спрямовані на звернення стягнення на предмет іпотеки, визначені у іпотечних договорах № 1 від 01.06.2019, № 2 від 01.06.2019, №3 01.06.2019 та шляхом заборони державним реєстраторам будь-яких органів, а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження, проводити (здійснювати) реєстраційні дії щодо зміни власника відносно майна, що є предметом іпотеки за вказаними договорами.

Боржниками за даною ухвалою визнано Товариство з обмеженою відповідальністю «АРЕНПІ ГРУП», Товариство з обмеженою відповідальністю "СПЕЦБУД-МОНОЛІТ" та Товариство з обмеженою відповідальністю "РИНОК СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОЇ ПРОДУКЦІЇ "ШУВАР".

30.12.2020 через відділ діловодства суду надійшло клопотання від Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦБУД-МОНОЛІТ" про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду м. Києва у справі 910/20129/20 від 23.12.2020.

Клопотання про скасування заходів забезпечення позову обґрунтоване тим, що заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду міста Києві від 23.12.2020 у справі 910/20129/20, не сприяють ефективному захисту та поновленню порушених прав позивача, натомість порушують права відповідача-2, оскільки, відповідачі з 31.12.2019 мають право вимагати дострокового повернення частини позики згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, проте жоден з них не звертався до позивача з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки, при цьому позивач не зазначив, яким саме чином невжиття заходів забезпечення позову призведе до імовірності утруднення виконання рішення господарського суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.01.2021 призначено до розгляду клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецбуд-Моноліт" про скасування забезпечення позову на 13.01.2021.

13.01.2021 на електронну пошту суду представником Товариства з обмеженою відповідальністю "АРЕНПІ ГРУП" надіслано письмові пояснення, у яких відповідач-1 просить суд задовльнити клопотання відповідача-2 про скасування заходів забезпеченя позову з огляду на те, що станом на дату подання пояснень у позивача наявна заборгованість перед відповідачами по договору №18/11-15 від 18.11.2015, у зв`язку з чим заборона іпотекодержателів вчиняти дії, спрямовані на звернення стягнення на предмет іпотеки, порушують права відповідачів. При цьому, як вказує відповідач-1, звернення стягнення іпотекодержателем може відбутись виключно на підставі рішення суду або укладення договору про затвердження умов іпотекодержателя.

13.01.2021 до відділу діловодства суду представником позивача подані заперечення проти клопотання про скасування заходів забезпеення позову, у яких позивач (стягувач) просить суд відмовити у задоволенні вказаного клопотання від Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦБУД-МОНОЛІТ", з огляду на те що, звернення іпотекодержателем стягнення на предмет іпотеки за спірним договором призведе до порушення прав позивача та незворотних протиправних наслідків, при цьому заборона звернення стягнення на предмет іпотеки та реєстраційних дій зміни власника цих об`єктів є належним способом запобігання порушення законних прав позивача, як власника нерухомого майна, водночас скасування цих заходів можливо лише у зв`язку з тим, що такі заходи вичерпали свою дію, чи потреба у їх збереженні відпала.

У судовому засіданні 13.01.2021 представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецбуд-Моноліт" надав усні пояснення з приводу заявленого клопотання про скасування заходів забезпечення позову просив задовольнити, представник відповідача-3 вказане клопотання підтримав, в свою чергу, представник позивача (стягувача) проти задоволення клопотання заперечив.

У судовому засіданні 13.01.2021 судом оголошено перерву до 19.01.2021.

19.01.2021 представником позивача (стягувача) подано доповнення до заперечення проти клопотання про скасування заходів забезпечення позову, у яких останній просить суд відмовити у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецбуд-Моноліт" про скасування заходів забезпечення позов з тих підстав, що ухвала Господарського суду міста Києві від 23.12.2020 постановлена з додержанням вимог норм матеріального та процесуального права, та застосовані заходи забезпечення позову спрямовані на забезпечення ефективності судового захисту позивача, при цьому скасування таких заходів можливе лише, якщо вони вичерпали свою дію, чи потреба у їх збереженні відпала, чого в даному випадку не відбулось.

У вказаних доповненнях до заперечень позивачем, також, заявлено клопотання про винесення окремої ухвали у справі №910/20129/20 про порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Спецбуд-Моноліт" норм Конституції України, Господарського процесуального кодексу України, що мало прояв у невиконанні ухвали Господарського суду міста Києва від 23.12.2020 у справі №910/20129/20.

У судовому засіданні 19.01.2021 представник позивача (стягувача) надав усні пояснення з приводу поданих заперечень.

Частиною першою статті 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Статтею 13 Конвенції встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2009 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішеннях Європейського суду з прав людини ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При цьому, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення у правах (п. 9 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003).

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Тобто забезпечення позову має тимчасовий характер, спрямований саме на гарантування виконання майбутнього рішення господарського суду.

З наведеного у сукупності полягає, що метою вжиття заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду міста Києві від 23.12.2020 було саме забезпечення ефективного судового захисту та упередження можливості додаткового порушення прав та законних інтересів позивача у випадку задоволення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову судом надана оцінка обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Частиною 1 статті 145 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Водночас суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.08.2019 у справі №15/155-б).

Однак обставини, якими Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецбуд-Моноліт" обґрунтовує клопотання про скасування заходів забезпечення позову, не вказують на нівелювання підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

При цьому суд зауважує, що викладені в клопотанні доводи щодо дотримання належної процедури проведення загальних зборів учасників товариства позивача, оформлене протоколом №17/11/15 від 17.11.2015, на яких було надано директору позивача повноваження, зокрема, на укладення та підписання договору позики №18/11-15п та повноваження його заступнику директора позивача на підписання додаткової угоди до вказаного договору та інших договорів, мають бути предметом дослідження під час розгляду справи по суті позовних вимог. За змістом норм Господарського процесуального кодексу України, під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

Доводи заявника про необхідність скасування заходів забезпечення позову фактично зводяться до його незгоди з постановленою ухвалою, оскільки вжиті заходи, на його думку, не відповідають критеріям розумності, обґрунтованості, адекватності і співмірності, втім це не може бути підставою для застосування вимог статті 145 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Обставини, якими Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецбуд-Моноліт" обґрунтовує клопотання про скасування заходів забезпечення позову, не вказують на те, що потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджатиме належному виконанню судового рішення.

Нормами чинного законодавства визначено засади та окремі механізми реалізації прав всіх учасників судового процесу, в тому числі, забезпечення права на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень, що може бути реалізовано у передбаченому чинним господарським процесуальним законодавством порядку у разі непогодження з процесуальними рішеннями судді.

А відтак, клопотання про скасування вжитих заходів забезпечення позову не є переглядом або переоцінкою судом доказів та доводів, що досліджувалися при розгляді заяви про забезпечення позову, що може здійснюватися лише в порядку апеляційного або касаційного оскарження ухвали про забезпечення позову.

За таких обставин, виходячи з вищевикладеного у сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецбуд-Моноліт" про скасування заходів забезпечення позову у справі 910/20129/20.

Розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Ринок сільськогосподарської продукції "Столичний" про винесення окремої ухвали у справі №910/20129/20 про порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Спецбуд-Моноліт" норм Конституції України, Господарського процесуального кодексу України, що мало прояв у невиконанні ухвали Господарського суду міста Києва від 23.12.2020 у справі №910/20129/20, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 246 суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу. Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором.

В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.

Наведена процесуальна норма надає суду право постановити окрему ухвалу у разі виявлення під час розгляду справи порушення законодавства. При цьому, суд зазначає, що поставлення окремої ухвали не його обов`язком, відповідно суд користується таким правом на власний розсуд, а подання клопотань про постановлення окремих ухвал з боку учасників справи процесуальним законодавством не передбачене, за вказаних обставин суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Ринок сільськогосподарської продукції "Столичний" про винесення окремої ухвали у справі №910/20129/20 про порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Спецбуд-Моноліт" норм Конституції України, Господарського процесуального кодексу України, що мало прояв у невиконанні ухвали Господарського суду міста Києва від 23.12.2020 у справі №910/20129/20.

На підставі викладеного та керуючись статтями 145, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецбуд-Моноліт" про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду міста Києва у справі №910/20129/20 від 23.12.2020.

2. Відмовити в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Ринок сільськогосподарської продукції "Столичний" про винесення окремої ухвали у справі №910/20129/20 про порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Спецбуд-Моноліт" норм Конституції України, Господарського процесуального кодексу України, що мало прояв у невиконанні ухвали Господарського суду міста Києва від 23.12.2020 у справі №910/20129/20.

3. Ухвала набирає законної сили 19.01.2021 та може бути оскаржена у встановленому законом порядку.

Повний текст ухвали складено та підписано 27.01.2021.

Суддя Н.І. Ягічева