ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

п р о з а б е з п е ч е н н я п о з о в у

01 лютого 2021 року Справа № 926/3290/20

Суддя Байталюк Володимир Дмитрович, розглянувши матеріали за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська монолітно-будівельна компанія»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроінтербуд»

про стягнення грошових коштів в сумі 1149143,44 грн

Представники сторін не викликались.

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська монолітно-будівельна компанія» (02002, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, 21, ідентифікаційний код 35646495) звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроінтербуд» (58023, м. Чернівці, вул. Руська, 259, кв. 55, ідентифікаційний код 39212408) в якому просить суд стягнути з відповідача 921772,01 грн основного боргу, 30614,19 грн трьох відсотків річних, 168678,76 грн пені та 28078,48 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги мотивуються тим, що відповідач договірні зобов`язання повністю не виконав, оскільки на момент підписання цієї позовної заяви не оплатив в повній мірі виконані та отримані від позивача роботи за укладеним сторонами договором на виконання будівельних робіт № 13 від 21.08.2019. У зв`язку з цим позивач у відповідності до пункту 6.6 договору та статті 625 Цивільного кодексу України просить суд також стягнути з відповідача пеню, три відсотки річних та інфляційні втрати.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.12.2020 позовну заяву передано судді Байталюку В. Д.

Ухвалою суду від 28.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, а підготовче засідання призначено на 27.01.2021.

Ухвалою суду від 27.01.2021 відкладено підготовче засідання на 10.02.2021.

28.01.2021 на адресу Господарського суду Чернівецької області від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову в змісті якої позивач просить суд накласти арешт на грошові кошти належні Товариству з обмеженою відповідальністю «Євроінтербуд» (58023, м. Чернівці, вул. Руська, 259, ідентифікаційний код 39212408) у сумі 921772,01 грн, які знаходяться на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроінтербуд» у банківських установах.

При обґрунтуванні заяви про забезпечення позову позивач зазначає, що слід застосувати захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти у безспірній частині, а саме 921772,01 грн, що належать відповідачу і знаходяться на рахунках відповідача у банківських установах. Позивач вважає, що не накладення вказаного вище арешту на грошові кошти відповідача може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду з огляду на таке.

Позивач, неодноразово звертався в усному порядку, а також, направляв відповідачу претензію з вимогами погашення боргу. Однак, станом на день підписання цієї заяви, відповідач на претензію не відповів, а заборгованість не оплатив. Останній акт приймання виконаних робіт між позивачем та відповідачем було підписано ще в березні 2020 року. Таким чином, відповідач вже більше 9-ти місяців ухиляється від оплати виконаних позивачем робіт, що вказує на наявність фінансових проблем у відповідача.

Позивач зробив висновок про фінансові проблеми відповідача та про те, що в разі невжиття заходів забезпечення позову, можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду з наступних обставин.

Як вбачається із інформації, що міститься на офіційному веб-сайті «Судова влада України» (за посиланням: https://court.gov.ua/fair/) за останні два роки третіми особами подано значну кількість позовних заяв до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроінтербуд» про стягнення заборгованості (копія роздруківки додається). З судових рішень, наявних в автоматизованій системі «Єдиний державний реєстр судових рішень» (за посиланням: https://reyestr.court.gov.ua/) вбачається, що відповідач погашав заборгованість під час розгляду справ у судах (копії усіх судових рішень № 926/297/20, № 926/2733/19, № 926/480/19, № 926/870/20, 926/297/20, 926/2733/19, № 926/480/19, № 926/870/20 додаються суду).

Таким чином, протягом недавнього часу відповідачем сплачено на користь третіх осіб 1202880,63 грн. При цьому, здійснення таких виплат з рахунку відповідача відбулось не внаслідок нормальної господарської діяльності (не добровільно), а внаслідок відповідних судових процесів.

Тобто, зі змісту вказаних судових рішень вбачається, що відповідач ухилявся від виконання своїх зобов`язань, відтак, імовірно, не розраховував здійснювати зазначені виплати. Тому, є достатньо підстав вважати, що виплата таких значних сум внаслідок відповідних судових процесів порушила нормальний фінансовий стан відповідача.

Окрім цього, протягом 2019-2020 років стосовно відповідача затверджено мирові угоди які він визнав в повному обсязі по справах №№ 926/315/19, 926/129/19, 926/1313/20, 926/1312/20 на загальну суму 4442372,65 грн.

За вказаний період, серед низки судових рішень за участі відповідача як боржника по справі, за якими останнім вже було погашено заборгованість, наявні ще вищевказані рішення суду, за змістом яких заборгованість відповідача перед третіми особами складає 3258937,11 грн. Водночас, жодне із зазначених рішень суду не оскаржувалось відповідачем, а в «Автоматизованій системі виконавчого провадження» на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України (за посиланням: https://asvpweb.minjust.gov.Ua/#/search-debtors) не міститься інформації щодо завершення виконавчих проваджень перед відповідними третіми особами.

Не менш важливим є те, що в Господарському суді Чернівецької області в провадженні знаходиться справа № 926/2670/20 на загальну суму 896982,08 грн та видано судові накази по справах №№ 926/1311/20, 926/3948/20 на загальну суму 221086,50 грн.

Так, лише протягом останніх 6-ти місяців до відповідача заявлено позовних вимог про стягнення заборгованості на загальну суму 2392935,46 грн, з яких 1495953,38 грн вже визнано відповідачем, судом ухвалено стягнути з відповідача, однак, знову ж таки, відсутні будь-які дані, що б підтверджували погашення відповідачем зазначеної кредиторської заборгованості.

Також, позивач зазначає, що на офіційному веб-сайті «Судова влада України» (за посиланням: https://court.gov.ua/fair/), в автоматизованій системі «Єдиний державний реєстр судових рішень» (за посиланням: https://reyestr.court.gov.ua/) та в «Автоматизованій системі виконавчого провадження» на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України (за посиланням: https://asvpweb.minjust.gov.Ua/#/search-debtors) відсутні будь-які відомості про наявність у відповідача дебіторської заборгованості.

Враховуючи вищевикладене, зокрема, наявність значної кількості судових справ про стягнення заборгованості, боржником у яких виступає ТОВ «Євроінтербуд», є достатньо підстав вважати, що у відповідача наявні вагомі фінансові проблеми та великий обсяг кредиторської заборгованості.

Відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, нерухоме майно за рахунок якого можливо здійснити стягнення в майбутньому та виконати рішення суду у відповідача відсутнє, що підтверджується інформаційною довідкою № 241091257 від 20.01.2021 року (копія додається).

Таким чином, грошові кошти, які знаходяться або надійдуть на рахунки відповідача у банківських установах є єдиним джерелом за рахунок якого можливо виконати рішення суду у даній справі в майбутньому. Однак, за умови відсутності арешту, грошові кошти відповідача можуть зменшитись або зникнути на момент виконання рішення суду в силу інших грошових зобов`язань або недобросовісності відповідача.

За приписами частин першої та другої статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має звернутися до суду.

З аналізу вказаної норми вбачається, що заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду. Однак, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Тобто положення вказаної статті пов`язують вжиття заходу забезпечення з ефективним захистом або поновленням порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, реальним виконанням судового рішення, а також із наявністю обставин, що достеменно свідчать про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Згідно з положеннями пункту 1 частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Предметом спору у цій справі є вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська монолітно-будівельна компанія» про стягнення грошових коштів, зокрема основного боргу в сумі 921772,01 грн, що виник внаслідок відсутності здійснення оплати зі сторони Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроінтербуд» за виконані позивачем роботи у березні 2020 року на виконання умов договору, укладеного між сторонами спору.

Виконання в майбутньому судового рішення у цій справі, безпосередньо залежить від тієї обставини, чи матиме відповідач необхідну суму грошових коштів, а отже застосування заходу забезпечення позову, шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Євроінтербуд» безпосередньо пов`язано із предметом позову.

Адекватність такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на грошові кошти відповідача у межах суми основного боргу полягає у тому, що такі дії забезпечать реальне виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Накладення арешту на кошти у межах суми основного боргу забезпечить збалансованість інтересів сторін, оскільки надасть можливість виконати рішення у разі задоволення позову та не призведе до втручання у господарську діяльність відповідача, а лише запровадить тимчасові обмеження щодо користування цими коштами відповідачем задля запобігання перешкод у виконанні рішення суду в разі задоволення позову.

Аналогічний зазначеному правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.11.2020 року по справі № 922/2419/20, у якій, зокрема, Верховний Суд прийшов до висновку, що сукупність таких обставин як: невжиття відповідачем дій щодо сплати грошових коштів; відсутність у відповідача власного нерухомого майна, а особливо, при наявності великого обсягу кредитних зобов`язань свідчить про імовірність утруднення виконання рішення у разі невжиття заходів забезпечення позову.

Отже, невжиття дій зі сторони Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроінтербуд» щодо сплати заборгованості протягом більш ніж 9-ти місяців та відсутність у нього будь-якого власного нерухомого майна при наявності великого обсягу кредиторської заборгованості свідчить про імовірність утруднення виконання рішення у разі невжиття заходів забезпечення позову. Тому, суд вважає обґрунтованою необхідність застосування заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать відповідачеві, в межах суми основного боргу. Так, вказане застосування заходу забезпечення позову гарантуватиме у майбутньому виконання судового рішення в разі задоволення позову, оскільки таке виконання напряму залежить від наявності у відповідача грошових коштів у значному розмірі.

Крім цього, при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 № ETS № 005 (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Так, за приписами статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

За змістом статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визначені в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

З огляду на вищевказане, зазначені заходи забезпечення позову в своїй сукупності та взаємозв`язку здатні забезпечити реальне виконання судового рішення.

Керуючись статтями 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська монолітно-будівельна компанія» задовольнити.

2. Накласти арешт на грошові кошти належні Товариству з обмеженою відповідальністю «Євроінтербуд» (58023, м. Чернівці, вул. Руська, 259, ідентифікаційний код 39212408) у сумі 921772,01 грн, які знаходяться на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроінтербуд» у банківських установах.

Дана ухвала, відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчим документом, який набирає чинності з моменту її прийняття, тобто з 01 лютого 2021 року, може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років, тобто до 01 лютого 2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена у встановленому законом порядку.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/

Суддя В. Байталюк