ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
04 лютого 2021 року м. ЧернівціСправа № 926/2607/20
Суддя Господарського суду Чернівецької області Дутка В.В., розглянувши заяву про постановлення додаткового рішення у справі
за позовом фермерського господарства Катрина - Агро, с. Драниця Новоселицького району Чернівецької області
до акціонерного товариства Чернівціобленерго, м. Чернівці
про визнання недійсним рішення комісії оформлене протоколом №49 від 15.09.2020
від позивача не з`явилися
від відповідача Галабурда Т.В., довіреність від 01.02.2021
Фермерське господарство Катрина - Агро звернулося до Господарського суду Чернівецької області з позовом до акціонерного товариства Чернівціобленерго про визнання недійсним рішення комісії акціонерного товариства Чернівціобленерго Новоселицького РЕМ, яке оформлене протоколом комісії №49 від 15.09.2020 про порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії на підставі Акту про порушення № CV0175 від 06.02.2020.
Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 21.01.2021 позов задоволено. Визнано недійсним рішення комісії АТ Чернівціобленерго Новоселицького РЕМ, яке оформлено протоколом комісії №49 від 15.09.2020 про порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії на підставі Акту про порушення № CV 0175 від 06.02.2020.

26.01.2021 до суду звернулося фермерське господарство Катрина - Агро з заявою про постановлення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну допомогу в розмірі 12000,00 грн.

Ухвалою від 27.01.2021 розгляд вказаної заяви призначено на 04.02.2021.

04.02.2021 до суду від представника відповідача надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу.

У судове засідання 04.02.2021 представник позивача не з`явився.

Представник відповідача у судовому засіданні просив задовольнити клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки дане стягнення недоцільне та таке, що не підлягає задоволенню в обсязі заявленому відповідачем.

Розглянувши вищевказану заяву про постановлення додаткового рішення, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні, з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частин першої та третьої статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу наведеної норми законодавства вбачається, що витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною не буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: не надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для стягнення таких витрат.

З матеріалів справи вбачається, що у позовній заяві позивач зазначає, що окрім витрат на сплату судового збору, очікує понести витрати на правову допомогу у розмірі 12000,00 грн.

Так в якості доказів, що підтверджують надання правової допомоги до матеріалів справи додано: договір про надання правової допомоги від 30.09.2020; засвідчену копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЧЦ №000113 від 21.04.2017; ордер серія СЕ №1012531 від 01.10.2020; платіжне доручення №231 від 08.10.2020 на суму 12000,00 грн, призначення платежу поповнення рахунку ОСОБА_1 згідно договору про правову допомогу від 30.09.2020.

Згідно п.1.1. договору про надання правової допомоги від 30.09.2020 (далі договір), предметом даного договору є надання адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги клієнту у всіх справах, які пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів, а також надання консультаційних послуг а галузі права, що так чи інакше стосуються діяльності клієнта, складання юридичних документів за замовленням клієнта, представництво інтересів клієнта в судах, отримання документів, що належать клієнту, подання запитів, клопотань, складання позовів та вчинення будь-яких юридичних дій на виконання цього доручення. Зокрема представляти права та законні інтереси клієнта в судах загальної юрисдикції, з усіма правами сторони, в тому числі позивача, відповідача, третьої особи, які передбачені ЦПК України, ГПК України, Кодексом України про адміністративні правопорушення та з усіх питань, що так чи інакше стосуються інтересів клієнта, в тому числі з правом відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди тощо (п.1.2 договору).

Пункт 4.1. договору передбачає, що на визначення розміру гонорару адвоката впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень клієнта. Обсяг правової допомоги враховується при визначенні обгрунтованого розміру гонорару.

Всього гонорар адвоката складає: згідно додатку (п.4.2. договору).

Суд звертає увагу сторін, що такого додатку, про який йде мова у п.4.2. договору матеріали справи не містять.

Проаналізувавши норми законодавства можна зробити наступні висновки:

1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині другій статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність");

2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;

3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;

4) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність";

5) відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару;

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №922/1163/18, від 19.11.2019 у справі №5023/5587/12, від 12.08.2020 у справі №916/2598/19, від 27.08.2020 у справі №873/2/20, від 07.09.2020 у справі №910/4201/19 та від 17.09.2020 у справі №904/3583/19.

У своїй постанові Касаційний господарський суд від 26.11.2020 у справі № 922/1948/19 зазначив, що укладаючи договір про надання правової допомоги, адвокат не тільки обізнаний про порядок, умови та особливості укладення договору про надання правової допомоги, правові наслідки пов`язані з його виконанням, а також розподілом витрат на професійну правничу допомогу між сторонами за результатами розгляду справи, а й повинен забезпечувати допомогу клієнту щодо отримання відшкодування витрат понесених ним у зв`язку з судовим розглядом справ (в тому числі щодо формування тексту договору, погодження розміру витрат (вартості робіт), підтвердження їх первинними документами тощо.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16, постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі №379/1418/18 та від 23.11.2020 у справі №638/7748/18.

Положеннями частини першої статті 124 ГПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. Частиною другою статті 124 ГПК України визначено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не надав суду розрахунків витрат (детального опису робіт (наданих послуг), інших документів, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

З огляду на те, що у договорі про надання правової допомоги не визначено порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, вказане виключає об`єктивну можливість встановити домовленість між адвокатом та клієнтом.

Крім того, неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 09.10.2020 року у справі № 509/5043/17 (провадження № 61-5662св20).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п.95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п.п.34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п.80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п.88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи конкретні обставини справи, суд, детально проаналізувавши всі докази, зважаючи на зазначені положення законодавства, дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні заяви про постановлення додаткового рішення і стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 12000,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 123, 124, 126, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні заяви фермерського господарства Катрина - Агро про постановлення додаткового рішення і стягнення з АТ Чернівціобленерго витрат на професійну правничу допомогу в сумі 12000,00 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст додаткового рішення складено і підписано 05.02.2021.

Суддя В.В.Дутка