ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"04" лютого 2021 р.м. Одеса Справа № 916/260/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Погребної К.Ф., розглянувши заяву Першого заступника керівника Іллічівської місцевої прокуратури від 02.02.2021 за вх.№2-134/21 про забезпечення позову у справі № 916/260/21

за позовом Першого заступника керівника Іллічівської місцевої прокуратури (68004, м. Чорноморськ, вул. Віталія Шума, 9-102-Н) в інтересах держави

до відповідачів: 1. Чорноморської міської ради (68000, м. Чорноморськ, проспект Миру, 33, ); 2. Товариства з обмеженою відповідальністю Будівльна фірма Стройтекс (68000, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Набережна, буд. 13-В, )

про визнання незаконним та скасування рішення, визнання договору недійсним та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник керівника Іллічівської місцевої прокуратури звернувся в інтересах держави до Господарського суду Одеської області із позовом до Чорноморської міської ради та до Товариства з обмеженою відповідальністю Будівльна фірма Стройтексз вимогами:

- про визнання незаконним та скасування рішення Чорноморської міської ради № 564/31 -VII від 17.04.2020 «Про поновлення ТОВ «Будівельна фірма Стройтекс» договору оренди землі площею 0,7818 га за адресою Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Набережна, 13Д».

- про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки № 40, укладеного 13.05.2020 між Чорноморською міською радою Одеської області та ТОВ «Будівельна фірма Стройтекс» (Код ЄДРПОУ -33202878).

- про зобов`язання ТОВ «Будівельна фірма «Стройтекс» (Код СДРПОУ - 33202878) повернути у комунальну власності в особі Чорноморської міської ради земельну ділянку площею 0,7818 га з кадастровим номером :02:026:0066, вартістю 3 817 539,17 грн. шляхом складання та підписання акту прийому-передачі між Чорноморською міською радою та ТОВ «Будівельна фірма «Стройтекс».

Разом із позовною заявою позивачем було подано заяву про забезпечення позову від 02.02.2021 за вх.№ 2-134/21, в якій прокурор просить суд:

- задовольнити заяву і вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 0,7818 га, кадастровий номер :02:026:0066 розташовану за адресою: м. Чорноморськ, вул. Набережна, 13-Д;

- заборонити ТОВ «Будівельна фірма «Стройтекс» () та іншим особам на час розгляду та до набрання законної сили рішення у справі, здійснювати будь-які будівельні роботи на земельній ділянці площею площею 0,7818 га, кадастровий номер :02:026:0066 розташованої за адресою: м. Чорноморськ, вул. Набережна, 13-Д;

-заборонити Державній архітектурно-будівельній інспекції України та її територіальним структурним підрозділам, Державній інспекції містобудування України та її територіальним структурним підрозділам, а також відділу державного архітектурно-будівельного контролю Чорноморської міської ради, на час розгляду та до набрання законної сили рішення у справі, здійснювати реєстрацію дозвільних документів щодо будівництва об`єктів нерухомості та введення їх в експлуатацію на земельній ділянці площею 0,7818 га, кадастровий номер :02:026:0066 розташованої за адресою: м. Чорноморськ, вул. Набережна, 13-Д;

- заборонити Чорноморській міській раді, ТОВ «Будівельна фірма «Стройтекс» (), а також іншим фізичним та юридичним особа, на час розгляду та до набрання законної сили рішення у справі, здійснювати будь які дії щодо поділу, об`єднання, передачі в оренду, тощо земельної ділянки площею 0,7818 га, кадастровий номер :02:026:0066 розташованої за адресою: м. Чорноморськ, вул. Набережна, 13-Д;

- заборонити органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії щодо новостворених об`єктів нерухомого майна - нежитлових чи інших приміщень, розташованих на земельній ділянці площею площею 0,7818 га, кадастровий номер :02:026:0066 розташованої за адресою: м. Чорноморськ, вул. Набережна, 13-Д.

При цьому в обґрунтування відповідної заяви заявник вказує, що підставою для пред`явлення вказаного позову є порушення вимог законодавства при передачі в оренду Чорноморською міською радою для забудови земельної ділянки, що входить до водоохоронної зони Чорного моря.

Так, прокуратурою встановлено, що незважаючи на розірвання договору оренди земельної ділянки та її повернення, всупереч вимог земельного та водного законодавства, та положень Закону України «Про оренду землі», Чорноморською міською радою прийнято рішення про поноволення договору оренди та у подальшому укладено договір оренди земельної ділянки.

Між тим, спірна земельна ділянка, яка вільна від забудови, не відноситься до земель, які згідно положень ст. 134 ЗК України не підлягають передачі в оренду на конкурентних засадах, а тому не могла передаватися відповідачу - 2 або будь-якій іншій особі інакше ніж за наслідками аукціону. Таким чином, у данному випадку, виходячи зі змісту положень ст. 134 ЗК України земельна ділянка або права на неї могли бути передані лише на конкурентних засадах (земельних торгах). Також, спірна земельна ділянка знаходиться в межах водоохоронної зони, а також в межах прибережної захисної смуги, нормативно установленою ст. 88 Водного кодексу України.

26.11.2020 відділом державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Чорноморської міської ради зареєстровано повідомлення про початок виконання підготовчих робіт № ОД 21 з нового будівництва спортивно-оздоровчого комплексу з яхт-клубом, берегоукріпленням та будівництвом гідротехнічних протизсувних споруд за адресою: Одеська область, місто Чорноморськ, вул. Набережна 13-Д, де замовник - ТОВ «Будівельна фірма «Стройтекс», та на земельній ділянці розпочато будівельні роботи.

Як вказує заявник, з зазначеного вбачається, що у разі забудови земельної ділянки, дії відповідача призведуть до неможливості реального поновлення інтересів держави, повернення земельної ділянки у придатному для використання стані, а також унеможливить або ускладнить виконання рішення суду.

Більш того, прокурор зазначає, що завершення будівництва вказаного об`єкту, внесення запису про реєстрацію права власності до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у випадку задоволення позову нівелює мету звернення з позовом, адже з метою належного відновлення порушених прав, на захист яких подано даний позов, необхідно буде ініціювати інший позов про знесення незаконно побудованого об`єкту, що потребуватиме значних фінансових витрат, покладання яких на позивача буде непомірним тягарем.

Крім того, за посиланнями заявника необхідно враховувати, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:026:0066, знаходиться в прибережній зоні м. Чорноморська та розташована безпосередньо до урізу води. Разом з цим, цикл будівництва на даній земельній ділянці об`єктів нерухомості передбачає наявність відходів та викидів, що може призвести до забруднення водоохоронної зони, та збереження водності прибережної зони. В свою чергу, забрудненість прибережної зони та зайняття її в подальшому об`єктами нерухомості, порушить доступність прибережної території Чорноморська для усіх без винятку громадян.

Окрім того, за переконанням прокуратури у разі відчудження відповідачем земельної ділянки площею 0,7818 га, кадастровий номер :02:026:0066 розташовану за адресою м. Чорноморськ, вул. Набережна, 13-Д на користь третіх осіб або її поділу, або об`єднання з іншими земельними ділянками, в подальшому, у разі задоволення позову, виконання рішення суду, постановленого за позовом Іллічівської місцевої прокуратури, яка діє на захист інтересів держави, буде неможливим.

Дослідивши зміст заяви про забезпечення позову, доказів, поданих в її обґрунтування, господарський суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення заяви прокурора про забезпечення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із пунктами 1, 2, 4 частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що таким заходами не повинні блокуватися господарська діяльність юридичної особи, порушуватися права осіб, що не є учасниками судового процесу, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Відповідно до частини четвертої статті 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника по забезпеченню позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Так, згідно зі ст. 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

При вжитті таких заходів суд повинен з`ясувати наявність зв`язку між конкретним видом забезпечувальних заходів і предметом відповідної позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Таким чином, заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду за наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Системний аналіз висновків про застосування норм права, які викладені в постанові Верховного Суду від 25.05.2018 року у справі № 916/2786/17, та положень ч. 1 ст. 136 і 137 Господарського процесуального кодексу України, дає підстави дійти висновку, що під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, суди розглядають вказані заяви з застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені в ч.ч. 2, 5, 6, 7 ст. 137 Господарським процесуальним кодексом України).

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими Господарським процесуальним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

При цьому, суд зазначає, що підстава вжиття заходів забезпечення позову, як ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, також має бути підтверджена відповідними доказами, які б підтверджували обставини, на які посилається заявник, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість того, що невжиття заявленого заходу забезпечення позову може призвести до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Право на ефективний засіб юридичного захисту встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи.

Слід зазначити, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі Пантелеєнко проти України засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі Дорани проти Ірландії, було зазначено що поняття ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Суд зазначає, що предметом позову у даній справі є, як вимога немайнового характеру визнання недійсними рішення Ради та договору оренди земельної ділянки, так і вимога майнового характеру повернення у власність держави земельної ділянки.

Оскільки в даній справі позивач звернувся до суду з вимогами як майнового так і немайнового характеру, то в цьому випадку має досліджуватись така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а також має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як ефективний захист або поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 року у справі №910/1040/18, у постанові Верховного Суду від 13.05.2019 року у справі № 911/1551/18.

Враховуючи той факт, що відповідачем на спірній орендованій земельній ділянці розпочато підготовчі роботи з будівництва об`єкту нерухомості, що підтверджується матеріалами заяви суд вважає, що в даному випадку прокурором доведено фактичні обставини справи, з якими пов`язується застосування відповідних заходів забезпечення позову, як в даному випадку: накладання арешту на земельну ділянку площею 0,7818 га, кадастровий номер :02:026:0066 розташовану за адресою: м. Чорноморськ, вул. Набережна, 13-Д; заборона ТОВ «Будівельна фірма «Стройтекс» здійснювати будівництво на спірній земельній ділянці; заборона Державній архітектурно-будівельній інспекції України та її територіальним структурним підрозділам, Державній інспекції містобудування України та її територіальним структурним підрозділам, а також відділу державного архітектурно-будівельного контролю Чорноморської міської ради, здійснювати реєстрацію дозвільних документів щодо будівництва об`єктів нерухомості та введення їх в експлуатацію на спірній земельній ділянці, а також заборона органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії щодо новостворених об`єктів нерухомого майна на орендованій земельній ділянці.

Суд враховує те, що ТОВ Будівельна фірма Стройтекс вживає заходи щодо забудови спірної земельної ділянки, що, зокрема, підтверджується повідомленням про початок виконання підготовчих робіт №ОД 34.

При цьому суд зазначає, що подальші дії з забудови спірної земельної ділянки, реєстрації на ній об`єктів нерухомості, у випадку невжиття запропонованих позивачем заходів забезпечення позову можуть утруднити та/або взагалі унеможливити захист і поновлення у межах цього судового провадження прав позивача, який буде вимушений ініціювати нові судові процеси для відновлення своїх прав.

Щодо вимоги заборони іншим фізичним та юридичним особам, на час розгляду та до набрання законної сили рішення у справі, здійснювати будь які дії щодо поділу, об`єднання, передачі в оренду, тощо вказаної земельної ділянки, суд зазначає наступне.

Так, як вбачається з матеріалів заяви спірна земельна ділянка знаходиться у власності Чорноморській міській раді, а у користуванні у ТОВ Будівельна фірма Стройтекс на підставі договору оренди земельної ділянки, лише Чорноморська міська рада та ТОВ Будівельна фірма Стройтекс мають право ініціювати питання щодо поділу, об`єднання, передачі в оренду, тощо вказаної земельної ділянки і лише рада наділена повноваженнями щодо розгляду та прийняття рішення з цього приводу. Відтак, вжиття заходу забезпечення позову у вигляді заборони іншим фізичним та юридичним особам здійснювати будь-які дії щодо поділу, об`єднання, передачі в оренду спірної земельної ділянки є безпідставним та необґрунтованим.

Також суд враховує те, що у разі задоволення позову дії щодо забудови можуть призвести до неможливості повернення земельної ділянки у придатному для використання стані, що унеможливить або ускладнить виконання рішення суду.

Згідно із частиною шостою статті 140 Господарського процесуального кодексу України Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Частинами першою та четвертою статті 141 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання.

З урахуванням відсутності у суду інформації з приводу можливих збитків Чорноморській міській раді та ТОВ «Будівельна фірма «Стройтекс» у зв`язку із вжиттям заходів забезпечення позову, правові підстави для зустрічного забезпечення наразі не вбачаються. Разом з тим, вказані особи не позбавлені права подати до суду відповідне клопотання, яке підлягає розгляду в порядку та протягом строків, встановлених статтею 141 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки мета забезпечення позову це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди позивачу.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до вирішення спору по суті.

Керуючись статтями 136-138, 140, 141, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Першого заступника керівника Іллічівської місцевої прокуратури від 02.02.2021 за вх.№2-134/21 про забезпечення позову у справі №916/260/21 задовольнити частково.

2. Накласти арешт на земельну ділянку площею 0,7818 га, кадастровий номер :02:026:0066 розташовану за адресою: м. Чорноморськ, вул. Набережна, 13-Д;

3. Заборонити ТОВ «Будівельна фірма «Стройтекс» () та іншим особам на час розгляду та до набрання законної сили рішення у справі, и здійснювати будь-які будівельні роботи на земельній ділянці площею площею 0,7818 га, кадастровий номер :02:026:0066 розташовану за адресою: м. Чорноморськ, вул. Набережна, 13-Д;

3. Заборонити Державній архітектурно-будівельній інспекції України та її територіальним структурним підрозділам, Державній інспекції містобудування України та її територіальним структурним підрозділам, а також відділу державного архітектурно-будівельного контролю Чорноморської міської ради, на час розгляду та до набрання законної сили рішення у справі, здійснювати реєстрацію дозвільних документів щодо будівництва об`єктів нерухомості та введення їх в експлуатацію на земельній ділянці площею 0,7818 га, кадастровий номер :02:026:0066 розташованій за адресою: м. Чорноморськ, вул. Набережна, 13-Д;

4. Заборонити органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії щодо новостворених об`єктів нерухомого майна - нежитлових чи інших приміщень, розташованих на земельній ділянці площею площею 0,7818 га, кадастровий номер :02:026:0066 розташованої за адресою: м. Чорноморськ, вул. Набережна, 13-Д.

5. Заборонити Чорноморській міській раді, ТОВ «Будівельна фірма «Стройтекс» (), на час розгляду та до набрання законної сили рішення у справі, здійснювати будь які дії щодо поділу, об`єднання, передачі в оренду, тощо земельної ділянки площею 0,7818 га, кадастровий номер :02:026:0066 розташованої за адресою: м. Чорноморськ, вул. Набережна, 13-Д;

6. Заборонити органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії щодо новостворених об`єктів нерухомого майна - нежитлових чи інших приміщень, розташованих на земельній ділянці площею площею 0,7818 га, кадастровий номер :02:026:0066 розташованої за адресою: м. Чорноморськ, вул. Набережна, 13-Д.

6. В решті заяви відмовити.

Стягувачем за цією ухвалою є: Іллічівська місцева прокуратура (68004, м. Чорноморськ, вул. Віталія Шума, 9-102-Н)

Боржниками за цією ухвалою є: Товариство з обмеженою відповідальністю Будівльна фірма Стройтекс (68000, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Набережна, буд. 13-В, ); Чорноморська міська рада (68000, м. Чорноморськ, проспект Миру, 33, )

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом та виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з дня її постановлення.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення і може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її постановлення.

Суддя Погребна Катерина Федорівна