ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27 січня 2021 року Справа № 903/786/20

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Агрозахист Донбас

до відповідача: Приватного підприємства Магнат Агро

про стягнення 123479,04 грн.

Суддя Вороняк А.С.

секретар судового засідання Хвищук Н. В.

за участю представників сторін:

від позивача: н/з;

від відповідача: н/з,

Суть спору: 26.10.2020 позивач Товариство з обмеженою відповідальністю Агрозахист Донбас звернувся до господарського суду з позовною заявою до Приватного підприємства Магнат Агро про стягнення 123 479,04 грн., з них: 75902,48грн. - основної заборгованості, 18913,40 грн. - 48% річних, 5516,40 грн. пені, 22770,74 грн. штрафу, 376,01 грн. інфляційних втрат. Також просить стягнути з відповідача судовий збір.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки №669 від 01.03.2019 в частині своєчасної оплати, внаслідок чого позивачем нараховано відповідачу пеню, інфляційні втрати та 48% річних.

Ухвалою суду від 02.11.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено 02.12.2020.

Ухвалою суду від 02.12.2020 повідомлено сторони про те, що підготовче засідання відбудеться 13.01.2021. Здійснено офіційне оприлюднення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про повідомлення відповідача Приватне підприємство Магнат Агро про дату та час судового засідання.

Зважаючи на відсутність підстав для відкладення підготовчого судового засідання, суд 13.01.2021 на місці ухвалив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 27.01.2021.

В судове засідання 27.01.2021 представники сторін не прибули. Ухвала суду від 13.01.2021, яка була направлена на адресу відповідача, повернулася на адресу суду підприємством поштового зв`язку з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Факт належного повідомлення позивача про дату й час розгляду справи підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 456 від 23.01.2021.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

У відповідності із п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" місцезнаходження юридичної особи визначається на підставі відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно з ч. 4 ст. 10 вищезазначеного Закону відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи або її відокремленого підрозділу, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, фізичної особи - підприємця, у тому числі під час провадження ними господарської діяльності та відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах.

Виходячи з вимог ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із п. п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

При неявці відповідача в судове засідання суд враховує, що відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" обов`язок щодо внесення змін про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, з поміж іншого і стосовно місцезнаходження, покладається на останню.

До повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Як роз`яснив Пленум Вищого господарського суду України у п. п. 3.9.1., 3.9.2. Постанови від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

При цьому суд засвідчує, про здійснення офіційного оприлюднення на веб-порталі судової влади України 13.01.2021 інформації про повідомлення відповідача про розгляд справи № 903/786/20 Господарським судом Волинської області.

Беручи до уваги приписи ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, господарський суд визнавши зібрані докази достатніми для розгляду спору за наявними в справі матеріалами, -

встановив:

01.03.2019 між ТОВ «Агрозахист Донбас» (продавець) та Приватним підприємством «Магнат Агро» (покупець) було укладено Договір поставки №669 від 01.03.2019 (а.с. 9-14) (далі-Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору в терміни, визначені договором постачальник зобов`язується передати у власність покупця продукцію виробничо-технічного призначення (товар), а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього грошову суму (вартість, ціну), визначену договором.

Згідно р. 2 Договору постачається виключно оригінальна продукція, виробництва провідних компаній світу, асортимент, кількість, ціна якої визначаються додатками та/або накладними. що є невід`ємною частиною цього договору. Ціна продукції, що поставляється за цим Договором, вказується у додатках в національній валюті та визначається, в залежності від виду товару (Засоби Захисту Рослин (ЗЗР), Насіння, Міндобрива та Мікродобрива). Для Товару (ЗЗР, Насіння та Мікродобрив) сторони встановлюють ціну та його вартість у гривнях, а також визначають їх еквівалент у доларах США або Євро. Загальна сума договору визначається сукупністю Додатків та/або накладних, шо зазначені в п. 2,1., та які є невід`ємною частиною цього договору. У випадку розбіжностей даних у Додатках щодо кількості і ціни товару в порівнянні з даними у відповідній видатковій накладній перевагу має видаткова накладна. Видаткова накладна є невід`ємною частиною договору та підписується з боку Покупця особою, уповноваженого довіреністю на отримання товарно-матеріальних цінностей (товару). Вартість тари, упаковки в якій постачається товар, входить до ціни товару.

На виконання умов Договору позивач відпустив відповідачу товар на загальну суму 266671,69 грн., що підтверджується додатком №1 від 01.03.2019 до Договору на суму 48487,19 грн. видатковою накладною № 395 від 06.03.2019 на суму 48487,19 грн, довіреністю №5 від 01.03.2019 (за умовами п.3 даного додатку покупець зобов`язався здійснити оплату постачальнику 100 % вартості товару до 31.12.2019), додатком №2 від 11.04.2019 до Договору на суму 56568,40 грн. за видатковою накладною № 2032 від 11.04.2019, за довіреністю № 22 від 11.04.2019 (за умовами п. 3 даного додатку покупець зобов`язався здійснити оплату постачальнику 100% вартості товару до 31.12.2019), додатком № 3 від 16.04.2019 до Договору на суму 32324,80 грн. за видатковою накладною № 2233 від 16.04.2019, за довіреністю № 23 від 16.04.2019 (за умовами п.3 даного додатку покупець зобов`язався здійснити оплату постачальнику 100% вартості товару до 31.12.2019), додатком №4 від 03.05.2019 до Договору поставки №669 від 01.03.2019 на суму 48487,19 грн. за видатковою накладною №3186 від 03.05.2019 (за умовами п. 3 даного додатку покупець зобов`язався здійснити оплату постачальнику 100% вартості товару до 31.12.2019), додатком № 5 від 24.12.2019 до Договору на суму 80804,11 грн. за видатковою накладною №8616 від 28.12.2019, (за умовами п.3 даного додатку покупець зобов`язався здійснити оплату постачальнику 20% вартості товару до 31.01.2020) (а.с. 15-24). Остаточний розрахунок покупець зобов`язався здійснити до 31.03.2020, про що зазначено в додатку № 5 від 24.12.2019 до Договору.

Відповідач частково оплатив отриманий товар на суму 190769,21 грн., що підтверджується копіями банківських виписок (а.с. 25-39).

Отже, станом на день розгляду справи відповідач не сплатив позивачу 75902,48 грн.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ст.144 Господарського кодексу України(далі - ГК України), майнові права та майнові обов`язки суб`єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Згідно ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Судом встановлено, що в даному випадку, відносини між сторонами носять договірний характер, укладений між ними Договір предметом судових розглядів не виступав, недійсним судом не визнавався, сторонами розірваний не був.

Згідно ст.173 ГК України та ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст.193 ГК України, статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов`язання. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З огляду на викладене, враховуючи укладення між сторонами Договору, відпуск позивачем на виконання його умов відповідачу товару, отримання його відповідачем та не проведення при цьому всіх належних розрахунків і платежів, суд дійшов висновку, що вимога позивача в частині стягнення основної заборгованості в сумі 75902,48 грн. підлягає до задоволення.

Щодо стягнення з відповідача пені в сумі 566,90 грн., штрафу в розмірі 22770,74 суд зазначає таке.

Відповідно до п. 7.1 Договору за порушення умов даного Договору винна сторона відшкодовує спричинені цим збитки в порядку, передбаченому чинним законодавством та з урахуванням даного Договору. Згідно п.п. 7.1.1 крім відповідальності, встановленої п. 7.1. даного договору покупець за несвоєчасну оплату продукції сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми боргу за кожний день прострочення.

Згідно п. 7.8 Договору в разі прострочення покупцем конкретного платежу, визначеного окремим додатком більше ніж на 5 днів, покупець сплачує додатково штраф у розмірі 30% від суми несвоєчасно сплаченого товару.

Згідно п. 3 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 2 ст.551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ч. 6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 4 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань або за затримку грошових надходжень на рахунок клієнта банку - одержувача грошових коштів, яку нараховано та не сплачено на день набрання чинності цим Законом, розмір її не повинен перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

З огляду на вищенаведене, перевіривши розрахунок позивача, суд прийшов висновку, що пеня сумі 566,90 грн. та штраф в сумі 22770,74 грн. підставні та підлягають стягненню із відповідача за порушення строків взятих на себе зобов`язань згідно з Договором в частині оплати отриманого товару.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п. 7.7 Договору в разі невиконання покупцем зобов`язань щодо оплати отриманого товару та невиконання зобов`язань передбачених розділом 3 цього Договору покупець, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, сплачує на користь постачальника крім суми заборгованості сорок вісім відсотків річних, якщо інший розмір річних відсотків не встановлено відповідним додатком до Договору. Річні нараховуються на загальну суму простроченої оплати.

Суд перевіривши розрахунок нарахованих 48% річних в розмірі 18913,40 та інфляційних втрат в розмірі 376,01 грн., встановив, що останні підставні та підлягають стягненню із відповідача в повному обсязі.

При цьому судом було застосовано розрахунки, здійснені за допомогою встановленої в господарському суді системи інформаційно-правового забезпечення "Ліга Закон".

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Беручи до уваги наявні в матеріалах справи пояснення та докази сторін, господарський суд, оцінюючи за своїм переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підставні й обгрунтовані, підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача слід стягнути 123479,04 грн., з них: 75902,48 грн. основного боргу, 18913,40 грн. 48% річних, 5515,41 грн. пені, 22770,74 грн. штрафу, 376,01 грн. інфляційних втрат.

Враховуючи приписи щодо покладення судового збору на учасників судового процесу в залежності від результату вирішення спору, передбачені ст.129 ГПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути 2102 грн. судового збору.

Керуючись ст.73-79, 86, 129, 130, 185, 232, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

вирішив:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути із Приватного підприємства Магнат Агро (Волинська область, м. Луцьк, вул. Карбишева, 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агрозахист Донбас (Київська область, Києво-Святошинський район, смт. Чабани, вул. Машинобудівна, 4В, ) 123479,04 грн. (сто двадцять три тисячі чотириста сімдесят дев`ять грн. 04 коп.), з них: 75902,48 грн. основного боргу, 18913,40 грн. 48% річних, 5515,41 грн. пені, 22770,74 грн. штрафу, 376,01 грн. інфляційних втрат та 2102 грн. (дві тисячі сто дві грн.) судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено

03.02.2021

Суддя А. С. Вороняк