ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року Справа № 903/763/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Тимошенко О.М., суддя Крейбух О.Г. , суддя Демидюк О.О.

секретар судового засідання Котюбіна А.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Микулик В.М.

від відповідача: не з`явився,

выд органу ДВС: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) на ухвалу Господарського суду Волинської області, постановлену 09.12.2020 суддею Вороняк А. С. (повний текст підписано 14.12.2020) у справі № 903/763/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Реконбуд"

до Приватного акціонерного товариства "Укрзахідвуглебуд"

про стягнення 1133014,67 грн. (розгляд скарги на дії ДВС)

ВСТАНОВИВ:

01.12.2020 ТОВ Реконбуд звернулося зі скаргою до Господарського суду Волинської області на бездіяльність керівника органу виконавчої служби щодо неподання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування ТОВ «Реконбуд» коштів в розмірі 1165701,36 грн. згідно наказу №903/763/19-1 від 24.01.2020 та зобов`язання керівника відділу примусового виконання рішень подати до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування ТОВ «Реконбуд» коштів в розмірі 1165701,36 грн. згідно наказу №903/763/19-1 від 24.01.2020. Скарга обґрунтована тим, що починаючи з 07.08.2020 керівник відділу примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) повинен був здійснити заходи, спрямовані на виконання рішення за рахунок коштів бюджету, що прямо визначено ч.2 ст. 4 ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», що в свою чергу свідчить про його бездіяльність.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 09.12.2020 у справі № 903/763/19 задоволено скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Реконбуд на бездіяльність керівника відділу примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 30.11.2020.

Визнано незаконною бездіяльність керівника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в межах ВП №61169375, щодо не подачі до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування ТзОВ «Реконбуд» коштів в розмірі 1165701,36 грн. згідно наказу №903/763/19-1 від 24.01.2020.

Зобов`язано керівника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) подати до центрального органу виконавчої влади що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування ТзОВ «Реконбуд» коштів в розмірі 1165701,36 грн. згідно наказу №903/763/19-1 від 24.01.2020.

Не погоджуючись з ухвалою суду, відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) подало апеляційну скаргу, в якій просить останню скасувати.

Аргументуючи скаргу зазначає, що 21.02.2020 року в межах даного виконавчого провадження винесено постанову про зупинення провадження виконавчих дій на підставі п.12 ч.1 ст.34 ЗУ «Про виконавче провадження» (включення до переліку об`єктів малої або великої приватизації), оскільки 27.03.2018 у відповідності до наказу Фонду державного майна України № 447 ПрАТ«Укрзахідвуглебуд» був включений до «Переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації у 2018 році». На даний час наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області від 25.04.2018 прийнято рішення про приватизацію об`єкта малої приватизації державної власності - пакета акцій ПрАТ "Укрзахідвуглебуд" розміром 99,6667 %. Станом на сьогоднішній день, процес приватизації не завершений та триває. Відповідно до пункту 12 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення державних підприємств або пакетів акцій (часток) господарських товариств до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації. Стверджує, що лише після поновлення виконавчих дій та вжиття всіх заходів примусового виконання рішень передбачених ЗУ «Про виконавче провадження» та встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу, відповідно до пунктів 2-4, 9 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, але не пізніше строку, встановленого частиною другою цієї статті, у керівника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції їм (м.Львів) будуть наявні законні підстави для подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувану коштів. Відтак, вчинення будь-яких виконавчих дій до поновлення виконавчого провадження є неможливим. Також відмічає, що самого лише факту невиконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження не достатньо. Обов`язковою підставою для подання керівником органу ДВС документів, необхідних для перерахування стягувачу коштів, є встановлення факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачеві.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу проти доводів апелянта заперечив. Просить суд залишити без задоволення апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), а рішення Господарського суду Волинської області від 09.12.2020 року без змін.

В судовому засіданні представник позивача підтвердив викладені у відзиві заперечення та надав пояснення на обґрунтування своєї позиції.

Решта учасників провадження у справі не скористалися правом участі під час апеляційного перегляду справи та не забезпечили явку своїх представників у судове засідання апеляційного господарського суду, хоча про час та місце апеляційного перегляду справи повідомлялися заздалегідь та належним чином.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу та відзив на неї, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали норм матеріального та процесуального права, колегією суддів встановлено наступне.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 24.12.2019 позов Товариства з обмеженою відповідальністю Реконбуд задоволено частково; постановлено стягнути з Приватного акціонерного товариства Укрзахідвуглебуд 1 108 938,23 грн., 16 634,08 грн. сплаченого позивачем судового збору та 40128,75 грн. витрат позивача на професійну правничу допомогу; у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Реконбуд до Приватного акціонерного товариства Укрзахідвуглебуд в частині стягнення 24076,44 грн. втрат від інфляції відмовлено.

На виконання рішення 24.01.2020 Господарським судом Волинської області видано наказ № 903/763/19-1.

06.02.2020 державним виконавцем Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №61169375 про стягнення з ПАТ «Укрзахідвуглебуд» на користь ТОВ «Реконбуд» 1165701,36 грн.

Постановами головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністретства юстиції від 21.02.2020 прийнято виконавче провадження №61169375 та приєднано дане виконавче провадження до зведеного виконавчого провадження №54956267.

Постановою від 21.02.2020 державним виконавцем встановлено, що 27.03.2018 у відповідності до наказу Фонду державного майна України №447 ПрАТ «Укрзахідвуглебуд» був включений до «Переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації у 2018 році». На даний час наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області від 25.04.2018 прийнято рішення про приватизацію об`єкта малої приватизації державної власності пакета акцій ПрАТ «Укрзахідвуглебуд» розміром 99,6667%. Процес приватизації не завершений та триває, внаслідок чого зупинено вчинення виконавчих дій в рамках виконавчого провадження №61169375 на підставі п. 12 ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження».

Стягувач - ТОВ "Реконбуд" звернувся до керівника Відділу примусового виконання рішень з клопотанням від 23.09.2020 № 123, в якому посилаючись на ч. 2 ст. 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" просив подати до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування товариству коштів в розмірі 1165701,36 грн згідно наказу № 903/763/19-1 від 24.01.2020, оскільки з моменту відкриття виконавчого провадження минуло більше шести місяців.

У відповідь на адвокатський запит, листом від 24.11.2020 № 22271 Відділу примусового виконання рішень про неможливість вчинення будь-яких дій, в т.ч. заявлених у клопотанні стягувача від 23.09.2020 № 123.

Вказане стало підставою для подання стягувачем скарги на бездіяльність керівника органу виконавчої служби.

Господарський суд Волинської області при розгляді скарги ТОВ Реконбуд дійшов висновку про її задоволення та зобов`язання керівника відділу примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) подати до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування ТОВ «Реконбуд» коштів в розмірі 1165701,36 грн. згідно наказу №903/763/19-1 від 24.01.2020.

При цьому судом враховано, що стягувач через законодавчі обмеження не має можливості домогтися виконання рішення у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". У цьому випадку таке виконання можливе лише на підставі Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", частина 2 статті 4 якого надає можливість його застосування у випадку, якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

За приписами ст. 129 Конституції України та ст. 326 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», що також узгоджується зі змістом ч.1 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України, відповідно якої виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

У п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України №18-рп/2012 від 13.12.2012 зазначено, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що стадія виконання судового рішення є частиною правосуддя (рішення у справах "Півень проти України" від 29.06.2004 заява № 56849/00, "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997).

Існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для "законного сподівання" на виплату такої заборгованості і становить "майно" цієї особи у зазначеній статті 1 Першого протоколу (рішення Європейського суду з прав людини від 06.10.2011 у справі "Агрокомплекс проти України").

Виходячи зі статусу боржника - юридичної особи з пакетом акцій державної власності розміром 99,6667%, та стягувача - особи приватного права, правовідносини з виконання наказу Господарського суду Волинської області № 903/763/19-1 в силу ст.2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» підпадають під сферу регулювання означеного закону.

Положеннями ст. 4 даного Закону визначені особливості виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи, за якими їх виконання здійснюється в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження" з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Зокрема, ч. 2 ст. 4 Закону визначає: у разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Тобто, приписи ч.2 ст.4 вищевказаного Закону визнають самостійною та безумовною підставою для здійснення виконання за рахунок коштів, передбачених відповідними бюджетними програмами, невиконання рішення суду про стягнення коштів з державних підприємств протягом 6-ти місяців з моменту відкриття виконавчого провадження.

Такий висновок суду першої інстанції у повній мірі узгоджується із правовою позицією Верховного суду щодо застосування цієї норми матеріального права, викладеною в постанові від 12.03.2018 у справі №908/2671/13.

У даному випадку, жодних обставин переривання/призупинення перебігу вказаного строку визначена спеціальна норма не передбачає, а міркування про можливість встановлення інших додаткових умов шляхом інтерпретації інших загальних норм законодавства є не тільки безпідставними, але й такими, що в порушення умов ст.1 Першого протоколу ратифікованої Україною Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 р., передбачали би непропорційне втручання в право «мирного володіння» стягувача не на підставі прямого припису закону, що відповідало б легітимній меті (суспільному інтересу).

Частина 3 ст.4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» встановлює правила відліку 10-ти денного строку для виконання державним виконавцем обов`язку з подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документів та відомостей, що необхідні для перерахування, хоча прив`язує момент відліку такого строку до встановлення факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу у відповідності до п.п.2-4, 9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Проте, фразою «не пізніше строку, встановленого частиною другою цієї статті» - шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, встановлює підпорядкованість/альтернативність цієї умови підставі, передбаченій ч.2 цієї статті.

Аналіз ч.ч.2 та 3 ст.4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» в контексті визначеної в преамбулі мети його прийняття дає підстави для висновку про те, що:

- не виконання в межах процедури примусового виконання згідно Закону України «Про виконавче провадження» рішення суду зумовлює його виконанню за рахунок коштів, передбачених відповідною бюджетною програмою у випадках: встановлення державним виконавцем підстав для повернення виконавчого документа стягувачу згідно п.п.2-4, 9 ч. 1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», про що в частині випадків, передбачених п.п.2-4 згідно ч.2 ст.37 цього Закону повинен бути складений відповідний акт протягом 10-ти днів з моменту встановлення таких, але не пізніше 6-ти місяців з моменту відкриття виконавчого провадження;

- незалежно від наявності/відсутності підстав для повернення виконавчого документа процедура повинна бути ініційована державним виконавцем не пізніше 6-ти місяців з моменту відкриття виконавчого провадження.

Колегія суддів не погоджується з позицією апелянта, що лише після поновлення виконавчих дій та вжиття всіх заходів примусового виконання рішень передбачених ЗУ «Про виконавче провадження» та встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувану відповідно до пунктів 2-4, 9 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, але не пізніше строку, встановленого частиною другою цієї статті, у керівника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції їм (м.Львів) будуть наявні законні підстави для подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувану коштів, оскільки це суперечить ч.2 ст.4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», яке не обмежується приписами ч.3 ст.4 цього ж Закону.

З матеріалів справи вбачається, що стягувач через законодавчі обмеження (зупинення виконання внаслідок дії приватизаційних процесів) не має можливості домогтися виконання рішення у порядку, який встановлений Законом України "Про виконавче провадження". У цьому випадку таке виконання можливе лише на підставі Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення державних підприємств або пакетів акцій (часток) господарських товариств до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації;

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що тимчасове зупинення державою лише захищає саме боржника від примусових дій зі стягнення визначених судовим рішенням грошових коштів, але жодною мірою не звільняє/зупиняє обов`язків самої держави перед стягувачем - особою приватного права, які (обов`язки) зумовлені встановленими Законом державними гарантіями.

Місцевий суд вірно зазначив, що у даній ситуації слід керуватися інтересами стягувача, оскільки стягувач вправі очікувати від держави вчинення всіх дій, які б наближали його до виконання судового рішення. У цьому сенсі наявність невиконаного судового рішення не вселятиме стягувачеві надію, що Україна, як держава робить усе, аби наблизити стягувача до бажаної ним законної мети - виконання судового рішення, як стадії реалізації права стягувача на справедливий суд у розумінні Конвенції.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі № 905/3773/14-908/5138/14 та від 12.08.2019 у справі №905/2986/16.

Враховуючи дату відкриття виконавчого провадження (06.02.2020), починаючи з 07.08.2020 державний виконавець повинен був здійснити заходи, спрямовані на виконання рішення за рахунок коштів бюджету, що в свою чергу свідчить про бездіяльність державного виконавця.

Отже, з огляду на викладене вище, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду Волинської області від 09.12.2020 у справі № 903/763/19 відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для її скасування немає. Зазначені в апеляційній скарзі інші доводи скаржника не обґрунтовані та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Волинської області від 09 грудня 2020 року у справі №903/763/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №903/763/19 повернути до Господарського суду Волинської області.

повний текст постанови складено "03" лютого 2021 року

Головуючий суддя Тимошенко О.М.

Суддя Крейбух О.Г.

Суддя Демидюк О.О.