ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2021р. Справа № 904/5859/20

За позовом: Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Дніпро-Західний Донбас», с. Воронове

До: Першотравенського міського житлово-комунального підприємства, м. Першотравенськ

Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля», м. Павлоград

Про: стягнення 158 511, 37 грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ : не викликалися

СУТЬ СПОРУ:

ДМПВКГ «Дніпро-Західний Донбас» (позивач) звернувся з позовом до Першотравенського МЖКП (відповідач) про стягнення 158 511, 37 грн. (в т.ч.: 47 078, 22 грн. - інфляційні втрати та 111 433, 15 грн. - 3% річних) заборгованості, що виникла внаслідок не своєчасної оплати відповідачем наданих позивачем послуг за договором про надання послуг з постачання та транспортування води №88/140-ПУ-ПРУВОКС від 23.12.15р. (укладеним між сторонами), за період : жовтень 2017р. червень 2018р.

Ухвалою від 24.11.20р. було відкрите провадження у справі №904/5859/20 за правилами спрощеного позовного провадження, встановленими ГПК України, без призначення судового засідання та виклику сторін - за наявними у ній матеріалами.

Першотравенське МЖКП (відповідач) своїм правом на подання до суду відзиву на позов не скористався , про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі був повідомлений належним чином (про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення про вручення відповідачу 15.01.21р. копії ухвали суду про відкриття провадження у справі, а.с.62)

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у раз неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Також суд враховує , що відповідно до вимог ст.248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку , але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Законом не надано право судді продовжити цей строк (встановлений законом ). Однак, господарським судом під час розгляду даної справи враховано, що на підставі рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020 та відповідно до положень статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 № 215, від 25.03.2020 № 239, від 04.05.2020 № 343, з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, з 12.03.2020 по 22.05.2020 на всій території України встановлено карантин. Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392 було внесено зміни до постанови від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», а саме: продовжено період карантину до 22.06.2020. В подальшому постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2020 № 500 продовжено період карантину до 31.07.2020; постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 641 продовжено період карантину до 31.08.2020.; постановою Кабінету Міністрів України від 26.08.2020р. № 760 продовжено період карантину до 31.10.2020р.; постановою Кабінету Міністрів України від 13.10.2020р. № 956 продовжено період карантину до 31.12.2020р.; постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020р. № 1236 продовжено період карантину до 28.02.2021р.

Стаття 27 Конституції України передбачає, що обов`язок держави - захищати життя людини.

Разом з тим, у відповідності до вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

В той же час, відповідно до пункту 4 Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України (в редакції, що діяла до 17.07.2020) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.

Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 731-IX від 18.06.2020, який набрав чинності 17.07.2020, та яким були внесені зміни до пункту 4 Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України, - процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30.03.2020, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Від сторін жодних заяв, клопотань про продовження процесуальних строків з підстав, встановлених вищезазначеним Законом , не надходило.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

23.12.15р. між ПАТ «Павлоградвугілля» (сторона - 2), Державним міжрайонним підприємством водопровідно-каналізаційного господарства «Дніпро Західний Донбас» (сторона - 1) та Першотравенським міським ЖКП (сторона - 3) укладено договір №88/140-ПУ-ПРУВОКС про надання послуг з постачання та транспортування води. Відповідно до п.1.1. договору , враховуючи відсутність межі розподілу балансової належності мереж між стороною -1 та стороною - 3 та існуванням межі розподілу балансової належності мереж між стороною -1 та стороною - 2, а також стороною - 2 та стороною - 3, сторона -1 зобов`язується надати стороні - 3 на межі розподілу балансової належності мереж між стороною -1 та стороною - 2 послугу з водопостачання, здійснивши забір води з джерел питного водопостачання, шляхом подач питної води в мережі сторони - 2 в обумовлений стороною - 3 за даним договором період та об`ємі. Сторона - 2 зобов`язується на умовах цього договору прийняти на насосній станції від сторони -1 обумовлений стороною - 3 щомісячний об`єм питної води та надати стороні -3 послугу з доставки (транспортування) до межі розподілу балансової належності мереж між стороною -1 та стороною -2 (п. 1.2. договору).

Згідно з п.4.1. договору вартість послуги сторони -1 з водопостачання не визначається за згодою сторін, а встановлюються у порядку , передбаченим законодавством. Оплата послуги з водопостачання здійснюється за тарифом , встановленим стороні - 1 уповноваженим державним органом на момент оплати.

Відповідно до п.4.2. договору на час його укладання постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг №901 від 26.03.15р. стороні - 1 установлений тариф для сторони - 3 у розмірі 03грн. 57 коп. за кубічний метр води без урахування ПДВ. Вартість послуг сторони - 2 з доставки (транспортування) 1 кубічного метра води стороні - 3 встановлена калькуляцією, яка зазначена у додатку №3 та є невід`ємною частиною цього договору (п.4.3. договору)

Згідно п.4.1 . договору розрахунок за послуги з водопостачання здійснюється стороною - 3 на підставі рахунків сторони -1 шляхом перерахування вартості послуги з водопостачання за відповідний місячний період до останнього числа місяця , в якому необхідно скласти акт зняття контрольних показників приладів обліку. Оплата послуг з доставки (транспортування) води стороні - 2 здійснюється стороною - 3 на підставі рахунку сторони - 2 до 20 числа місяця, наступного за місяцем надання послуг (п.4.2. договору).

Відповідно до п. 4.5. договору розрахунок за послугу з водопостачання здійснюється стороною -3 в безготівковій формі на підставі рахунку сторони -1 в порядку попередньої оплати, суму якої сторона -1 визначає до 1-го числа передплачуваного місячного періоду за обсягами водоспоживання сторони - 3 у минулому місячному періоді. Сторона - 3 здійснює попередню оплату стороні -1 не пізніше 25 числа передплачуваного місячного періоду; остаточний розрахунок за передплачений місячний період сторона-3 проводить на підставі рахунку сторони - 1 до 01 числа наступного місячного періоду за передплаченим.

В п. 7.4. за порушення грошового зобов`язання за даним договором сторона -3 зобов`язується на вимогу сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, 3% річних від простроченої суми, неустойку у розмірі 1 відсотка але не більше розміру , встановленого Законом України від 22.11.1996р. №543/96-ВР. (а.с.24- 26)

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов`язання за цим договором у період: жовтень 2017р. - червень 2018р. виконав в повному обсязі, надав послуг з водопостачання на загальну суму 7 311 062, 07 грн. ( що підтверджується відповідними актами зняття контрольних показань та рахунками, а.с.30-47). Натомість відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань надані позивачем послуги з водопостачання за вищезазначений період оплатив з порушенням строку . У зв`язку з чим ( згідно наданого позивачем розрахунку) відповідно до приписів ст.625 ЦК України та п.7.4 договору позивач нарахував відповідачу: 47 078, 22 грн. - інфляційних втрат та 111 433, 15 грн. - 3% річних. (а.с.8-13).

На час прийняття рішення у справі доказів погашення заборгованості (інфляційних втрат та 3% річних) відповідач не надав. Таким чином, загальна сума грошових коштів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 158 511, 37 грн.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст.525 ЦК України)

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, невиконання зобов`язання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, є порушенням зобов`язання.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно приписів ст. 901 ЦК України: за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.3-4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Здійснивши оцінку наданих позивачем доказів за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що такі докази більш вірогідно підтверджують обставини, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, оскільки відповідач на їх спростування не подав суду жодного доказу. За перелічених вище обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог, що відповідно є підставою для задоволення позову у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 13, 86, 91, 129, 178, 233, 238, 240, 241, 247-252 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з відповідача - Першотравенського міського житлово-комунального підприємства (52800, м. Першотравенськ Дніпропетровської області, вул. Комсомольська, 12; ) на користь позивача Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Дніпро-Західний Донбас» (52551, село Воронове Синельниківського району Дніпропетровської області, вул. Дніпровська, 28; ): 47 078, 22 грн. - інфляційних втрат; 111 433, 15 грн. - 3% річних та 2 377, 67 грн. - витрат на сплату судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення складено та підписано без його проголошення 03.02.21р.

Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.Ю.Васильєв