ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2021 справа № 914/2251/20

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Львів Інвест Буд", м. Львів

учасник позивача, який подає позов в інтересах позивача, з часткою в статутному капіталі 100%: ОСОБА_1 , м. Львів

до відповідача: ОСОБА_2 , м. Львів

про стягнення збитків у розмірі 359 837,71грн.

Суддя Коссак С.М.

за участі секретаря Пукач М.В.

Представники:

Від позивача: не з`явився;

Від учасника позивача, який подає позов в інтересах позивача, з часткою в статутному капіталі 100%: Данильчук Віталій Михайлович - адвокат;

Від відповідача: Цимбала Ірина Зіновіївна - адвокат.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Львів Інвест Буд", м. Львів, учасника позивача, який подає позов в інтересах позивача, з часткою в статутному капіталі 100%: ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 , м. Львів про стягнення збитків у розмірі 359 837,71грн., завданих господарському товариству його посадовою особою, повноваження якої припинені.

За приписами ч.6 ст.176 Господарського процесуального кодексу України у разі, якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, що не є підприємцем, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

У зв`язку з тим, що відповідач - ОСОБА_2 є фізичною особою, 03.09.2020 року Господарським судом Львівської області надіслано запит до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області з метою встановлення зареєстрованого місця проживання вказаної особи.

18.09.2020 року від відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Львівській області надійшла відповідь на запит суду, у якій вказано місце проживання ОСОБА_2 за вказаною адресою - документований без реєстрації.

Відповідно до абз. 2 ч.1 ст.176 ГПК України якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не є підприємцем, суд відкриває провадження протягом п`яти днів з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи-відповідача.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 23.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та підготовче судове засідання призначено на 22.10.2020 року.

16.10.2020 року на адресу суду від відповідача у справі надійшов відзив на позовну заяву за вх.№ 29987/20.

У зв`язку з карантинними заходами судді, підготовче судове засідання призначене на 22.10.2020 року не відбулося. Ухвалою суду від 27.10.2020 року розгляд справи призначено на 19.11.2020 року.

13.11.2020 року від відповідача надійшли додаткові письмові пояснення за вх.№32735/20, в яких просить у задоволенні позовних вимогах відмовити в повному обсязі.

13.11.2020 року через канцелярію суду від позивача надійшла заява за вх.№32756/20, в якій повідомляє свою офіційну електронну адресу та 19.11.2020 року надійшла заява на електронну адресу суду про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 19.11.2020 року продовжено строк розгляду підготовчого провадження у справі на тридцять днів, з наступного дня після закінчення шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі для вирішення спору та відкладено розгляд справи 03.12.2020 року.

Рух справи відображено в ухвалах суду.

Ухвалою суду від 24.12.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні на 28.01.2021 р. о 12:00 год.

В судове засідання 28.01.21 позивач та відповідач з`явилися, надали усні пояснення по справі. Позивач підтримав позовні вимоги, відповідач їх заперечив повністю. У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Правова позиція позивача

В період перебування на посаді директора Відповідач уклав договір про отримання юридичних послуг від Фізичної особи - підприємця Ванівської Олени Богданівни - це договір про надання юридичних послуг від 01.06.2017 р. (надалі - договір). За даним договором ФОП Ванівська О.Б. надавала Товариству юридичні послуги з 01.06.2017 р. по 01.02.2019 р. і ці послуги навіть не були перепродані іншій особі з метою отримання прибутку Товариством. Внаслідок дій Відповідача у Товариства виникла заборгованості по договору про надання юридичних послуг від 01.06.2017 р. за період з 01.07.2017 р. по 01.02.2019 р. у розмірі 240 000,00 грн.

Відповідач як директор Товариства нічого не вчинив для того, щоб запобігти появі та зростанню заборгованості за договором, зокрема: не скликав загальних збори учасників Товариства, не повідомляв учасникам про існування договору і про послуги які надавалися за цим договором в 2016 в 2017 та 2018 роках, і на яку суму, не вирішував питання покриття збитків які накопичувалися у Товариства. Приховав від учасників збитки Товариства в 2017, 2018 та 2019 роках. Тобто, ОСОБА_2 як директор Товариства уклавши від імені Товариства договір про надання юридичних послуг від 01.06.2017 р. не здійснив жодної оплати в 2017, 2018 та 2019 роках, більше того він не міг її здійснити, оскільки Товариство під його керівництвом не проводили жодної господарської діяльності та не отримувало жодних доходів, і це мало наслідком систематичне заподіяння Товариству збитків протягом трьох років.

При укладенні та виконанні договору Відповідач, як директор Товариства діяв всупереч інтересам Товариства та його учасників, оскільки укладення договору з боку Відповідача було абсолютно нерозумним та очевидно невигідним для Товариства та його учасників, оскільки Товариство з моменту укладення договору не мало грошових коштів для оплати юридичних послуг ФОП Ванівської О.Б. і ці послуги навіть не були перепродані іншій особі з метою отримання прибутку Товариством.

Укладення договору свідчить про порушення корпоративних прав Позивача щодо розподілу прибутку товариства (з одержанням своєї частки) від господарської діяльності товариства, внаслідок погіршення майнового стану підприємства, що впливає на права позивача як учасника, з часткою у статутному капіталі товариства у розмірі 100%.

В судовому порядку з Товариства на користь Фізичної особи - підприємця Ванівської Олени Богданівни було стягнено 240 000,00 грн. - боргу, 82 002,13 грн. - пені та 4830,34 грн. - витрат на оплату судового збору на загальну суму 326 852,47 грн., що підтверджується рішенням Господарського суду Львівської області від 15.01.2020 р. у справі № 914/2273/19.

Просить позов задоволити та стягнути з відповідача збитки у розмірі 359 837,57 грн.

Правова позиція відповідача.

Просить у позові відмовити з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву (вх.№29987/20), додаткових поясненнях (вх.№32735/20).

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібно довести наявність елементів складу цивільного правопорушення, а саме:

1) наявність протиправної поведінки;

2) факт понесення збитків ;

3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками

4) вини.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками покладається на позивача. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Позивачем не доведено факт заподіяння збитків.

При визначенні ціни позову в межах даної справи, ТОВ «Львів Інвест Буд» вказує їх загальний розмір - 359 837,71 грн. При цьому, в загальну суму збитків входять:

- 322 002,13 грн., що стягнуті на користь ФОП Ванівської згідно з рішенням

Господарського суду Львівської області від 15.01.2019 року по справі № 2273/19 (240 000,00 грн. - сума основного боргу та 82 002,13 грн. - пеня);

4 830,34 грн. - судовий збір, що стягнутий з ТОВ «Львів Інвест Буд» на користь

ФОП Ванівської О.Б. згідно з рішенням Господарського суду Львівської області від 15.01.2019 року по справі № 914/2273/19;

- 32 685,24 грн. - виконавчий збір згідно з постановою Франківського відділу ДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 18.02.2020 року в межах виконавчого провадження № 61309261;

- 300,00 грн. - витрати виконавчого провадження згідно з постановою Франківського відділу ДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління

Міністерства юстиції (м. Львів) від 18.02.2020 року в межах виконавчого провадження № 61309261.

Однак ці кошти пов`язані з невиконання рішення господарського суду Львівської області від 15.01.2020 року у справі №914/2273/19 та Закону України «Про виконавче провадження».

При укладенні договору про надання юридичних послуг відповідача діяв відповідно до Статуту товариства в межах наданих повноважень.

Обставини справи, встановлені судом

01.06.2017 між ТОВ"Львів Інвест Буд" (замовник) та ФОП Ванівською О.Б. (виконавець) укладено договір про надання юридичних послуг (далі - Договір). Згідно з пунктом 1.1. Договору замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання надавати замовнику юридичні послуги з правових питань, що виникають у результаті господарської діяльності замовника … в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Пунктом 4.1 Договору встановлено, що вартість послуг за цим Договором визначається в розмірі 12'000,00 грн. за 1 місяць. Договір, згідно п.9.1., діє протягом 20 місяців, а саме до 01.02.2019 року, проте у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

Рішенням господарського суду Львівської області від 15.01.2020 року у справі №914/2273/19 позов фізичної особи - підприємця Ванівської Олени Богданівни задоволено частково та стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Львів Інвест Буд" на користь фізичної особи - підприємця Ванівської Олени Богданівни грн. 00 коп. основної заборгованості, 82'022 (вісімдесят дві тисячі двадцять дві) грн. 13 коп. пені та 4'830 (чотири тисячі вісімсот тридцять) грн. 34 коп. відшкодування витрат на оплату судового збору.

Рішення суду набрало законної сили і не було предметом оскарження.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 18.02.2020 року ВП №61309261 державного виконавця Франківського відділу ДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) відкрито виконавче провадження на підставі наказу №914/2273/19, виданого 15.01.2020 року господарським судом Львівської області.

Загальна сума збитків, зазначена у позові в розмірі 359 837, 71 грн. складається з:

- 322 002,13 грн., що стягнуті на користь ФОП Ванівської згідно з рішенням Господарського суду Львівської області від 15.01.2019 року по справі № 2273/19 (240 000,00 грн. - сума основного боргу та 82 002,13 грн. - пеня);

4 830,34 грн. - судовий збір, що стягнутий з ТОВ «Львів Інвест Буд» на користь ФОП Ванівської О.Б. згідно з рішенням Господарського суду Львівської області від 15.01.2019 року по справі № 914/2273/19;

- 32 685,24 грн. - виконавчий збір згідно з постановою Франківського відділу ДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 18.02.2020 року в межах виконавчого провадження № 61309261;

- 300,00 грн. - витрати виконавчого провадження згідно з постановою Франківського відділу ДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 18.02.2020 року в межах виконавчого провадження № 61309261.

Згідно інформації про виконавче провадження від 26.08.2020 року, наданої позивачем, на майно товариства накладено арешт та звернуто стягнення на кошти на рахунках боржника у сумі 359 837,71 грн.

Станом на час розгляду справи в суді зазначені кошти не стягнуті з ТОВ «Львів Інвест Буд».

Норми права та мотиви суду.

Предметом доказування у справі є наявність складу правопорушення у діях посадової особи товариства, повноваження якого припиненні.

Відповідно до приписів ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків, у тому числі щодо відшкодування кредиторові або іншій особі збитків (шкоди), є зобов`язання, які виникають з договорів та інших правочинів або внаслідок завдання шкоди.

Відповідно до ст.16 ЦК України, ст.20 ГК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до п.12 ч.1 ст.20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (учасника, акціонера) такої юридичної особи, поданим в її інтересах;

Згідно ч. 1 ст. 92 ЦК України, юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

За умовами частин 2, 3 ст. 65 ГК України, власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів. Для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) або уповноважений ним орган призначає (обирає) керівника підприємства.

Як передбачено ч. 5 ст. 65 ГК України, керівник підприємства без доручення діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію підприємства і вирішує питання діяльності підприємства в межах та порядку, визначених установчими документами.

За умовами ч. ,1 2 ст. 89 ГК України, Управління діяльністю господарського товариства здійснюють його органи та посадові особи, склад і порядок обрання (призначення) яких визначається залежно від виду товариства, а у визначених законом випадках - учасники товариства.. Посадові особи відповідають за збитки, завдані ними господарському товариству. Відшкодування збитків, завданих посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю), здійснюється у разі, якщо такі збитки були завдані:

діями, вчиненими посадовою особою з перевищенням або зловживанням службовими повноваженнями;

діями посадової особи, вчиненими з порушенням порядку їх попереднього погодження або іншої процедури прийняття рішень щодо вчинення подібних дій, встановленої установчими документами товариства;

діями посадової особи, вчиненими з дотриманням порядку їх попереднього погодження або іншої процедури прийняття рішень щодо вчинення відповідних дій, встановленої товариством, але для отримання такого погодження та/або дотримання процедури прийняття рішень посадова особа товариства подала недостовірну інформацію;

бездіяльністю посадової особи у випадку, коли вона була зобов`язана вчинити певні дії відповідно до покладених на неї обов`язків;

іншими винними діями посадової особи.

Відповідно до ст.28 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» органами товариства є загальні збори учасників, наглядова рада (у разі утворення) та виконавчий орган. Відповідно до ст.39 цього ж закону виконавчий орган товариства здійснює управління поточною діяльністю товариства. До компетенції виконавчого органу товариства належить вирішення всіх питань, пов`язаних з управлінням поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників та наглядової ради товариства (у разі утворення). Виконавчий орган товариства підзвітний загальним зборам учасників і наглядовій раді товариства (у разі утворення) та організовує виконання їхніх рішень. Виконавчий орган товариства є одноосібним. Назвою одноосібного виконавчого органу є "директор", якщо статутом не передбачена інша назва. Статутом може бути встановлено, що виконавчий орган товариства є колегіальним, та визначено його кількісний склад. Назвою колегіального виконавчого органу є "дирекція", а його голови - "генеральний директор", якщо статутом не передбачені інші назви.

Згідно зі ст.42 цього закону посадовими особами товариства є члени виконавчого органу, наглядової ради, а також інші особи, передбачені статутом товариства.

Відповідно до п. 7.1. Статуту ТОВ «Львів Інвест Буд» (надалі - Статут, в редакції, яка діяла станом на 01.06.2017 року (дату укладення договору з ФОП Ванівською О.Б.), виконавчим одноособовим органом Товариства є директор Товариства.

Згідно з пунктами 7.5.1., 7.5.3. Статуту Товариства директор має право діяти від імені Товариства без довіреності та представляє інтереси Товариства у відносинах з будь-якими державними органами, юридичними та фізичними особами. Директор має право укладати (підписувати) договори (угоди, контракти) та вчиняти правочини від імені Товариства.

У постанові від 22 жовтня 2019 року у справі № 911/2129/17 (провадження № 12-45гс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що правовідносини між товариством та керівником мають довірчий характер, а протиправна поведінка посадової особи полягає у неналежному та недобросовісному виконанні певних дій, без дотримання меж нормального господарського ризику, з особистою заінтересованістю чи при зловживанні своїм посадовими обов`язками за власним умислом (розсудом), прийнятті очевидно необачних, марнотратних та завідомо корисливих на користь такої посадової особи рішень.

Судом не встановлено, а позивачем не доведено факт протиправної поведінки посадової особи, що полягала у неналежному та недобросовісному виконанні певних дій, без дотримання меж нормального господарського ризику, з особистою заінтересованістю чи при зловживанні своїм посадовими обов`язками за власним умислом (розсудом), прийнятті очевидно необачних, марнотратних та завідомо корисливих на користь такої посадової особи рішень.

Як зазначено вище, директор діяв в межах повноважень, визначених Статутом товариства. Як встановлено судом, у штаті товариства відсутня посада юриста. Відтак факт укладення Договору у 2017 році є виправданим і не може свідчити про укладення договору з перевищенням повноважень (ст. 241 ЦК України). Договір не визнався недійсним чи нікчемним. Також укладений Договір не визнавався недійсним з підстав, встановлених ст. 227 ЦК України, що правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. Також, укладаючи Договір у 2017 році, керівник товариства не міг передбачити негативні наслідки господарської діяльності товариства протягом 2018 - 2019 років, оскільки цей Договір не врегульовував питання відчуження майна, кредитних запозичень чи вчинення інших дій щодо розпорядження майном чи коштами товариства.

Судом досліджено матеріали справи №914/2273/19 в судовому засіданні. Як встановлено судом у цій справі, позивач (ФОП Ванівська О.Б.) надав відповідачеві послуги на загальну вартість 240'000,00 грн., що підтверджується актами приймання-передачі наданих послуг: № 1 від 01.07.2017 на суму 12'000,00 грн; № 2 від 01.08.2017 на суму 12'000,00 грн.; № 3 від 01.09.2017 на суму 12'000,00 грн.; № 4 від 01.10.2017 на суму 12'000,00 грн.; № 5 від 01.11.2017 на суму 12'000,00 грн.; № 6 від 01.12.2017 на суму 12'000,00 грн.; № 7 від 31.12.2017 на суму 12'000,00 грн. ;№ 8 від 01.02.2018 на суму 12'000,00 грн. № 9 від 01.03.2018 на суму 12'000,00 грн. № 10 від 01.04.2018 на суму 12'000,00 грн. ;№ 11 від 01.05.2018 на суму 12'000,00 грн.; № 12 від 01.06.2018 на суму 12'000,00 грн. № 13 від 01.07.2018 на суму 12'000,00 грн.; № 14 від 01.08.2018 на суму 12'000,00 грн. ; № 15 від 01.09.2018 на суму 12'000,00 грн. ; № 16 від 01.10.2018 на суму 12'000,00 грн.; № 17 від 01.11.2018 на суму 12'000,00 грн. ;№ 18 від 01.12.2018 на суму 12'000,00 грн. ; № 19 від 31.12.2018 на суму 12'000,00 грн.; № 20 від 01.02.2019 на суму 12'000,00 грн.

Враховуючи надані докази, суд доходить висновку, що укладення Договору, не свідчить про вчинення необачних, марнотратних та завідомо корисливих на користь такої посадової особи рішень чи вчинення дій без дотримання меж нормального господарського ризику.

Зазначений Договір не є значним чи правочином, щодо якого є заінтересованість в розумінні ст.44 і ст. 45 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю».

Відповідно до статей 509, 510 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Згідно зі статтями 92, 97 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 98 ЦК України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства. Рішення загальних зборів приймаються простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не встановлено установчими документами або законом.

Згідно зі статтею 116 ЦК України учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом, брати участь в управлінні товариством у порядку, визначеному в установчому документі; брати участь у розподілі прибутку товариства і одержувати його частину (дивіденди).

З наведених норм права вбачається, що за договором, укладеним товариством, права та обов`язки набуває таке товариство як сторона договору. При цьому, правовий стан (сукупність прав та обов`язків) безпосередньо учасників цього товариства жодним чином не змінюється.

Позивач також не довів, яким чином укладення Договору могло погіршити становище товариства станом на 2017 рік, яке знаходилося, на його думку, в скрутному матеріальному становищі, не отримувало прибутку. Під господарською діяльністю, як зазначено в ст.3 ГК України, розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Надана позивачем інформація Залізничного управління ГУ ДПС у Львівській області на лист від 02.07.20 року про те, що звітність (декларація з податку на прибуток підприємства та фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва) за 2019 рік та звіти форми 1-ДФ за період з 2013 - 2019 рік не подавалися (інформація відсутня в базі даних ШТС «Податковий блок») не може слугувати єдиною підставою заподіяння зьитків товариству шляхом укладення у 2017 році договору про надання правової допомоги. Відповідач призначений на посаду з вересня 2013 року по липень 2019 року (протокол №1 Загальних зборів учасників ТОВ «Львів Інвест Буд»»). Отже, з моменту призначення до укладення договору ТОВ не здійснювало господарську діяльність і не отримувало прибуток.

При цьому суд наголошує, що у судовому засіданні встановлено, що зміна директора позивача у 2019 році також не поліпшила фінансово-господарський стан товариства.

Також суд критично оцінює доводи позивача стосовно порядку управління товариством, не скликання зборів учасників директором тощо.

Згідно п 1.3. Статуту ТОВ «Львів Інвест Буд», затвердженого загальними зборами учасників товариства, протокол №1/2013 від 19 вересня 2013 року учасниками (засновниками) товариства є:

1) фізична особа: ОСОБА_2 , паспорт громадянина України: серія НОМЕР_1 , виданий Залізничним РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області 26 вересня 2006 року, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ;

2) фізична особа: ОСОБА_3 , паспорт громадянина: серія НОМЕР_3 , виданий Залізничним РВ УМВС України у Львівській області 5 листопада 1998 року, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 ;

3) фізична особа: ОСОБА_4 , паспорт громадянина України: серія НОМЕР_5 , виданий Галицьким РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області 3 серпня 1995 року, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_6 ;

4) фізична особа: ОСОБА_5 , паспорт громадянки України: серія НОМЕР_7 , виданий Ужгородським МВ УМВС України в Закарпатській області 26 грудня 1997 року, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_8 .

Відповідно до п. 5.2. Статуту ТзОВ «Львів Інвест Буд» у створенні статутного капіталу беруть участь своїми вкладами (внесками) наступні Учасникик Товариства у відповідних частках:

1) фізична особа: ОСОБА_2 , паспорт громадянина України: серія НОМЕР_1 , виданий Залізничним РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області 26 вересня 2006 року, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , - з часткою у розмірі 44 445,00грн. (сорок чотири тисячі чотириста сорок п`ять гривень 00 коп.), що становить 5% Статутного капіталу Товариства, або 5 (п`ять) часток Статутного капіталу Товариства;

2) фізична особа: ОСОБА_3 , паспорт громадянина: серія НОМЕР_3 , виданий Залізничним РВ УМВС України у Львівській області 5 листопада 1998 року, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 , - з часткою у розмірі 44 445,00грн. (сорок чотири тисячі чотириста сорок п`ять гривень 00 коп.), що становить 5% Статутного капіталу Товариства, або 5 (п`ять) часток Статутного капіталу Товариства;

3) фізична особа: ОСОБА_4 , паспорт громадянина України: серія НОМЕР_5 , виданий Галицьким РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області 3 серпня 1995 року, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_6 , - з часткою у розмірі 400 005,00грн. (чотириста тисяч п`ять гривень 00коп), що становить 45% Статутного капіталу Товариства, або 45 (сорок п`ять) часток Статутного капіталу Товариства;

4) фізична особа: ОСОБА_5 , паспорт громадянки України: серія НОМЕР_7 , виданий Ужгородським МВ УМВС України в Закарпатській області 26 грудня 1997 року, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_8 , - з часткою у розмірі 400 005,00грн. (чотириста тисяч п`ять гривень 00коп), що становить 45% Статутного капіталу Товариства, або 45 (сорок п`ять) часток Статутного капіталу Товариства.

Відповідно до п. 6.1. Статуту Загальні Збори Учасників (надалі - Збори Учасників) є вищим органом управління Товариства, Збори Учасників мають право приймати рішення з усіх питань діяльності Товариства, у тому числі і з тих, що передані Зборами Учасників до компетенції Директора чи інших органів Товариства.

Відповідно до п.п. 6.2.1. - 6.2.3. Статуту до виключної компетенції Зборів Учасників належить, зокрема, визначення основних напрямків діяльності Товариства та затвердження його планів та звітів про їх виконання; внесення змін та доповнень до цього Статуту, у тому числі зміна розмірі Статутного капіталу, призначення та звільнення Директора, визначення форм контролю за діяльністю виконавчого органу.

Згідно з п. 6.7 Статуту ТзОВ «Львів Інвест Буд» чергові Збори Учасників проводяться не рідше одного разу на рік. Надалі усі посилання на «Збори Учасників» стосуватимуться як чергових, так і позачергових Зборів Учасників, за винятком тих випадків, коли чітко зазначено інше. Чергові Збори Учасників скликаються Директором. Відповідно до п. 6.8 Статуту позачергові Збори Учасників Товариства скликаються на вимогу виконавчого органу Товариства, контролюючого органу - Наглядової Ради Товариства, якщо така створювалася (у випадку виникнення загрози суттєвим інтересам Товариства або виявлення зловживань посадовими особами Товариства), а також на вимогу Учасників , які володіють у сукупності не менше ніж 10 (десятьма) відсотками голосів. Якщо протягом 25 (двадцяти п`яти) днів з моменту одержання письмової вимоги про скликання Зборів Учасників Директор не скликає Збори Учасників, Збори Учасників можуть бути скликані органом або особами (особою), які вимагають скликання Зборів Учасників.

Відтак, як зазначено у п.6.8. Статуту ініціатором скликання позачергових зборів Учасників Товариства є, крім виконавчого органу Товариства, контролюючого органу - Наглядової Ради Товариства, якщо така створювалася (у випадку виникнення загрози суттєвим інтересам Товариства або виявлення зловживань посадовими особами Товариства), є Учасники , які володіють у сукупності не менше ніж 10 (десятьма) відсотками голосів. Отже законодавством та Статутом товариства врегульовані ризики зловживання посадовою особою товариства своїми обов`язками, та у випадку необхідності, в тому числі і невиконання покладених обов`язків, визначено порядок скликання зборів.

Завдані збитки позивач оцінює шляхом їх фіксації у рішенні суду та невиконанням рішення суду відповідно до законодавства про виконавче провадження. З цього приводу суд зазначає, що Конституційний Суд України у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012, пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 ); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

В рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року Європейський суд з прав людини вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Згідно з вимогами ст. 92 ЦК України особи, які виступають від імені юридичної особи, зобов`язані діяти не лише в межах своїх повноважень, але й добросовісно і розумно. З огляду на положення наведеної правової норми та довірчий характер відносин між господарським товариством та його посадовою особою (зокрема директором чи генеральним директором) протиправна поведінка посадової особи може виражатись не лише у невиконанні нею обов`язків, прямо встановлених установчими документами товариства, чи перевищенні повноважень при вчиненні певних дій від імені товариства, а й у неналежному та недобросовісному виконанні таких дій без дотримання меж нормального господарського ризику, з особистою заінтересованістю чи при зловживанні своїм розсудом, прийнятті очевидно необачних чи марнотратних рішень. За відсутністю доведення наявності зазначених обставин, які свідчать про протиправну поведінку посадової особи товариства, підстави для задоволення позову про стягнення з неї збитків відсутні. Відповідно до статей 13,74 ГПК України на позивача покладений обов`язок доведення обставин щодо наявності правових підстав для застосування до відповідача заходів цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

Судом встановлено, що відповідач діяв в межах повноважень, з дотриманням нормального господарського ризику. Факт марнотратства чи необачності, корисливості в діях посадової особи судом не встановлено, а ініціатором процесу належними та допустимими доказами не доведено.

Посадова особа відповідає за збитки, завдані ним господарському товариству за наявності складу правопоруення.

Статтею 225 ГК України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначено у ст.1166 ЦК України, з якою вбачається, що шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення, як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов`язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкоди заподіяно не з її вини (частина друга цієї ж статті).

Суд не встановив факт заподіяння збитків товариству її посадовою особою, а також межу між підприємницьким ризиком і протиправною поведінкою відповідача, що, на думку позивача, завдала збитки. Будь-яке бізнес-рішення повинно мати своє розумне пояснення враховувати ситуацію, яка існувала на момент ухвалення рішення, не оцінюючи його з урахуванням знань "постфактум". Суд доходить висновку, що факт заподіяння збитків посадовою особою своїми діями юридичній особі не можна оцінювати окремою дією - укладенням договору про надання правової допомоги без урахування ситуації в цілому. При цьому посадова особа працювала у товаристві починаючи з 19 вересня 2013 року згідно наказу №1/2013 про призначення ОСОБА_2 директором ТОВ «Львів Інвест Буд» до липня 2019 року, часу його звільнення. При цьому конкретних зауважень з приводу виконання ним своїх обов`язків директора не висловлювали, доказів цього суду не надано.

Слід враховувати, що для висновку про наявність безпосереднього причинного зв`язку між невиконанням судового рішення, яке набрало законної сили, та заподіяними збитками недостатньо встановити тільки факт невиконання судового рішення. Позивачу необхідно довести чи могло бути таке судове рішення фактично виконане в момент пред`явлення його до виконання, зокрема, чи мав боржник майно, достатнє для виконання судового рішення в порядку та у спосіб, зазначений в ньому.

Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання ст.79 ГПК України).

За таких обставин суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, у зв`язку з відмовою в задоволенні позову, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись статтями 10, 12, 20, 73, 76, 79, 123, 126, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 252 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1.У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

3. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://court.gov.ua/fair/sud5015, а також у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою - http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 04.02.2021 року.

Суддя С.М. Коссак