ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2021 р. Справа№ 910/10164/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Суліма В.В.

Майданевича А.Г.

За участю секретаря судового засідання Яценко І.В.

Представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 19.01.2021

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Полісся-2002"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 17.09.2020

у справі № 910/10164/20 (суддя Морозов С.М.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Голубкова Ігоря Івановича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полісся-2002"

про стягнення 315 908,44 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Фізична особа-підприємець Голубков Ігорь Іванович (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Полісся-2002" (далі - відповідач) основної заборгованості в розмірі 242 500,00 грн, суми пені в розмірі 50 063,70 грн, суми 3% річних в розмірі 10 964,00 грн та суми інфляційних втрат в розмірі 12 380,74 грн, у зв`язку з невиконанням відповідачем умов Договору про надання послуг №24/09 від 24.09.2018 року в частині розрахунку за надані позивачем послуги.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем було порушено умови укладеного із позивачем договору про надання послуг №24/09 та не у повному обсязі сплачено кошти за отримані від позивача послуги за вказаним договором.

Короткий зміст оскаржуваного рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.09.2020 у справі № 910/10164/20 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Полісся-2002" на користь Фізичної особи-підприємця Голубкова Ігоря Івановича суму основної заборгованості в розмірі 242 500,00 грн, суму пені в розмірі 50 063,70 грн, суму 3% річних в розмірі 10 964,00 грн, суму інфляційних втрат в розмірі 12 380,74 грн та суму судових витрат в розмірі 4 738,63 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Полісся-2002" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.2020 у справі №910/10164/20 скасувати та прийняти нове рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Полісся-2002" 320 647,07 грн, та розстрочити виконання рішення суду на один рік рівними платежами у розмірі 26 720,58 грн в місяць, з дня набрання рішення законної сили.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.10.2020 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Майданевич А.Г., Гаврилюк О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.10.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Полісся-2002" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.2020 у справі №910/10164/20 та призначено справу до розгляду на 10.11.2020.

У зв`язку із перебуванням головуючого судді Ткаченка Б.О. з 03.11.2020 до 11.11.2020 на лікарняному, розгляд справи 03.11.2020 не відбувся.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2020 розгляд справи №910/10164/20 призначено на 03.12.2020.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.12.2020, у зв`язку із перебуванням судді Гаврилюка О.М. на лікарняному, для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Майданевич А.Г., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2020 розгляд справи № 910/10164/20 відкладено на 16.12.2020.

Враховуючи перебування головуючого судді Ткаченка Б.О. з 07.12.2020 до 16.12.2020 на лікарняному, розгляд справи 16.12.2020 не відбувся.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2020 розгляд справи № 910/10164/20 призначено на 19.01.2021.

Заявлене відповідачем в апеляційній скарзі клопотання про розстрочення виконання рішення суду на один рік колегія суддів не бере до уваги, оскільки за приписами ст.ст. 239, 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити його виконання, що, у тому числі, вбачається і з постанови Верховного Суду від 16.10.2018 у справі №914/34/18, на яку послався скаржник в обґрунтування вказаного клопотання.

Позиції учасників справи

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Полісся-2002" у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.2020 у справі №910/10164/20 скасувати та прийняти нове рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Полісся-2002" 320 647,07 грн, та розстрочити виконання рішення суду на один рік рівними платежами у розмірі 26 720,58 грн в місяць, з дня набрання рішенням законної сили.

Представник Голубкова Ігоря Івановича у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

24.09.2018 між позивачем (далі - виконавець) та відповідачем (далі - замовник) був укладений Договір про надання послуг №24/09 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого виконавець на умовах, передбачених цим Договором, зобов`язується надавати замовнику комплекс послуг, а саме: монтаж під ключ, пуско-налагоджувальні роботи, навчання персоналу та введення в експлуатацію сушильних камер для деревини «O.S.Panto» мод. OS/F - 100 в кількості дві штуки, встановлення додаткового обладнання для фітосанітарного обладнання за адресою: м. Малин, вул. Неманіхіна, 2 (Житомирська область), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконавцеві надані послуги.

Згідно з п. 1.2. Договору ціна Договору складає 347 500,00 грн. (без ПДВ).

Відповідно до п. 2.4.1. Договору Замовник зобов`язаний провести розрахунки з виконавцем, відповідно до даного Договору: 50% від вартості послуг за 2 дні до початку виконання монтажу, 50% від вартості послуг після підписання акту виконаних робіт, але не пізніше 10 днів після завершення виконання робіт.

Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2018 року та вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку не було заявлено однією із сторін про відмову від цього договору або його перегляд. (пункт 9.1. Договору).

До матеріалів справи позивачем долучено копію Акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) №01 від 08.02.2019 року на суму 347 500,00 грн (без ПДВ), відповідно до якого виконавцем здано, а замовником прийнято роботи на вказану суму без претензій.

Згідно з Актом звірки взаєморозрахунків за період 2019 року, відповідачем було сплачено на користь позивача суму коштів в загальному розмірі 90 000,00 грн, а саме 40 000,00 грн 08.02.2019 року та 50 000,00 грн 04.06.2019 року. Окрім того, 27.04.2020 року відповідачем було здійснено платіж на суму в розмірі 15 000,00 грн.

З урахуванням наведених обставин, у зв`язку з несплатою відповідачем суми основного боргу в розмірі 242 500,00 грн, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення вказаної суми, а також пені в розмірі 50 063,70 грн, 3% річних в розмірі 10 964,00 грн та інфляційних втрат в розмірі 12 380,74 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається із матеріалів справи, на підставі Договору позивачем було надано відповідачу послуги на загальну суму в розмірі 347 500,00 грн, що підтверджується наявним в справі, підписаним обома сторонами, актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №01 від 08.02.2019 року.

Відповідачем було здійснено частковий розрахунок з позивачем на суму в розмірі 105 000,00 грн.

Доказів на підтвердження сплати залишку суми заборгованості в розмірі 242 500,00 грн матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У п. 2.4.1 Договору сторони погодили, що відповідач зобов`язаний провести розрахунки з позивачем в наступному порядку: 50% від вартості послуг за 2 дні до початку виконання монтажу, 50% від вартості послуг після підписання акту виконаних робіт, але не пізніше 10 днів після завершення виконання робіт.

Таким чином, за вказаним вище актом оплата вартості послуг повинна бути здійснена відповідачем не пізніше 10 днів після завершення виконання робіт.

Враховуючи викладене, відповідачем не спростовано обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, контррозрахунку заявлених до стягнення з нього сум суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з положеннями ст. 526 ЦК України та ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач є таким, що прострочив виконання свого грошового зобов`язання з оплати вартості наданих позивачем послуг за Договором на загальну суму в розмірі 242 500,00 грн., тому правомірно визнав обґрунтованими позовні вимоги позивача на вказану суму.

Позивачем також заявлено до стягнення з відповідача суму пені в розмірі 50 063,70 грн, нараховану за період 19.02.2019 по 19.08.2019, з урахуванням часткових оплат.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

За змістом ст. ст. 546, 549 ЦК виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

У п. 6.1. Договору сторони погодили, що при порушенні термінів оплати замовник виплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Разом із тим, згідно з приписами ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Отже, враховуючи зазначене, перевіривши правильність нарахувань, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заявлена до стягнення з відповідача сума пені в розмірі 50 063,70 грн є арифметично вірно нарахованою, а відтак позовна вимога у цій частині підлягає задоволенню повністю.

Позивачем також заявлено до стягнення з відповідача суми 3% річних в розмірі 10 964,00 грн та інфляційних втрат у розмірі 12 380,74 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням інфляційних втрат, трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку суми 3% річних та інфляційних втрат, колегія суддів зазначає, що вони зроблені вірно, тому до стягнення з відповідача підлягає сума 3% річних у розмірі 10 964,00 грн та сума інфляційних втрат у розмірі 12 380,74 грн, а позовні вимоги у цій частині також підлягають задоволенню.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, проте його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду даної справи.

Згідно з ч. 1 ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду першої інстанції прийняте з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також із дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстави для його скасування відсутні.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на апелянта.

Керуючись ст.ст. 76-79, 86, 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Полісся-2002" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.2020 у справі № 910/10164/20 залишити без змін.

2. Судові витрати, пов`язані з розглядом апеляційної скарги, покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Полісся-2002".

3. Матеріали справи № 910/10164/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених ст. 287 Господарського процесуального кодексу України та у строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складене 28.01.2021.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді В.В. Сулім

А.Г. Майданевич