ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2021 року м.Дніпро Справа № 904/2479/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Березкіної О.В., Антоніка С.Г.

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

представники сторін:

від позивача: Колоколов А.Є., довіреність б/н від 05.11.2020 р., юрисконсульт;

представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.10.2020, ухвалене суддею Ліпинським О.В., повний текст якого складений 23.10.2020, у справі №904/2479/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс", м. Дніпро

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця", м. Дніпро

про відшкодування збитків за пошкодження вагонів у розмірі 132 000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" (далі - Відповідач) про відшкодування збитків за пошкодження вагонів у розмірі 132 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на неналежне виконання відповідачем умов договору перевезення у вигляді залізничних накладних, яке полягало в тому, що на шляху прямування зі станції відправлення до станції призначення у період знаходження вагонів на відповідальності залізниці, належні Позивачу вагони №62648944, №64050669, №63992978, №64050131 були пошкоджені та відчеплені із зазначенням причини відчеплення відсутність авторежиму, про що складено акт загальної форми ГУ-23. У відповідності до повідомлення форми ВУ-36М та ВУ-23М вагони прийняті структурним підрозділом експлуатаційного вагонного депо регіональної філії АТ "Укрзалізниця" для проведення ремонту та технічного огляду. Загальна вартість ремонтних робіт склала 132 000,00 грн. За доводами Позивача, оскільки пошкодження вагонів відбулось на шляху прямування залізничними коліями загального користування і вагони перебували у володінні відповідача, останній має відшкодувати збитки у розмірі 132 000,00 грн., що становить вартість ремонтних робіт.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15.10.2020 у справі №904/2479/20 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Металургтранс", в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення суду від 15.10.2020 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що судом згідно залізничних накладних зазначені 4-и вагони відправились зі станції відправлення порожніми та прямували до пункту навантаження до станції призначення, але прибувши до станції призначення при огляді вагонів встановлено, що на вагонах відсутній авторежим, внаслідок чого було складено Акти загальної форми ГУ-23 або Акти огляду вагону, або ВУ-25 (оригінали знаходиться у Відповідача, копії наявні в матеріалах справи).

Отже, прямуючи до пункту призначення, зі станції відправлення до станції призначення в період знаходження вагонів на відповідальності Відповідача, вказані 4-и вагони були пошкоджені та відчеплені із зазначенням причини відчеплення відсутність авторежиму.

Позивач зазначає, що прийняття Відповідачем до перевезення спірних вагонів свідчить про те, що останні перебували у технічно справному стані на станції відправлення і були пошкоджені саме під час прямування на коліях загального призначення, що виявлено лише по їх прибуттю до станції призначення.

Додатково в підтвердження даного факту Позивач додає накладні № 41920315 від 06.11.2019 (вагон № 62648944), № 36498053 від 30.10.2019 (вагон № 64050669), № 42073650 від 10.11.2019 (вагон № 64050131).

Згідно даних залізничних накладних вбачається, що:

- вагон № 62648944 за залізничною накладною № 41920315 від 06.11.2019 було прийнято Відповідачем до перевезення зі станції відправлення Блакитне до станції призначення Кривий Ріг- Головний, а вже прибувши до станції призначення Кривий Ріг-Головний Відповідачем було прийнято вагон до перевезення в ремонт зі станції відправлення Кривий Ріг-Головний до станції призначення Кривий Ріг-Головний (вантажовідправник ПАТ «Арселорміттал Кривий Ріг», вантажоодержувач ВЧДЕ Батуринська) за залізничною накладною № 45875772 від 12.11.2019 (копія наявна в матеріалах справи) та складено відповідні Акти загальної форми та повідомлення;

- вагон № 64050669 за залізничною накладною № 36498053 від 30.10.2019 було прийнято Відповідачем до перевезення зі станції відправлення Максимівка-Тернопільська до станції призначення Кривий Ріг-Головний, а вже прибувши до станції призначення Кривий Ріг-Головний Відповідачем було прийнято вагон до перевезення в ремонт зі станції відправлення Кривий Ріг-Головний до станції призначення Кривий Ріг-Головний (вантажовідправник ПАТ "Арселорміттал Кривий Ріг", вантажоодержувач ВЧДЕ Батуринська) за залізничною накладною № 45911963 від 13.11.2019 (копія наявна в матеріалах справи) та складено відповідні Акти загальної форми та повідомлення;

- вагон № 64050131 за залізничною накладною № 42073650 від 10.11.2019 було прийнято Відповідачем до перевезення зі станції відправлення Чорноморська (експ. для ТІС) до станції призначення Кривий Ріг-Головний, а вже прибувши до станції призначення Кривий Ріг-Головний Відповідачем було прийнято вагон до перевезення в ремонт зі станції відправлення Кривий Ріг- Головний до станції призначення Кривий Ріг-Головний (вантажовідправник ПАТ "Арселорміттал Кривий Ріг", вантажоодержувач Експлуатаційне вагонне депо Батуринська) за залізничною накладною № 45951886 від 14.11.2019 (копія наявна в матеріалах справи) та складено відповідні Акти загальної форми та повідомлення.

Отже, оскільки Відповідач прийняв вагони на колії загального призначення у належному їх технічному стані, який відповідає вимогам законодавства; Відповідач несе відповідальність за збереження вагонів під час їх слідування зі станції відправлення до станції призначення; Відповідач відшкодовує фактичні збитки; розмір фактичних збитків, понесених Позивачем у розмірі 132 000,00 грн. підтверджується наявними в матеріалах справи доказами (договором про надання послуг з організації ремонту № 49у від 27.06.2019, Актами наданих послуг № 09 від 18.12.2019, № 10 від 17.01.2020, Листами ТОВ "РЕМВАГОНТОРГ" про калькуляцію (деталізацію) ремонту вказаних вагонів, рахунком на оплату послуг з організації ремонту та платіжними дорученнями про сплату послуг з організації ремонту.

Враховуючи, що згідно актів загальної форми на спірних вагонах виявлено відсутність авторежиму, а за повідомленнями форми ВУ-23М, зазначені вагони надійшли в ремонт з несправним авторежимом, за правильність, достовірність та повноту оформлення/заповнення Актів загальної форми та повідомлень - несе відповідальність саме Відповідач, а тому дана обставина (відмінність даних в актах загальної форми та повідомленнях, заповнених Відповідачем) не може слугувати підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідач, Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця", у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, як таке, що було винесено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що Позивачем не підтверджено належними доказами розмір фактично понесених ним збитків. Зауважує на тому, що договором № 49у про надання послуг з організації ремонту залізничних вагонів від 27.06.2019 погоджено надання ТОВ "Ремвагонторг" лише послуг з організації ремонту залізничних вагонів ТОВ "Металургтранс", а у складі позовної заяви відсутні договори, укладені ТОВ "Ремвагонторг" з вагоноремонтними підприємствами.

Відповідач вказує не те, що позивачем не доведено, на якій підставі ТОВ "Ремвагонторг" проведено ремонт вагонів №62648944, №64050669, №63992978, №64050131. Звертає увагу на те, що з долучених до позовної заяви повідомлення форми ВУ-36М про приймання вантажних вагонів з технічного обслуговування, не зрозуміло, що саме пошкоджено у вищезазначеному вагоні, які роботи потрібно провести і яка ціна за придбані деталі. Позивачем не доведено всіх елементів складу правопорушення для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків з відповідача.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.11.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.10.2020 у справі №904/2479/20; розгляд справи призначено у судовому засіданні на 21.12.2020.

Через відпустку судді члена колегії суддів Березкіної О.В. та з урахуванням п.2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, судове засідання, призначене на 21.12.2020, не відбулось.

Ухвалою суду від 28.12.2020 розгляд справи призначено у судовому засіданні на 25.01.2021.

Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання, призначене на 25.01.2021, не з`явився.

Натомість, 22.01.2021 представником Відповідача подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи, яке обґрунтовано введенням постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 карантину на території країни з 19.12.2020 по 28.02.2021, простоєм підприємства відповідача, запровадженням чотирьохденного робочого тижню, відсутністю необхідної кількості працівників для представництва інтересів відповідача.

Розглянувши дане клопотання, колегія суддів вважає, що воно не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 11, 12 ст. 270 ГПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Як вбачається з клопотання Позивача, він повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, та єдиною підставою для відкладення розгляду справи зазначає запровадження та продовження дії карантину в Україні та встановлення Позивачем чотириденного робочого тижня з вихідним днем понеділок. Про неможливість прибуття у судове засідання, перебування на лікарняному, тощо представник Позивача не зазначає.

На підтвердження викладених у клопотанні відповідача обставин, останнім надано наказ від 29.04.2020 №165/Н про переведення працівників управління регіональної філії на чотириденний робочий тиждень та наказ № 455/Н від 24.12.2020, яким внесені зміни до наказу №110/Н від 20.03.2020 про простій підприємства. Таким чином, як запровадження простою на підприємстві, так і запровадження чотириденного робочого тижню мали місце з березня-квітня 2020 року. Отже, обставини для відкладення розгляду справи, наведені відповідачем у клопотанні мають місце на підприємстві вже більше півроку, тому організація на підприємстві роботи, зокрема і юридичного відділу з належного представництва інтересів відповідача залежить тільки від волевиявлення останнього, що носить суб`єктивний характер.

Вирішуючи питання щодо можливості відкладення розгляду справи, колегія суддів враховує що Постановою КМУ від 20 травня 2020 р. № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів" визначено, що на території регіонів із сприятливою епідемічною ситуацією запроваджується послаблення протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови.

Послаблення протиепідемічних заходів застосовується та припиняється на території регіону на підставі рішення регіональної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій, яке приймається з урахуванням оцінки епідемічної ситуації та наявності у регіоні ознак для послаблення протиепідемічних заходів, визначених цією постановою.

З огляду на те, що на час призначення судового засідання у даній справі - 25.01.2021, на території Дніпропетровської області були послаблені протиепідемічні заходи, дозволено регулярні та нерегулярні пасажирські перевезення у міському, приміському, міжміському внутрішньообласному та міжнародному сполученні, колегія суддів вважає, що Відповідач, який знаходиться у Дніпропетровській області, мав можливість прибути до приміщення суду, взяти участь у судовому засіданні як особисто, через представника, так і шляхом участі в судовому засіданні у режимі відеоконференції, як у суді, так і поза межами суду.

Будь-яких причин неможливості взяти участь у судовому засіданні з використанням вищезазначених механізмів, Відповідач не зазначив.

При цьому, Відповідачем не зазначено об`єктивних причин, які б безпосередньо перешкоджали йому взяти участь у судовому засіданні, тоді як саме по собі оголошення карантину не зупиняє роботи судів (подібним чином вирішено аналогічне клопотання Верховним Судом у справі № 910/3880/19 у постанові від 05.05.2020).

Встановлення Позивачем чотириденного робочого тижня з вихідним днем понеділок - є способом організації Позивачем виробничого процесу, залежить виключно від волевиявлення останнього, та жодним чином не впливає на обґрунтованість неявки представника позивача у судове засідання.

В даному випадку, судом дотримано основних засад господарського судочинства, забезпечена рівність учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, забезпечено право на апеляційний перегляд рішення суду. Сторони мали рівну можливість подати письмові заяви по суті справи, зокрема, позовну заяву, відзив на позов, заперечення на відзив, пояснення та клопотання, апеляційну скаргу, відзив на апеляційну скаргу.

В свою чергу, саме Відповідач не забезпечив участі представника (будь-якого, як в порядку самопредставництва, так і представником - зі статусом адвоката). Отже, вказані обставини є суто суб`єктивними, які залежали виключно від волевиявлення Відповідача, тому не можуть бути визнані поважними.

Зважаючи на належне повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що повідомлені Відповідачем причини неявки не визнаються судом поважними, беручи до уваги строки розгляду апеляційної скарги, передбачені ст. 273 ГПК України, а також відсутність передбачених ч. 11 ст. 270 ГПК України підстав для відкладення розгляду справи, враховуючи, що наявні у справі докази дозволяють визначитися відносно законності оскаржуваного рішення, судова колегія дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання Відповідача про відкладення розгляду апеляційної скарги та про можливість в порядку ч. 12 ст. 270 ГПК України розглянути справу у його відсутність.

25.01.2021 у судовому засіданні оголошено перерву до 27.01.2021.

В судовому засіданні 27.01.2021 Центральним апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частину постанову у даній справі.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення представника Позивача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" є орендарем вагонів на підставі договору оренди залізничного рухомого складу №012 від 06.02.19 укладеного з ТОВ ІЗІ ВЕЙ:

- №64050669 згідно акту №1 прийому-передачі від 06.02.19;

- №63992978 згідно акту №3 прийому-передачі від 19.06.19;

- №64050131 згідно акту №1 прийому-передачі від 06.02.19.

Крім того, на підставі договору оренди вагоні №07/ПВ-2019 від 24.05.2019 укладеного з ПАТ Трансфорвардінг Лімітед АГ Позивач являється орендарем вагону №62648944, який передано в його користування згідно акту №10 прийому-передачі від 10.06.19.

Для забезпечення організації курсування власних та орендованих вантажних вагонів на коліях загального користування і надання послуг, пов`язаних із цими перевезеннями, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" (далі замовник, позивач) та АТ "Укрзалізниця" (далі виконавець, відповідач) укладено договір про надання послуг власнику, орендатору або оператору щодо організації курсування власних вантажних вагонів на коліях загального користування № ПР/М-15103/НЮі від 09.11.2015.

Пунктом 1.2. вказаного договору, сторони визначили, що керуються цим договором, законами України, Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів залізничним транспортом України, Збірником тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення, Правилами експлуатації власних вантажних вагонів, іншими нормативними документами.

Згідно з пунктом 1.3. договору, дані про власні вантажні вагони повинні бути внесені до Автоматичного банку даних парку вантажних вагонів (АБД ПВ) з ознакою власника (при необхідності орендаря), а оператора в базу даних "Вантажні вагони компаній-операторів" (База операторів).

Відповідно до пунктів 2.1., 2.1.4., 2.1.8. договору, зобов`язується: на виконання погоджених вантажовідправниками обсягів перевезень вантажів у вагонах замовника забезпечувати його подачу під навантаження в межах заявлених обсягів; використовувати власні вагони для перевезення вантажів відповідно до їх конструкції і спеціалізації.

Пунктом 2.2.5. договору, визначено, що виконавець зобов`язується повідомляти замовника про випадки несправності вагонів, що виникають під час руху для вирішення питання ремонту таких вагонів (при відсутності договору на гарантоване обслуговування власних вантажних вагонів із залізницею).

Крім того, у пунктах 3.1., 3.1.2. договору сторони погодили, що замовник має право самостійно вирішувати питання щодо технічного обслуговування власних вагонів, які знаходяться на коліях загального користування.

Як зазначає Позивач в своєму позові, у листопаді грудні 2019 АТ "Українська залізниця" здійснювало перевезення орендованих позивачем залізничних вагонів №62648944, №64050669, №63992978, №64050131.

Таким чином, між відправником та перевізником укладено договори перевезення у вигляді залізничних накладних, відповідно до яких вантажні вагони прямували порожніми під завантаження до пункту призначення.

Так, Позивач стверджує, що спірні вагони № 62648944, №64050669, №63992978, №64050131 прибули до станції призначення - Кривий Ріг-Головний, при їх огляді встановлено, що на вагонах відсутній авторежим, внаслідок чого складено акти загальної форми ГУ-23 (а.с. 35, 40, 45, 50, т.1).

Таким чином, Позивач зазначає, що прямуючи зі станції відправлення до станції призначення у період знаходження на відповідальності відповідача, вагони №62648944, №64050669, №63992978, №64050131 були пошкоджені та відчеплені із зазначенням причини відсутність авторежиму.

У відповідності до повідомлення форми ВУ-36М №6228 від 24.11.2019, №6941 від 03.12.2019, №6938 від 02.12.2019 та повідомлення форми ВУ-23М №1734 від 17.11.19, №1733 від 17.11.19, №1863 від 28.11.19, №1726 від 16.11.19 вагони №62648944, №64050669, №63992978, №64050131 прийнято структурним підрозділом експлуатаційного вагонного депо регіональної філії АТ "Українська залізниця" для проведення ремонту та технічного огляду.

Роботи з ремонту вагонів на замовлення Позивача проводились Товариством з обмеженою відповідальністю "Ремвагонторг" відповідно до умов договору про надання послуг з організації ремонту залізничних вагонів № 49у від 27.06.2019 та додаткової угоди №1 до нього від 01.07.2019.

Після проведення ремонту вагонів Позивач прийняв вагони №62648944, №64050669, №63992978, №64050131 на підставі актів наданих послуг №09 від 18.12.2019, №10 від 17.01.2020 загальна вартість якого склала 132 000,00 грн., які оплачені Позивачем платіжними дорученнями №98144 від 11.02.2020, №45689 від 10.02.2020.

Позивач вважає, що оскільки пошкодження вагонів №62648944, №64050669, №63992978, №64050131 відбулось на шляху прямування залізничними коліями загального користування та ці вагони перебували у володінні Відповідача, тобто знаходилися на відповідальності Відповідача, збитки завдані йому саме з вини Відповідача, а тому підлягають відшкодуванню останнім у повному обсязі.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, господарський суд виходив з того, що в графі 20 залізничних накладних зазначено, що вагони пересилалися в ремонт або з ремонту.

Таким чином, оскільки виявлення пошкодження вагонів № 62648944, №64050669, №64050131 (відсутність авторежиму), мало місце під час їх пересилання до ВЧДЕ Батуринська для проведення ремонту, за відсутності доказів щодо стану вагонів до прийняття їх залізницею для пересилання в ремонт, доводи Позивача відносно пошкодження вагонів саме під час перебування їх у володінні відповідача, слід визнати недоведеними.

Доказів в підтвердження того, що пошкодження вагону № 639929878 мало місце саме на шляху прямування залізничними коліями загального користування та перебування вагону у володінні відповідача, зокрема, здійснення Відповідачем перевезення зазначеного вагону до виявлення несправності, Позивачем суду не надано.

Позивачем не доведено реальної необхідності звертатися до іншої особи за послугами з організації ремонту, оскільки вказаний ремонт за твердженням позивача, здійснили спеціалізовані підприємства самої залізниці, тому позивачем безпідставно включається до суми збитків вартість організації ремонту 19300,00 грн. без ПДВ та вартість нового обладнання, без врахування зносу, оскільки не доведено, що залізницею були втрачені нові авторежими, а не допущено їх пошкодження (несправність).

Таким чином, позивачем не доведено існування всіх елементів складу правопорушення, в зв`язку із чим, заявлені вимоги підлягають відхиленню в повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору № ПР/М-15103/НЮі від 09.11.2015, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст.193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до положень ч.5 ст.307 Господарського кодексу України, які кореспондуються з положеннями ч.2 ст.908 та ст.920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами; сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Предметом розгляду у даній справі є матеріально-правова вимога позивача до відповідача про стягнення збитків у розмірі 132 000,00грн.

Причиною виникнення спору є несплата відповідачем вказаних збитків.

Загальні підстави та порядок відшкодування збитків визначені ст. 224 Господарського кодексу України, якою передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки, суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно зі статтею 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відшкодування вартості втраченого вантажу, яким є порожній вагон, що перевозився за повними перевізними документами, визначається спеціальним законодавством, а саме Законом України "Про залізничний транспорт", Статутом залізниць України.

Статтею 23 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Відповідно до пункту 113 Статуту залізниць за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

За змістом пункту 22 Правил користування вагонами і контейнерами сума збитків за пошкодження вагона складається з:

- витрат на транспортування пошкодженого вагона від місця пошкодження до місця його ремонту в розмірі провізної плати, визначеної відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 15.11.1999 №551, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.1999 за №828/4121, з урахуванням коригувальних коефіцієнтів, що діють на момент транспортування;

- вартості ремонту пошкодженого вагона з урахуванням вартості втрачених та (або) пошкоджених частин;

- витрат на перевантаження вантажу з пошкодженого вагона, якщо його неможливо відремонтувати в навантаженому стані, які визначаються за калькуляцією вартості робіт, що надається разом з розрахунком збитків;

- плати за користування вагоном за нормативний час перебування пошкодженого вагона в деповському, капітальному ремонті або технічному обслуговуванні з відчепленням (додаток 9), визначеної за ставками плати за користування вагонами згідно з пунктом 14 цих Правил.

Згідно з підпунктом "в" пункту 114 Статуту залізниць залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість.

За пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, шкода, причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою кредитора, вина заподіювача.

Відсутність хоча б одного з перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Враховуючи положення статті 74 Господарського процесуального кодексу України саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Зі змісту наданих Позивачем доказів, щодо пошкодження спірних вагонів, убачається наступне.

Вагон № 62648944 за залізничною накладною № 45875721, 12.11.2019 було прийнято до перевезення залізницею зі станції відправлення Кривий Ріг-Головний до станції призначення Кривий Ріг-Головний (вантажовідправник ПАТ Арселорміттал Кривий Ріг, вантажоодержувач ВЧДЕ Батуринська). В графі 20 накладної зазначено: порожній власний вагон з під ізвестняка для флюсованія, направляється в ремонт (т. 1 а.с. 36).

17.11.2019 на станції Кривий Ріг-Головний складено акт загальної форми ГУ-23, яким встановлено відсутність авторежиму вагону 62648944.

17.11.2019 складено повідомлення форми ВУ-23М за № 1734 на ремонт або технічне обслуговування вагону 62648944, в якому зазначено найменування несправностей разукомплектование ручного неисправность авторежима.

За повідомлення форми ВУ-36М № 6228 від 24.11.2019 вагон прийнято з технічного обслуговування з відчепленням.

Вагон № 64050669 за залізничною накладною № 45911963, 13.11.2019 було прийнято до перевезення залізницею зі станції відправлення Кривий Ріг-Головний до станції призначення Кривий Ріг-Головний (вантажовідправник ПАТ Арселорміттал Кривий Ріг, вантажоодержувач ВЧДЕ Батуринська). В графі 20 накладної зазначено: порожній власний вагон з під ізвестняка для флюсованія, направляється в ремонт (т. 1 а.с. 41).

17.11.2019 на станції Кривий Ріг-Головний складено акт загальної форми ГУ-23, яким встановлено відсутність авторежиму вагону 64050669.

17.11.2019 складено повідомлення форми ВУ-23М за № 1733 на ремонт або технічне обслуговування вагону 64050669, в якому зазначено найменування несправностей разукомплектование ручного неисправность авторежима.

За повідомлення форми ВУ-36М № 6228 від 24.11.2019 вагон прийнято з технічного обслуговування з відчепленням.

Вагон № 64050131 за залізничною накладною № 45951886, 14.11.2019 було прийнято до перевезення залізницею зі станції відправлення Кривий Ріг-Головний до станції призначення Кривий Ріг-Головний (вантажовідправник ПАТ Арселорміттал Кривий Ріг, вантажоодержувач Експлуатаційне вагонне депо Батуринська). В графі 20 накладної зазначено: порожній власний вагон з під ізвестняка для флюсованія, направляється в ремонт (т. 1 а.с. 57).

16.11.2019 на станції Кривий Ріг-Головний складено акт загальної форми ГУ-23, яким встановлено відсутність авторежиму вагону 64050131.

1 6.11.2019 складено повідомлення форми ВУ-23М за № 1726 на ремонт або технічне обслуговування вагону 64050131, в якому зазначено найменування несправностей разукомплектование ручного неисправность авторежима.

За повідомлення форми ВУ-36М № 6238 від 02.12.2019 року вагон прийнято з технічного обслуговування з відчепленням.

Колегія суддів констатує, що в графі 20 наведених вище залізничних накладних, зазначено, щовагони пересилалися саме в ремонт.

Щодо вагону № 639929878, 28.11.2019 року на станції Кривий Ріг-Головний складено акт загальної форми ГУ-23, яким встановлено відсутність авторежиму вагону 64050669.

28.11.2019 складено повідомлення форми ВУ-23М за № 1863 про ремонт або технічне обслуговування вагону 63992978, в якому зазначено найменування несправностей разукомплектование ручного неисправность авторежима.

За повідомлення форми ВУ-36М № 6941 від 03.12.2019 вагон прийнято з технічного обслуговування з відчепленням.

За залізничною накладною № 46561700 вагон 63992978 прийнято до перевезення залізницею зі станції відправлення Кривий Ріг-Головний до станції призначення Кривий Ріг (вантажовідправник ВЧДЕ Батуринська, вантажоодержувач ПАТ ЮГОК).

Колегія суддів констатує, що будь-яких доказів того, що вагони № 62648944, №64050669, №64050131, № 639929878 згідно залізничних накладних у технічно справному стані відправились зі станції відправлення порожніми та прямували до пункту навантаження до станції призначення, матеріали справи не містять, відповідних накладних Позивачем господарському суду не надано.

З огляду на наявні в матеріалах справи докази, відповідні доводи заявника апеляційної скарги про передачу Позивачем Відповідачу спірних вагонів саме у технічно справному стані, не підтверджуються матеріалами справи.

На підставі викладеного колегія суддів погоджується з висновком господарського суду про те, що оскільки виявлення пошкодження вагонів № 62648944, №64050669, №64050131 (відсутність авторежиму), мало місце під час їх пересилання до ВЧДЕ Батуринська для проведення ремонту, за відсутності доказів щодо стану вагонів до прийняття їх залізницею для пересилання в ремонт (доказів передачі вагонів у технічно справному стані), доводи Позивача відносно пошкодження вагонів саме під час перебування їх у володінні відповідача, слід визнати недоведеними.

Доказів в підтвердження того, що пошкодження вагону № 639929878 мало місце саме на шляху прямування залізничними коліями загального користування та перебування вагону у володінні відповідача, зокрема, здійснення Відповідачем перевезення зазначеного вагону до виявлення несправності, Позивачем суду не надано.

Вищенаведеним спростовуються доводи заявника апеляційної скарги про те, що вказані чотири вагони були пошкоджені саме прямуючи до пункту призначення зі станції відправлення до станції призначення в період знаходження вагонів на відповідальності Відповідача.

Доводи Позивача про те, що сам факт прийняття Відповідачем до перевезення спірних вагонів свідчить про те, що останні перебували у технічно справному стані на станції відправлення, є передчасними, оскільки Залізниця може прийняти до перевезення не лише технічно справні вагони, а й вагони для направлення в ремонт, що підтверджується відповідними накладними № 45875721, № 45911963, № 45951886.

На підтвердження факту передачі Позивачем Відповідачу спірних вагонів саме у технічно справному стані Позивач у апеляційній скарзі посилається на додаткові накладні № 41920315 від 06.11.19 р. (вагон № 62648944), № 36498053 від 30.10.19 р. (вагон № 64050669), № 42073650 від 10.11.19 р. (вагон № 64050131), які додав до апеляційної скарги та у судовому засіданні просив долучити до матеріалів справи.

Щодо даного клопотання колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до п. 2 ст. 164 ГПК України при поданні позовної заяви позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та у відповідності до п. 3 ст. 164 ГПК України у разі необхідності до позовної заяви додається клопотання про призначення експертизи, витребування доказів тощо.

В підготовчому засіданні господарським судом було з`ясовано, чи було надано сторонами по справі всі наявні докази, однак, клопотання позивача щодо проведення експертизи та надання додаткових доказів також не було заявлено.

Згідно з приписами частини третьої статті 269 ГПК докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У апеляційній скарзі Позивачем взагалі не обґрунтовано неможливість подання зазначених вище накладних до суду першої інстанції. У судовому засіданні представник Позивача пояснив, що додаткові накладні № 41920315 від 06.11.2019, № 36498053 від 30.10.2019, № 42073650 від 10.11.2019, долучені до апеляційної скарги, не були подані до суду першої інстанції помилково.

Господарський процесуальний кодекс допускає випадки подачі на стадії апеляційного розгляду нових доказів для підтвердження обставин, на які посилається сторона. Однак неприйнятно, коли суд першої інстанції відмовив у позові, а заявник апеляційної скарги просить долучити до апеляційної скарги нові докази, які учасник справи не подав до суду першої інстанції з причин, які залежали виключно від нього.

Виходячи з принципу змагальності сторін, сторони повинні подати всі докази на підтвердження своєї позиції в суді першої інстанції.

Під час розгляду справи судом першої інстанції Позивач не повідомляв суд про неможливість надання накладних № 41920315 від 06.11.2019, № 36498053 від 30.10.2019, № 42073650 від 10.11.2019 та не заявляв клопотань про необхідність в їх отримані та долучені до матеріалів справи.

Таким чином, апелянтом не доведено винятковості випадку неможливості надання суду першої інстанції вищезазначених накладних, які просить долучити до справи на стадії апеляційного розгляду, як не надано і доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від апелянта.

Відповідно до частини восьмої статті 80 Господарського процесуального кодексу України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Отже, у задоволені клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" про долучення додаткових доказів слід відмовити; накладні № 41920315 від 06.11.2019, № 36498053 від 30.10.2019, № 42073650 від 10.11.2019, додані до апеляційної скарги, колегією суддів до розгляду не приймаються.

Аналогічна позиція викладена в численних постановах Верховного Суду, в тому числі від 8.06.2019 у справі № 904/3582/18 та від 04.04.2019 у справі № 918/329/18.

Колегія суддів погоджується з доводами заявника апеляційної скарги про те, що враховуючи, що згідно актів загальної форми на спірних вагонах виявлено відсутність авторежиму, а за повідомленнями форми ВУ-23М, зазначені вагони надійшли в ремонт з несправним авторежимом, за умови, що за правильність, достовірність та повноту оформлення/заповнення Актів загальної форми та повідомлень - несе відповідальність саме Відповідач, тому дана обставина (відмінність даних в актах загальної форми та повідомленнях, заповнених Відповідачем) не може слугувати підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

В той же час, за недоведеності Позивачем факту передачі Залізниці вагонів № 62648944, №64050669, №64050131, № 639929878 у технічно справному стані, ця обставина, а також фактичні збитки, понесені Позивачем у розмірі 132 000,00 грн., не є достатніми для задоволення позовних вимог, оскільки Позивачем не доведена неправомірна поведінка Відповідача.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції при вирішенні даної справи правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини сторін, прийняв законне та обґрунтоване рішення, тому у відповідності до ст. 276 ГПК України в задоволенні скарги слід відмовити, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Оскільки загальна ціна позову становить 132 000,00 грн., тобто не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України дана справа відноситься до категорії малозначних справ, у зв`язку з чим відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України судові рішення у даній справі не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс", м. Дніпро на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.10.2020 у справі №904/2479/20 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.10.2020 у справі №904/2479/20 залишити без змін.

Судові витрати Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс", м. Дніпро за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду лише у випадках, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 05.02.2021.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя С.Г. Антонік

Суддя О.В. Березкіна