ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року

м. Київ

Справа № 911/1561/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Мачульського Г.М. - головуючого, Чумака Ю.Я., Краснова Є.В.

секретар судового засідання Лихошерст І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Геравіт"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.09.2020 (колегія суддів: Євсіков О.О. - головуючий, Попікова О.В., Корсак В.А.) та на рішення Господарського суду Київської області від 27.05.2020 (суддя Третьякова О.О.)

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Геравіт"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Обслуговуючий кооператив "ЖБК Маєток"

про розірвання договору та повернення майна

за участю:

відповідача: Маргатій Я.В. (адвокат)

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст і підстави позовних вимог

1.1. Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (далі - позивач) звернулося з позовом до суду, у якому просило: розірвати договір купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва - профтехучилища на 540 місць Київського картонно-паперового комбінату на аукціоні 28.07.1998, який укладено 07.08.1998 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області, правонаступником якого є позивач та Акціонерним товариством закритого типу "Геравіт", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Геравіт" (далі - відповідач) та зобов`язати відповідача передати позивачу об`єкт нерухомості за актом приймання - передачі.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу щодо завершення будівництва об`єкта і введення його в експлуатацію у встановлений договором строк.

2. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

2.1. Рішенням Господарського суду Київської області від 27.05.2020, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.09.2020, позов задоволено.

2.2. Судові рішення мотивовані тим, що відповідач не виконав умови договору щодо добудови та введення об`єкта нерухомості в експлуатацію у встановлений договором строк.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та позиція інших учасників справи

3.1. У касаційній скарзі відповідач, з урахуванням її уточнення, просить скасувати вказані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

3.2. В обґрунтування касаційної скарги відповідач посилався на те, що оскаржувані судові рішення прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права. Заявник касаційної скарги вважає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові застосував норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 29.01.2019 у справі № 926/708/18, від 26.02.2019 у справі № 926/709/18, від 22.01.2019 у справі № 927/877/17, від 02.10.2018 у справі № 915/809/17, від 06.02.2019 у справі № 910/17856/16, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, а також у постановах Верховного Суду України від 18.09.2013 у справі № 6-75цс13, від 11.10.2017 у справі № 6-1449цс17.

4. Мотивувальна частина

4.1. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 07.08.1998 між Регіональним відділення Фонду державного майна України по Київській області (правонаступником якого є позивач) та Акціонерним товариством закритого типу "Геравіт" (правонаступником якого є відповідач) - укладено договір купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва профтехучилища на 540 місць Київського картонно-паперового комбінату на аукціоні 28.07.1998 (далі - договір), що знаходиться за адресою: вул. 8 березня, 47, м. Обухів, Київська область.

Розділом 5 укладеного договору встановлено перелік обов`язків, покладених на покупця (відповідача), зокрема: в 6-місячний термін з моменту підписання цього договору підготувати документи та здійснити відповідні дії щодо переоформлення права забудовника на об`єкт приватизації; добудувати об`єкт з можливою зміною первісного призначення; зміни у проектно-технічній документації (при зміні первісного призначення) погоджувати у порядку, встановленому чинним законодавством, з місцевими органами влади.

В подальшому до договору сторонами неодноразово вносилися зміни і 26.11.2013 позивач та відповідач уклали додатковий договір про внесення змін до договору згідно з яким пп. 4 п. 5.1 розділу 5 основного договору було викладено у новій редакції, а саме: «Добудувати та ввести об`єкт в експлуатацію як житлово-офісний комплекс з об`єктами соціально-побутового призначення протягом 5 (п`яти) років з моменту набрання чинності цього додаткового договору».

Крім цього, основний договір було доповнено пп. 5.4, 5.5, 5.6, 5.7, а саме: п. 5.4 "подальше відчуження об`єкта приватизації можливе лише за умови збереження для нового власника зобов`язань, визначених у п. 5.32 договору, включно за згодою державного органу приватизації, який здійснює контроль за їх виконанням, у порядку, що затверджується Фондом державного майна України"; п. 5.5 "у разі подальшого відчуження приватизованого об`єкта новий власник об`єкта приватизації зобов`язаний у двотижневий строк з дня переходу до нього права власності на об`єкт приватизації подати державному органу приватизації копії документів, що підтверджують право власності"; п. 5.6 "договори про подальше відчуження об`єкта приватизації, обтяженого зобов`язаннями, що визначені у договорі, підлягають нотаріальному посвідченню та у випадках, передбачених законодавством, державній реєстрації"; п. 5.7 "відсутність погодження державним органом приватизації подальшого відчуження об`єкта приватизації є підставою для визнання правочинів щодо такого відчуження недійсними".

4.2. Приймаючи оскаржені у касаційному порядку судові рішення у справі суди обох інстанцій виходили із того, що оскільки у встановлений умовами договору строк відповідач не виконав вимоги щодо добудови та введення в експлуатацію житлово-офісного комплексу з об`єктами соціально-побутового призначення протягом 5 (п`яти) років з моменту надбання чинності додаткового договору від 26.11.2013, позивач звернувся до суду з даним позовом про розірвання договору купівлі-продажу державного майна об`єкта незавершеного будівництва профтехучилища на 540 місць Київського картонно-паперового комбінату на аукціоні 28.07.1998 та про зобов`язання повернути об`єкт незавершеного будівництва за актом приймання-передачі (повернення) майна. Також виходили із того, що договори, які укладаються в процесі приватизації, є особливими договорами купівлі-продажу державного майна, на які поширюються відповідні норми цивільного законодавства про договори, якщо інше не випливає з законодавства про приватизацію.

У постанові Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 915/809/17, на яку скаржник посилається як на виключну підставу для оскарження судових рішень, Верховний Суд у справі за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Миколаївській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вікос Юг" про розірвання договору та зобов`язання повернути майно, застосовуючи до спірних правовідносин, що є подібними із правовідносинами у справі, судові рішення у якій переглядаються у касаційному порядку, положення статті частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України вказав, що суди не встановили наслідків порушення відповідачем обов`язків за договором та не навели переконливих мотивів для обґрунтування наявності обставин, з якими закон пов`язує можливість розірвання договору, з урахуванням зазначених положень, у зв`язку з чим дійшли передчасного висновку про наявність підстав для розірвання договору.

4.3. За частиною другою статті 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

4.4. Із встановлених судами у даній справі обставин справи вбачається, що первісна мета укладеного між сторонами договору - добудувати об`єкт незавершеного будівництва профтехучилища на 540 місць Київського картонно-паперового комбінату. В подальшому 26.11.2013 сторони внесли зміни до умов договору і визначили обов`язок добудувати та ввести об`єкт в експлуатацію як житлово-офісний комплекс з об`єктами соціально-побутового призначення протягом 5 (п`яти) років з моменту набрання чинності цього додаткового договору.

Звернувшись у суд із позовом у даній справі позивач просив розірвати вказаний договір купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва - профтехучилища на 540 місць Київського картонно-паперового комбінату та зобов`язати відповідача передати позивачу об`єкт нерухомості - об`єкта незавершеного будівництва - профтехучилища на 540 місць Київського картонно-паперового комбінату за актом приймання - передачі.

4.5. Однак оскільки із встановлених судами обставин справи вбачається, що в подальшому 26.11.2013 сторони внесли зміни до умов договору і визначили обов`язок добудувати та ввести об`єкт в експлуатацію як житлово-офісний комплекс з об`єктами соціально-побутового призначення, розглядаючи спір суди не навели переконливих мотивів для обґрунтування наявності обставин, з якими закон пов`язує можливість розірвання договору.

За вказаних обставин суди дійшли передчасного висновку про наявність підстав для розірвання договору.

4.6. У зв`язку із наведеним доводи, викладені у касаційній скарзі як підстава для скасування судових рішень і направлення справи на новий розгляд, знайшли підтвердження.

4.7. Відповідно до статті 310 частини 3 пункту 1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Частиною 2 статті 300 цього Кодексу встановлено, що суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Таким чином, за наявності допущених судами порушень вказаних вимог процесуального законодавства судові рішення підлягають скасуванню, а справу належить передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду першої інстанції слід дослідити наявні у справі докази, всебічно, повно й об`єктивно встановити обставини справи та вирішити спір відповідно до вимог чинного законодавства.

4.8. Відповідно до приписів статті 129 частини 4 ГПК України судові витрати у справі підлягають розподілу під час вирішення спору по суті, а оскільки за результатами розгляду касаційної скарги спір у даній справі не вирішено, розподіл судових витрат за результатами розгляду касаційної скарги є передчасним.

Керуючись статтями 301, 308, 310, 315, 317 ГПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Геравіт" задовольнити.

Постанову північного апеляційного господарського суду від 21.09.2020 та рішення Господарського суду Київської області від 27.05.2020 у справі № 911/1561/19 скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.М. Мачульський

Судді Ю.Я. Чумак

Є.В. Краснов