ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року

м. Київ

Справа № 910/2735/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Колос І.Б. (головуючий), Бенедисюка І.М., Малашенкової Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Малихіної О.В.,

представників учасників справи:

позивача - акціонерного товариства «Покровський гірничо - збагачувальний комбінат» -Трубаков Є.О., адвокат (дов. від 04.01.2021),

відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю «Ливарно - інженерна компанія»- Кірячок І.О., адвокат (дов. від 05.03.2020),

розглянув у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу акціонерного товариства «Покровський гірничо - збагачувальний комбінат»

на рішення господарського суду міста Києва від 27.07.2020 (суддя Бондарчук В.В.)

та постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.10.2020 (головуючий суддя: Євсіков О.О., судді: Владимиренко С.В., Корсак В.А.)

у справі № 910/2735/20

за позовом акціонерного товариства «Покровський гірничо - збагачувальний комбінат» (далі - АТ «Покровський гірничо - збагачувальний комбінат»)

до товариства з обмеженою відповідальністю «Ливарно - інженерна компанія» (далі - ТОВ «Ливарно - інженерна компанія»)

про стягнення 1 273 966,36 грн.

1. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

АТ «Покровський гірничо - збагачувальний комбінат» звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ «Ливарно - інженерна компанія» про стягнення 1 273 966,36 грн. штрафу, у зв`язку з несвоєчасною поставкою товару за договором поставки від 10.04.2018 № Т1014/05.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов договору поставки від 10.04.2018 № Т1014/05 позивачем відкриті акредитиви від 28.02.2019 № 600U/UAH/6560 та від 25.03.2019 № 600U/UAH/6577, на підставі яких відповідач повинен був здійснити поставку товару у відповідності до умов Специфікації від 06.02.2019 (додаток № 2 від 06.02.2019 до договору). У порушення умов договору відповідачем поставлено частину товару з порушенням строків, а частину товару не поставлено взагалі, у зв`язку з чим позивачем на підставі пункту 11.2 договору нараховані штрафні санкції.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

Рішенням господарського суду міста Києва від 27.07.2020 зі справи № 910/2735/20, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.10.2020, у задоволенні позову відмовлено повністю, з посиланням на те, що відповідачем не було допущено порушення виконання (невиконання) зобов`язання за договором, у зв`язку з чим підстави для нарахування штрафних санкцій відсутні.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі АТ «Покровський гірничо - збагачувальний комбінат» просить скасувати судові рішення попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

2. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

За доводами скаржника, суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права (приписи статей 525, 526, 530, 610-612 Цивільного кодексу України, статей 193, 218, 230 Господарського кодексу України щодо визначення строку виконання зобов`язання) без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 23.04.2019 зі справи № 904/3565/18 (пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, далі - ГПК України).

Також, як зазначає скаржник, відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України). Так, скаржник стверджує, що наразі відсутня судова практика Верховного Суду, предметом якої було б вирішення питання про те, чи вважається дата внесення змін до акредитиву (з метою виправлення технічних помилок) датою відкриття такого акредитиву.

Скаржник у касаційній скарзі зазначає й про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, оскільки суди не надали правової оцінки наданим позивачем доказам: пропозиції відповідача від 23.03.2020 № 44-03/20, згідно з якою останній, визнаючи свою вину, пропонував позивачу, з метою врегулювання спору, зменшити суму штрафу до 216 960,00 грн.

Доводи інших учасників справи

ТОВ «Ливарно - інженерна компанія» у відзиві на касаційну скаргу просить залишити судові рішення попередніх інстанцій без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, посилаючись, зокрема, на її необґрунтованість.

3. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

10.04.2018 публічним акціонерним товариством «Покровський гірничо - збагачувальний комбінат», правонаступником якого є АТ «Покровський гірничо - збагачувальний комбінат» як покупцем та ТОВ «Ливарно - інженерна компанія» як постачальником укладений договір поставки № Т1014/05 (далі - Договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язався передати у власність покупцеві товар, повне найменування якого, марка, вид, сорт, кількісні та якісні характеристики, код товару за УКТ ЗЕД вказуються в специфікаціях (додатках) до Договору, які є його невід`ємною частиною, а покупець зобов`язався прийняти вказаний товар та оплатити його в порядку і на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до пунктів 4.1, 4.2 Договору загальна вартість товару за даним договором становить суму партій товару за всіма специфікаціями (додатками) до цього договору. Ціна кожного найменування товару, його марки, виду, сорту, одиниці виміру, а також загальна вартість кожної партії товару вказується в специфікації (додатках) до Договору.

Згідно з пунктом 11.2 Договору, у разі порушення строків поставки товару за цим договором покупець має право стягнути з постачальника штраф в розмірі 0,5% від суми непоставленого (недопоставленого) товару за кожен день прострочення. У разі продовження прострочення понад 10 календарних днів покупець має право додатково стягнути з постачальника штраф у розмірі 10% від суми непоставленого (недопоставленого) товару.

Даний договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами. Термін дії договору закінчується 31.12.2020, але не раніше повного виконання зобов`язань обома сторонами (пункт 13.1).

06.02.2019 позивач та відповідач підписали Специфікацію до Договору.

Відповідно до Специфікації до Договору сторони домовилися про поставку такого товару:

- підтримуючий каток М-2630 у кількості 50 шт., загальною вартістю 1 395 832,50 грн.;

- каток 560 у зборі М-4795.00.00 у кількості 10 шт., загальною вартістю 366 666,50 грн.;

- вкладиші бронзові в комплекті М-4669-3, М-4669-4 у кількості 16 шт., загальною вартістю 406 666,40 грн.;

- корпус підшипника ролика верхнього (живильник ПП-24-150) ФМ-9520 у кількості 16 шт., загальною вартістю 212 000,00 грн.;

- біло розпушувача М7635 у кількості 16 шт., загальною вартістю 234 666,40 грн.;

- вкладиш верхній 3-78592 у кількості 2 шт., загальною вартістю 41 250,00 грн.;

- вкладиш нижній 3-78591 у кількості 2 шт., загальною вартістю 60 833,30 грн.

У відповідності до пункту 2 Специфікації строк поставки: протягом 200 календарних днів з моменту відкриття акредитива.

Згідно з пунктом 8 Специфікації оплата товару, що поставляється згідно зі Специфікацією здійснюється шляхом відкриття акредитива з наступними характеристиками та умовами:

- вид акредитива: безвідкличний/подільний;

- термін відкриття акредитива за позицією № 1 в кількості 10 шт. - протягом 15 робочих днів з дати надання покупцю оригінала банківської гарантії, а за позиціями № 1 в кількості 40 шт., № 2, № 3, № 4, № 5, № 6, № 7 - протягом 80 календарних днів з дати надання покупцю оригінала банківської гарантії;

- у разі, якщо протягом 80 календарних днів з моменту надання гарантії виконання покупцем акредитив не буде відкритий, то сторони мають право розірвати договір зі складанням відповідної додаткової угоди. У такому випадку, покупець повертає оригінал банківської гарантії продавцеві;

- сума акредитива - 3 261 498,12 грн. з ПДВ. Термін дії акредитива - 290 календарних днів.

Пунктом 9 Специфікації встановлено, що банком - емітентом акредитива є АТ «Банк Кредит Дніпро»; виконуючим банком - АТ «Банк Кредит Дніпро»; авізуючим банком - банк постачальника.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що АТ «Покровський гірничо - збагачувальний комбінат» відкрито в АТ «Банк Кредит Дніпро» акредитиви № 600U/UAH/6560 та № 600U/UAH/6577.

Згідно з акредитивом № 600U/UAH/6560:

- бенефіціаром є ТОВ «Ливарно - інженерна компанія», банком бенефіціара є АТ «ПУМБ»;

- сума поставки - 122 499,96 грн.;

- дата і місце закінчення терміну дії акредитива - 19.12.2019;

- опис товару:

1. Вкладиш верхній, креслення 3-78592 в кількості 2 шт. за ціною 20 625,00 грн. за шт. без ПДВ;

2. Вкладиш нижній, креслення 3-78591 в кількості 2 шт. за ціною 30 416,65 грн. за 1 шт. без ПДВ;

- за контрактом: договір поставки від 10.04.2018 № Т1014/05, специфікація від 06.02.2019.

Згідно з акредитивом № 600U/UAH/6577:

- бенефіціаром є ТОВ «Ливарно - інженерна компанія», банком бенефіціара є АТ «ПУМБ»;

- сума поставки - 3 138 998,34 грн.;

- дата і місце закінчення терміну дії акредитива - 12.01.2020;

- опис товару:

1. Підтримуючий каток, креслення М-2630 у кількості 50 шт. за ціною 27 916,65 грн. за 1 шт. без ПДВ;

2. Каток 560 у зборі, креслення М-4795.00.00 у кількості 10 шт. за ціною 36 666,65 грн. за 1 шт. без ПДВ;

3. Вкладиші бронзові в комплекті, креслення М-4669-3, М-4669-4 у кількості 16 шт. за ціною 25 416,65 грн. за 1 шт. без ПДВ;

4. Корпус підшипника ролика верхнього (живильник ПП-24-150), креслення ФМ-9520 у кількості 16 шт. за ціною 13 250,00 грн. за 1 шт. без ПДВ;

5. Біло розпушувача, креслення М-7635 у кількості 16 шт. за ціною 14 666,65 грн. за 1 шт. без ПДВ;

6. Вкладиш верхній, креслення 3-78592 у кількості 2 шт. за ціною 20 625,00 грн. за шт. без ПДВ;

7. Вкладиш нижній, креслення 3-78591 в кількості 2 шт. за ціною 30 416,65 грн. за 1 шт. без ПДВ;

- за контрактом: договір поставки від 10.04.2018 № Т1014/05, специфікація від 06.02.2019.

12.09.2019 відповідач поставив, а позивач прийняв згідно з видатковою накладною № 99 товар на загальну суму 502 499,70 грн. з ПДВ, а саме: підтримуючий каток, креслення М-2630 у кількості 15 шт.

01.10.2019 відповідач поставив, а позивач прийняв товар згідно з видатковими накладними № 106 на суму 122 499,96 грн. з ПДВ та № 107 на суму 281 599,68 грн. з ПДВ, зокрема: вкладиш верхній, креслення 3-78592 в кількості 2 шт.; вкладиш нижній, креслення 3-78591 в кількості 2 шт.; біло розпушувача, креслення М-7635 в кількості 16 шт.

03.10.2019 відповідач звернувся до позивача з листом № 99/09-19, в якому повідомив про те, що в акредитивах № 600U/UAH/6560 та № 600U/UAH/6577, які відкриті відповідно до додатку № 2 від 06.02.2019 до Договору допущені помилки, а саме:

- в акредитиві № 600U/UAH/6560 невірно вказана дата відкриття: замість 28.02.2019 вказано 28.02.2018;

- в акредитиві № 600U/UAH/6577 допущені такі помилки:

1) невірно зазначена дата відкриття: замість 25.03.2019 вказано 25.03.2018;

2) відповідно до додатка № 2 від 06.02.2019 до Договору позиції: «Вкладиш верхній, креслення 3-78592 в кількості 2 шт.» та «Вкладиш нижній, креслення 3-78591 в кількості 2 шт.» не повинні значитися в цьому акредитиві в описі товарів. Ці позиції вказані в акредитиві № 600U/UAH/6560 від 28.02.2019 в повному обсязі;

3) невірно вказана сума акредитива: повинно бути зазначено 3 138 998,16 грн. замість суми 3 138 998,34 грн.

У зв`язку з допущеними позивачем помилками, відповідач просив їх виправити та письмово повідомити про це останнього. Водночас, з огляду на неправильне оформлення покупцем документів, постачальник просив збільшити строк поставки до 240 календарних днів з моменту відкриття акредитива.

16.10.2019 АТ «ПУМБ» (банк постачальника) надіслало відповідачу авізування змін до документарного акредитива, згідно з яким повідомило, що умови акредитива № 600U/UAH/6577 від 25.03.2019 запропоновано змінити відповідно до отриманого аутентичного повідомлення від банка-емітента акредитива - АТ «Банк Кредит Дніпро». Також у цьому листі зазначено, що з цього акредитива виключаються позиції № 6 та № 7 у найменуванні товару.

17.10.2019 АТ «Банк Кредит Дніпро» (банк емітента акредитива) повідомило АТ «ПУМБ» (банк постачальника) свіфт - повідомленням про зміну дати акредитива № 600U/UAH/6560 на 28.02.2019.

24.10.2019 позивач направив на адресу відповідача листа № 3514-05, в якому повідомив, що АТ «Банк Кредит Дніпро» допущені помилки при направленні свіфт - повідомлення про відкриття акредитива. У даний час Банком внесені такі зміни: за акредитивом № 600U/UAH/6560 від 28.02.2019 на суму 122 499,96 грн. ТОВ «Ливарно - інженерна компанія» змінено дату відкриття на 28.02.2019; за акредитивом № 600U/UAH/6577 від 25.03.2019 на суму 3 138 998,34 грн. ТОВ «Ливарно - інженерна компанія» змінено дату відкриття на 25.03.2019, виключені позиції «Вкладиш верхній, креслення 3-78592 в кількості 2 шт.» та «Вкладиш нижній, креслення 3-78591 в кількості 2 шт.», сума акредитива залишається незмінною. При відкритті акредитива залишок коштів (0,18грн.) буде перерахований на розрахунковий рахунок АТ «Покровський гірничо - збагачувальний комбінат».

15.11.2019 відповідач поставив, а позивач прийняв згідно з видатковою накладною № 119 товар на суму 837 499,50 грн. з ПДВ, а саме, підтримуючий каток, креслення М-2630 у кількості 25 шт.

22.11.2019 відповідач поставив, а позивач прийняв товар згідно з видатковою накладною № 126 на суму 430 399,80 грн. з ПДВ, а саме: підтримуючий каток, креслення М-2630 у кількості 10 шт.; корпус підшипника ролика верхнього (живильник ПП-24-150), креслення ФМ-9520 у кількості 6 шт.

20.12.2019 позивач направив відповідачу претензію за № 101-863/126, в якій просив сплатити суму штрафу у розмірі 846 546,90 грн., у зв`язку з простроченням поставки товару.

03.02.2020 відповідач надав відповідь на претензію за вих. № 15-01/20, в якій ТОВ ТОВ «Ливарно - інженерна компанія», зокрема, висловило заперечення щодо вимоги позивача про сплату штрафних санкцій, з огляду на те, що акредитиви відкриті з порушеннями, у тому числі, щодо дати їх відкриття, а тому строк поставки продовжено з урахуванням змін, внесених до цих акредитивів.

З посиланням на наявність підстав для стягнення з відповідача штрафу за пунктом 11.2 Договору у зв`язку з порушенням строків поставки товару, позивач звернувся з даним позовом до суду.

4. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Джерела права та оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

Причиною виникнення спору зі справи стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 1 273 966,36 грн. штрафу, у зв`язку з несвоєчасною поставкою товару за Договором.

Як правильно встановлено судами попередніх інстанцій, укладений сторонами правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно зі статтею 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, у відповідності до пункту 2 Специфікації до Договору сторони погодили строк поставки: протягом 200 календарних днів з моменту відкриття акредитива.

Відповідно до приписів статті 1093 Цивільного кодексу України, у разі розрахунків за акредитивом банк (банк-емітент) за дорученням клієнта (платника) - заявника акредитива і відповідно до його вказівок або від свого імені зобов`язується провести платіж на умовах, визначених акредитивом, або доручає іншому (виконуючому) банку здійснити цей платіж на користь одержувача грошових коштів або визначеної ним особи - бенефіціара. У разі відкриття покритого акредитива при його відкритті бронюються грошові кошти платника на окремому рахунку в банку-емітенті або виконуючому банку.

Проте, як встановлено судами попередніх інстанцій, позивач при відкритті акредитивів допустив помилки щодо дат їх відкриття, а також стосовно товарів, які підлягали поставці та суми акредитива, у зв`язку з чим, у подальшому, були змінені дати відкриття акредитивів, визначення переліку товарів, які підлягали поставці та сума акредитива.

У справі, яка розглядається, причиною виникнення спору стало питання щодо наявності чи відсутності підстав вважати виконання зобов`язання відповідачем з поставки товару простроченим (невиконаним або виконаним з порушенням строку), з огляду на те, що виконання зобов`язання відповідачем з поставки товару безпосередньо пов`язане з належним виконанням зобов`язання позивачем щодо відкриття акредитивів.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили, зокрема, з того, що акредитиви були відкриті із зазначенням невірних дат. Пунктом 2 Специфікації до Договору передбачено, що поставка товару повинна бути здійснена протягом 200 календарних днів з моменту відкриття акредитива, а тому зазначений строк починає свій відлік з моменту внесення змін до акредитивів. У зв`язку з наведеним, відповідачем не було допущено порушення виконання (невиконання) зобов`язання за Договором.

В обґрунтування доводів касаційної скарги скаржник посилається, зокрема, на те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права (приписи статей 525, 526, 530, 610-612 Цивільного кодексу України, статей 193, 218, 230 Господарського кодексу України щодо визначення строку виконання зобов`язання) без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 23.04.2019 зі справи № 904/3565/18.

08.02.2020 набрав чинності Закон України від 15.01.2020 № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Розгляд цієї скарги здійснюється з урахуванням положень ГПК України у редакції від 08.02.2020.

Відповідно до статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 287 ГПК України (у редакції, чинній з 08.02.2020) підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

Суд зазначає, що можливість касаційного провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, які наведені скаржником і стали підставою для відкриття касаційного провадження.

При цьому тягар доказування наявності підстав для касаційного оскарження, передбачених, зокрема, пунктами 1, 3 частини другої статті 287 ГПК України (що визначено самим скаржником у касаційній скарзі), покладається на скаржника.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 296 ГПК України (у редакції, чинній з 08.02.2020) суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

Зазначена норма процесуального права спрямована на формування усталеної судової практики вирішення господарських спорів, що виникають з подібних правовідносин, а її застосування судом касаційної інстанції свідчитиме про дотримання принципу правової визначеності.

Верховний Суд зазначає, що подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06.09.2017 у справі № 910/3040/16.

При цьому під судовими рішеннями у справах зі спорів, що виникли з подібних правовідносин, слід розуміти, зокрема, такі, де аналогічними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин. З`ясування подібності правовідносин у рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається з урахуванням обставин кожної конкретної справи.

Щодо визначення подібності правовідносин Верховний Суд звертається до правової позиції, викладеної у мотивувальних частинах постанов Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2018 у справі № 305/1180/15-ц (абзац 18), від 19.06.2018 у справі № 922/2383/16 (пункт 5.5), від 12.12.2018 у справі № 2-3007/11(абзац 20), від 16.01.2019 у справі № 757/31606/15-ц (абзац 18).

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в ухвалі від 27.03.2020 у справі № 910/4450/19 зазначила, що подібність правовідносин в іншій аналогічній справі визначається за такими критеріями: суб`єктний склад сторін спору, зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору) та об`єкт (предмет).

У справі № 904/3565/18, на висновок Верховного Суду у якій посилається скаржник, судами, зокрема, встановлено, що відповідач у справі (постачальник) заперечував те, що позивач (покупець) повідомив його про відкриття акредитиву та його умови, у зв`язку з чим строк поставки товару неможливо визначити. Проте, за висновком суду у справі № 904/3565/18, здійснення відповідачем у справі (постачальником) часткової поставки продукції, передбаченої умовами договору, вказує на обізнаність постачальника щодо відкриття акредитиву та строків поставки товару, оскільки оплата за поставлений товар здійснюється банком постачальника на підставі наданих ним документів після поставки товару.

Водночас у справі, яка розглядається, причиною виникнення спору стало питання щодо наявності чи відсутності підстав вважати виконання зобов`язання відповідачем з поставки товару простроченим (невиконаним або виконаним з порушенням строку), з огляду на те, що виконання зобов`язання відповідачем з поставки товару безпосередньо пов`язане з належним виконанням зобов`язання позивачем щодо відкриття акредитивів з характеристиками та умовами акредитивів, визначеними згідно із Специфікацією до Договору. При цьому, як встановлено судами у справі № 910/2735/20, відповідачем не заперечувалися обставини стосовно вчинення позивачем дій з відкриття акредитивів, проте, з огляду на те, що при відкритті акредитивів позивач допустив помилки щодо дат їх відкриття, а також стосовно товарів, які підлягали поставці та суми акредитива, відповідач вважав, що дати відкриття акредитивів з виправленням суттєвих недоліків змінилися, а визначений Специфікацією строк поставки товару починає свій відлік з моменту внесення змін до акредитивів. З наведеними доводами погодилися й суди попередніх інстанцій, відмовивши АТ «Покровський гірничо - збагачувальний комбінат» у задоволенні позову.

Таким чином, предмет та підстави позовів у справі № 904/3565/18 та у справі № 910/2735/20, а також встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, є різними; у кожній із зазначених справ суди виходили з обставин та умов конкретних правовідносин і фактично - доказової бази, що виключає подібність спірних правовідносин у вказаних справах.

Отже, постанова Верховного Суду, на яку посилався скаржник у касаційній скарзі, ухвалена за іншої фактично - доказової бази, ніж у цій справі, у зв`язку з чим в цій частині наявні підстави для закриття касаційного провадження у справі № 910/2735/20 на підставі пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України (у редакції, чинній з 08.02.2020).

У касаційній скарзі скаржник також посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах. Так, скаржник стверджує, що наразі відсутня судова практика Верховного Суду, предметом якої було б вирішення питання про те, чи вважається дата внесення змін до акредитиву (з метою виправлення технічних помилок) датою відкриття такого акредитиву.

Стосовно наведеного Суд зазначає, що відсутні підстави для формування такого висновку у даній справі, оскільки обставин допущення позивачем саме технічних помилок (які не впливають на зміст документа в цілому) при відкритті акредитивів, судами попередніх інстанцій не встановлено. Натомість у справі № 910/2735/20 судами попередніх інстанцій встановлено, що акредитиви видані з помилками у даті відкриття, а також стосовно товарів, які підлягали поставці та суми акредитива, і, з огляду на допущені помилки, їх зміст та правові наслідки, суди дійшли висновку про те, що строк виконання зобов`язання відповідачем з поставки товару починає свій відлік з моменту внесення змін до акредитивів.

Таким чином, доводи касаційної скарги у цій частині фактично зводяться до встановлення інших обставин, ніж встановлені судами першої та апеляційної інстанцій, та стосуються переоцінки наданих сторонами доказів, без урахування меж повноважень суду касаційної інстанції.

Крім того, Верховний Суд зазначає, що внесення будь-яких змін до акредитивів, як і порядок такого внесення врегульований нормативно - правовим актом, а саме, Положенням про порядок здійснення банками операцій за акредитивами, яке затверджене постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 № 514 (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин). Водночас, з огляду на приписи ГПК України, саме на позивача, як на особу яка звертається з позовом до суду покладається обов`язок, зокрема, щодо доведення дотримання ним вимог зазначеного нормативно - правового акту, з огляду на необхідність доказування обставин, у тому числі, стосовно належного виконання позивачем обов`язків за Договором щодо виставлення акредитивів згідно з характеристиками та умовами укладеного Договору.

Водночас Суд також зазначає, що саме позивач визначає предмет, підставу позову, спосіб захисту прав, які вважає порушеними, відповідно саме на позивача покладається ризик помилкового (неправильного) визначення предмета, підстави позовів та/або способу захисту. У свою чергу, суд покликаний, зокрема, встановити належність відповідачів, до яких пред`явлений позов та обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Також скаржник у доводах касаційної скарги зазначає про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, оскільки, за доводами скаржника, суди не надали правової оцінки наданим позивачем доказам: пропозиції відповідача від 23.03.2020 № 44-03/20, згідно з якою останній, визнаючи свою вину, пропонував позивачу, з метою врегулювання спору, зменшити суму штрафу до 216 960,00 грн.

Так, відповідно до пункту 1 частини другої статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.

Отже, якщо підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 вказаного Кодексу визнані не обґрунтованими, то у скаржника не виникає права вимагати скасування судового рішення з підстав порушення судом норм процесуального права, за таких обставин перегляд судового рішення у касаційному порядку з цієї підстави є неможливим (аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 17.09.2020 зі справи № 915/1734/18).

Верховний Суд у прийнятті цієї постанови керується принципом res judicata, базове тлумачення якого вміщено в рішеннях Європейського суду з прав людини від 03.12.2003 у справі «Рябих проти Росії», від 09.11.2004 у справі «Науменко проти України», від 18.11.2004 у справі «Праведная проти Росії», від 19.02.2009 у справі «Христов проти України», від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України», в яких цей принцип розуміється як елемент принципу юридичної визначеності, що вимагає поваги до остаточного рішення суду та передбачає, що перегляд остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду не може здійснюватись лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі, а повноваження судів вищого рівня з перегляду (у тому числі касаційного) мають здійснюватися виключно для виправлення судових помилок і недоліків. Відхід від res judicate можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини, наявності яких у цій справі скаржник не зазначив й не обґрунтував.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Зважаючи на те, що наведена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, не знайшла свого підтвердження після відкриття касаційного провадження, Суд відповідно до пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України дійшов висновку про необхідність закриття касаційного провадження у зазначеній частині.

Відповідно до частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Наявності визначених законом підстав для скасування або зміни судових актів попередніх інстанцій скаржником не доведено.

Враховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції, передбачені статтею 300 ГПК України, Верховний Суд дійшов висновку, що доводи, викладені у касаційній скарзі з посиланням на приписи пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України не отримали свого підтвердження під час касаційного провадження, у зв`язку з чим підстави для скасування судових рішень попередніх інстанцій - відсутні.

Судові витрати

Понесені у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції судові витрати покладаються на АТ «Покровський гірничо - збагачувальний комбінат», оскільки касаційне провадження у справі № 910/2735/20 в частині підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України підлягає закриттю, а в частині підстави, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, - касаційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись статтями 129, 296, 300, 308, 309, 315 ГПК України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Закрити касаційне провадження у справі № 910/2735/20 за касаційною скаргою акціонерного товариства «Покровський гірничо - збагачувальний комбінат» в частині підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційну скаргу акціонерного товариства «Покровський гірничо - збагачувальний комбінат» в частині підстави, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 27.07.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.10.2020 зі справи № 910/2735/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І. Колос

Суддя І. Бенедисюк

Суддя Т. Малашенкова