Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/1166/20

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кравець С.Г.

секретар судового засідання: Гекалюк О.І.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився,

від відповідачів: не з`явились,

від прокуратури: Шпірук М.В., посвідчення №056909 від 25.08.2020,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Бердичівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України (м.Київ)

до 1) Любарського професійного ліцею (смт.Любар, Житомирська область)

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмільницьке" (с.Війтівці, Хмільницький район, Вінницька область)

про визнання недійсним договору та повернення земельних ділянок.

Бердичівська місцева прокуратура в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України звернулась до Господарського суду Житомирської області з позовом до Любарського професійного ліцею та Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмільницьке" в якому просить:

- визнати недійсним договір на вирощування сільськогосподарської продукції на умовах підряду №1 від 01.10.2019, укладений між Любарським професійним ліцеєм та Товариством з обмеженою відповідальності "Хмільницьке";

- застосувати наслідків недійсності договору шляхом зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмільницьке" повернути займані ним земельні ділянки державної форми власності загальною площею 110,8га, які розташовані на території Юрівського старостинського округу Любарської селищної ради Любарського району Житомирської області з кадастровим номером: :07:005:0002, площею 50,8га та Авратинського старостинського округу Любарської селищної ради Любарського району Житомирської області з кадастровим номером: :01:001:0001, площею 60га Любарському професійному ліцею, шляхом підписання акту-приймання передачі.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 28.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 27.10.2020.

12.10.2020 від Бердичівської місцевої прокуратури надійшла заява №31-94-5000вих20 від 08.10.2020 про зменшення позовних вимог, відповідно до якої прокуратура просить: визнати недійсним договір на вирощування сільськогосподарської продукції на умовах підряду №1 від 01.10.2019, укладений між Любарським професійним ліцеєм та Товариством з обмеженою відповідальності "Хмільницьке"; застосувати наслідки недійсності договору шляхом зобов`язання ТОВ "Хмільницьке" повернути займані ним земельні ділянки державної форми власності загальною площею 99,6га, які розташовані на території Юрівського старостинського округу Любарської селищної ради Любарського району Житомирської області з кадастровим номером: :07:005:0002, площею 41,4га та Авратинського старостинського округу Любарської селищної ради Любарського району Житомирської області з кадастровим номером: :01:001:0001, площею 58,2га Любарському професійному ліцею, шляхом підписання акту-приймання передачі; а також судові витрати покласти на відповідачів.

Враховуючи передбачене ст.46 ГПК України право позивача (прокурора) на зменшення позовних вимог, а також те, що заява Бердичівської місцевої прокуратури №31-94-5000вих20 від 08.10.2020 про зменшення позовних вимог не суперечить вимогам чинного законодавства України, не порушує чиїх-небудь прав і охоронюваних законом інтересів, в судовому засіданні 27.10.2020 судом прийнято до розгляду заяву прокуратури №31-94-5000вих20 від 08.10.2020 про зменшення позовних вимог та вирішено розгляд справи здійснювати з урахуванням поданих змін. Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 27.10.2020 відкладено підготовче засідання на 16.11.2020.

Справа №906/1166/20 в судове засідання 16.11.2020 не вносилась, у зв`язку з перебуванням судді Кравець С.Г. у відпустці.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 20.11.2020 підготовче засідання призначено на 09.12.2020.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 09.12.2020 продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання на 23.12.2020.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 23.12.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу №906/1166/20 до судового розгляду по суті на 28.01.2021.

На адресу суду 25.01.2020 від Любарського професійного ліцею надійшла заява №01-16 від 25.01.2021 про проведення розгляду справи без участі представника відповідач-1.

На адресу суду 26.01.2020 від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмільницьке" надійшла заява від 26.01.2021, в якій відповідач-2 просить розгляд справи проводити без участі його представника та повідомляє, що ТОВ "Хмільницьке" позовні вимог не визнає.

Прокурор в судовому засіданні 28.01.2021 позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, з підстав наведених у позовній заяві, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 08.10.2020 №31-94-5000вих.20 (а.с.1-15, 63-65). Не наполягав на задоволенні вимоги про підписання відповідачами акту-повернення майна.

Сторони в судове засідання 28.01.2021 не з`явились, повноважних представників не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. В заявах від 25.01.2020, 26.01.2020 відповідачі просили розгляд справи здійснювати без участі їх представників.

Позивач у поясненнях №14.1/3411-20 від 26.10.2020 позовні вимоги заявлені Бердичівською місцевою прокуратурою Житомирської області підтримав та просив розглядати справу без участі представника Міністерства освіти та науки України (а.с.120-121).

Відповідач-1 у відзиві на позовну заяву №01-178 від 13.10.2020 проти позову заперечив, просив у позові відмовити (а.с.92-97).

Відповідач-2 у відзиві на позовну заяву від 12.10.2020 проти позову заперечив, просив у позові відмовити (а.с.72-73).

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення прокурора, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що 02.06.2014 розпорядженням голови Любарської державної адміністрації №104 "Про внесення змін до розпорядження голови райдержадміністрації від 25.10.2013 року №269 та затвердження технічної документації" було надано в постійне користування Любарському професійному ліцею земельні ділянки площею - 110,8га, з них: на території Авратинської сільської ради орієнтовною площею - 60,00га, на території Юрівської сільської ради орієнтовною площею - 50,80га для дослідних і навчальних цілей (а.с.35).

Згідно інформації державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, земельна ділянка з кадастровим номером :07:005:0002, площею 50,8га, цільове призначення - для дослідних і навчальних цілей; вид використання - А-01.13; категорія земель - землі сільськогосподарського призначення; форма власності - державна; місце розташування - Житомирська область, Любарський район, на території Юрівської сільської ради та земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0001, площею 60га, цільове призначення - 01.13 для іншого сільськогосподарського призначення; категорія земель-землі сільськогосподарського призначення; форма власності - державна; місце розташування - Житомирська область, Любарський район, на території Авратинської сільської ради, 28.09.2014 зареєстровані за Любарським професійним ліцеєм, вид речового права - право постійного користування (а.с.36-38).

У відповідності до Статуту Любарського професійного ліцею, затвердженого Міністерством освіти і науки України від 21.04.2004, Любарський професійний ліцей є державним професійно-технічним навчальним закладом другого атестаційного рівня, що забезпечує реалізацію права громадян на здобуття професійно-технічної та повної загальної середньої освіти (а.с.27-33).

Пунктом 1.4 Статуту передбачено, що ліцей створено згідно з наказом Міністерством освіти і науки України від 22.06.2004 №519 "Про вдосконалення мережі професійно-технічних навчальних закладів Житомирської області" шляхом реорганізації професійно-технічного училища №37 смт.Любара. Ліцей є правонаступником ПТУ №37 смт.Любара.

01.10.2019 між Любарським професійним ліцеєм (відповідач-1/замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Хмільницьке" (відповідач-2/підрядник) було укладено договір №1 на вирощування сільськогосподарської продукції на умовах підряду, відповідно до пункту 1.1 якого сторони погодили, що згідно умов цього договору підрядник за завданням замовника бере на себе зобов`язання виконати комплекс сільськогосподарських робіт щодо обробітку ґрунту та вирощування сільськогосподарських культур на земельних ділянках, перелік яких наведено у Додатку №1 до цього Договору, та які знаходяться в користуванні Замовника та передати Замовнику зібраний урожай, а Замовник - прийняти вказаний урожай та провести розрахунки у обсязі та порядку, визначеному цим Договором. Культури, які підлягають вирощуванню - кукурудза.

Відповідно до п.1.3 договору, сторони узгодили, що право власності на матеріально-технічні цінності, що використовуються Підрядником протягом всього часу надання вказаних послуг, належить Підряднику.

Пунктом 2.1 договору сторони узгодили, що послуги передбачені цим договором надаються Виконавцем в період 01.10.2019р. по 31.12.2020 року.

Послуги з вирощування врожаю надаються Підрядником за рахунок власних та залучених матеріально-технічних ресурсів. Підрядник протягом всього періоду підготовки ґрунту, вирощування та збирання врожаю використовує власні агротехнічні технології, виконує роботи, що зазначені в технологічній карті підрядника (пункт 2.3 договору).

Згідно з пунктом 2.4 договору підрядник на власний розсуд має право обирати порядок, обсяг та строки конкретних сільськогосподарських робіт, пов`язаних з вирощування урожаю.

Пунктом 3.2 договору сторони передбачили, що підрядник згідно з умовами цього Договору має право на відшкодування своїх витрат, в тому числі не виключно:

3.2.1. витрат які пов`язані з підготовкою ґрунту, удобренням ґрунту, проведенням посіву обробітку посівів, збиранням урожаю та його перевезення;

3.2.2. будь які інші витрати які фактично понесені Підрядником протягом виконання завдання Замовника.

За умовами пункту 3.3 договору, сторони узгодили, що до Підрядника переходить право власності на частину вирощеного урожаю в рахунок оплати винагороди Підряднику за цим Договором, яка включає відшкодування фактично понесених витрат та плати за виконану роботу.

Сторони узгодили, що за результатами виконання умов цього договору Підрядник зобов`язаний передати Замовнику урожай в кількості та згідно ринкових цін на момент його передачі, із розрахунку на суму, що складає 2997,53грн на кожен гектар площі, на якій вирощувалась сільськогосподарська продукція в строк до 31.12.2020 року (пункт 3.4 договору).

Відповідно до пункту 6.1 договору, цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами, термін дії договору до 31.12.2020 року.

Додатком №1 до договору сторони визначили місцезнаходження земельних ділянок з кадастровими номерами та їх площу (а.с.24).

Вказаний договір з додатком підписаний представниками сторін, а їх підписи скріплені печатками замовника та підрядника.

У позовній заяві прокурор просить визнати недійсним договір №1 на вирощування сільськогосподарської продукції на умовах підряду від 01.10.2019 та застосувати наслідки недійсності договору шляхом зобов`язання повернути займані земельні ділянки, посилаючись на те, що оспорюванийправочин є удаваним, оскільки сторони фактично приховали укладення договору оренди земельної ділянки. Зазначає, Любарський професійний ліцей до Міністерства освіти та науки України із зверненням щодо погодження укладення договору та його проекту не звертався. Вказує, що земельні ділянки, з огляду на умови спірного договору, фактично використовуються підрядником для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (вирощування кукурудзи з метою отримання прибутку).

Відповідачі у відзивах на позовну заяву проти позову заперечують, вважають позовні вимоги прокуратури необґрунтованими та безпідставними. Посилаються на те, що зі змісту оспорюваного договору вбачається, що виробництво за цим договором не позбавляє права користування земельними ділянками землекористувача та не надає прав користувача чи орендаря виробникові; не є передачею прав користування чи управління земельними ділянками, що, на їх думку, свідчить про відсутність ознак договору оренди землі, а отже, і відсутність ознак удаваної угоди, укладеної лише з метою приховання іншої угоди. Зазначають, що оспорюваний договір не містить положень про передачу у володіння та/чи користування ТОВ "Хмільницьке" землі, що належить Любарському професійному ліцею на праві постійного користування, а тому не містить ознак договору оренди. Доводять, що вимога про повернення земельних ділянок шляхом підписання акту приймання-передачі не може бути фактично виконана, з огляду на те, що ТОВ "Хмільницьке" не отримувало земельні ділянки у користування, а тому і повертати чи передавати їх не може.

Статтею 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладена функція представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Право звернення прокурора до суду в інтересах держави передбачено також ст.23 Закону України "Про прокуратуру" та ст.53 ГПК України.

Відповідно до ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до ч.4 ст.53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Рішенням Конституційного суду України від 08.04.1999 №3-рп/99 визначено, що під представництвом прокуратурою інтересів держави треба розуміти правовідносини, в яких прокурор, реалізуючи визначені Конституцією України повноваження, вчиняє в суді процесуальні дії з метою захисту інтересів держави з урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, у зв`язку із чим прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство підставу позову та зазначає, у чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту.

Згідно ст.14 Конституції України та ст.373 ЦК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Статтею 2 Закону України "Про охорону земель" визначено, що об`єктом особливої охорони держави є всі землі в межах території України.

З контексту викладеного вище рішення Конституційного суду України, враховуючи положення чинного законодавства, вбачається, що прокурором прояв порушення інтересів держави визначається самостійно з урахуванням публічного інтересу. Держава зацікавлена у дотриманні процедур набуття прав на землю, так само як і у дотриманні норм чинного законодавства. Додержання вимог закону не може не являти публічного інтересу, оскільки є проявом управлінської функції держави та спрямоване на забезпечення єдиного підходу до врегулювання тих чи інших правовідносин, впровадження системності та прозорості у набутті і реалізації прав громадянами і юридичними особами, принципу конституційної рівності суб`єктів цивільних правовідносин.

Законність відчуження прав на землю та її раціональне використання становлять посилений суспільний інтерес. Додержання законності при набутті прав користування земельними ділянками є невід`ємними складовими земельної реформи. Протидія незаконному заволодінню правами на землі державної власності має важливе значення для економіки та безпеки держави.

Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної фізичної чи юридичної особи, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі "Трегубенко проти України" від 02.11.2004 категорично ствердив, що "правильне застосування законодавства незаперечно становить "суспільний інтерес".

Звернення прокурора до суду з даним позовом спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання про законність розпорядження належними державі земельними ділянками сільськогосподарського призначення.

Зі змісту положень ч.4 ст.53 ГПК України, ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" вбачається, що прокурор, звертаючись до суду з позовною заявою в інтересах держави, зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, яким не здійснюється або неналежним чином здійснюється захист цих інтересів.

Підставою для представництва прокурором інтересів держави у даній справі стала, зокрема, і бездіяльність позивача, оскільки останній належним чином не здійснює захист інтересів держави у вигляді звернення до суду з позовними вимогами щодо визнання недійсним спірного договору.

Бездіяльність Міністерства освіти та науки України щодо усунення порушень, які мали місце під час незаконної передачі земельних ділянок на території Любарського району у оренду та використання земель державної форми власності ТОВ "Хмільницьке", які на праві постійного користування належать Любарському професійному ліцею, свідчить про невиконання обов`язку щодо захисту та відновлення порушених майнових інтересів держави вищевказаним органом.

У даному випадку порушуються соціальні та економічні інтереси держави, оскільки незаконна передача землі суперечить принципам регулювання земельних відносин в Україні.

Окрім того, в матеріалах справи наявне повідомлення Бердичівської місцевої прокуратури №31-94-4225вих20 від 14.08.2020, адресоване позивачу, яким останнього поінформовано про намір прокурора звернутися до суду з відповідним позовом (а.с.43-47).

Таким чином, прокуратурою виконано передбачені чинним законодавством вимоги та належним чином обґрунтовано підстави для представництва інтересів держави в господарському суді.

Оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ст.3 ГК України господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва -підприємцями.

Згідно ст.235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно із вимогами ч.ч.1,4,5 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ч.1 ст.216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Статтею 13 Закону України "Про оренду землі" визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Судом враховано, що за змістом статей 837, 854 ЦК України, сторонами договору підряду можуть бути тільки суб`єкти підприємництва - фізичні особи-підприємці та/або юридичні особи. Некомерційна організація може бути учасником такого договору, якщо визначена ним діяльність не суперечить її статутній меті.

За приписами статті 9 Закону України "Про освіту", ліцей - заклад середньої освіти III ступеня (або структурний підрозділ іншого закладу освіти), що забезпечує профільну середню освіту.

За умовами пункту 1.2 Статуту, головним завдання ліцею є забезпечення права громадян України на професійне навчання відповідно до їх покликань, інтересів і здібностей з метою задоволення потреб економіки у кваліфікованих і конкурентоспроможних на ринку праці робітниках.

Згідно з пунктом 6.6 Статуту, кошти, що надходять ліцею для здійснення діяльності, передбаченої цим Статутом є коштами спеціального фонду Державного бюджету України, що спрямовуються на видатки згідно із кошторисом, затвердженим в встановленому порядку.

Відповідно до п.133.4 ст.133 Податкового кодексу України, заклад середньої освіти не є платником податків, оскільки є неприбутковим. Окрім того, Любарський професійний ліцей внесено 01.01.2007 до реєстру неприбуткових установ та організацій.

Відповідно до пункту 5.1 Статуту, управління ліцеєм здійснюється Міністерством освіти та науки України, управління освіти і науки Житомирської обласної державної адміністрації.

Згідно з ч.7 ст.8 Закону України "Про професійно-технічну освіту", до повноважень міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, яким підпорядковані заклади професійної (професійно-технічної) освіти, належать: розпорядження державним майном, що перебуває у користуванні підпорядкованих закладів професійної (професійно-технічної) освіти.

Розпорядження державним майном - земельними ділянками, що надані ліцею на праві постійного користування, відповідно до ч.7 ст.8 Закону України "Про професійно-технічну освіту", відносяться до компетенції Міністерством освіти і науки України, як орану виконавчої влади, якому підпорядкований Любарський професійний ліцей.

Згідно з пунктом 6.10 Статуту, об`єкти права власності: навчально-виробничі, побутові, культурно-освітні, оздоровчі, спортивні будівлі та споруди, житло, комунікації, обладнання, засоби навчання, транспортні засоби та інше майно ліцею є державною власністю, закріпленою Міністерством освіти і науки України за ліцеєм і перебувають у користуванні ліцею. Функції управління майном, закріпленим за ліцеєм, контроль за ефективністю його використання і збереження здійснює Міністерство освіти і науки України.

Всупереч вимогам Закону України "Про управління об`єктами державної власності", постанови Кабінету Міністрів України №296 від 11.04.2012 "Про затвердження порядку укладенню державними підприємствами, установами, організаціями, а також господарськими товариствами, у статутному капіталі яких частка державі перевищує 50 відсотків, договорів про спільну діяльність, договорів комісії доручення та управління майном", Любарський професійний ліцей перед укладенням договору №1 на вирощування сільськогосподарської продукції на умовах підряду від 01.10.2019 не звертався до Міністерства освіти і науки України за погодженням щодо укладення договору, а в подальшому його проект не узгоджувався та не затверджувався (в матеріалах справи відсутні докази протилежног).

У спірних правовідносинах ТОВ "Хміьницьке" є виконавцем, а навчальний заклад - замовником робіт із сільськогосподарського обробітку землі.

Згідно ч.ч.1,2 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу (ч.ч.1,3 ст.843 ЦК України).

Кінцевим етапом реалізації договору підряду, відповідно до положень ч.1 ст.853 ЦК України, є прийняття замовником роботи, виконаної підрядником відповідно до договору підряду.

Отже, договір підряду передбачає виконання підрядником за завданням замовника конкретних робіт та сплату останнім на користь виконавця коштів - відшкодування витрат і плату за виконану роботу, - за результатами її прийняття. Зміст договору визначає порядок і умови виконання певних робіт на замовлення іншої сторони.

У той же час, спірним договором не визначено, які саме роботи ТОВ "Хмільницьке" зобов`язано виконувати та яким чином їх повинен приймати замовник - Любарський професійний ліцей.

Крім того, договір на вирощування сільськогосподарської продукції на умовах підряду від 01.10.2019 сплату коштів Любарським професійним ліцеєм (замовником) за виконану роботу на користь ТОВ "Хмільницьке" (підрядника) не передбачає. Більш того, такий договір передбачає сплату сум саме Товариством на користь учбового закладу шляхом передачі врожаю в кількості та згідно ринкових цін на момент його передачі, із розрахунку на суму, що складає 2997,53грн на кожен гектар площі, на якій вирощувалась сільськогосподарська продукція в строк до 31.12.2020 року, а підрядник згідно з умовами п.3.2, п.3.3 цього договору має право лише на відшкодування своїх витрат - які пов`язані з підготовкою ґрунту, удобренням ґрунту, проведенням посіву обробітку посівів, збиранням урожаю і його перевезення та будь-яких інших витрати які фактично понесені підрядником протягом виконання завдання замовника; до підрядника переходить право власності на частину вирощеного урожаю в рахунок оплати винагороди підряднику за цим договором, яка включає відшкодування фактично понесених витрат та плати за виконану роботу.

Таким чином, укладений між сторонами договір за своєю правовою природою не забезпечує оплачуване виконання робіт на користь замовника, а тому договором підряду не являється.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки), строк дії договору оренди, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення І перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Беручи до уваги вказані норми права, здійснивши аналіз істотних умов договору №1 на вирощування сільськогосподарської продукції на умовах підряду від 01.10.2019, господарський суд дійшов до висновку, що даний договір містить істотні умови договору оренди землі, а саме: об`єкт оренди (п.1.1. договору), строк дії договору оренди (п.2.1 договору), орендна плата із зазначенням її розміру, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення (п.п. 3.1-3.4 договору).

Аналіз чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини та умови укладеного між сторонами договору свідчать про те, що Любарський професійний ліцей фактично передав відповідачу-2 в оренду земельні ділянки за кадастровим номером :07:005:0002, площею 41,4га, що розташована в Юрівському старостинському окрузі Любарського району Житомирської області та :01:001:0001, площею 58,2га, що розташована в Авратинському старостинському окрузі Любарського району Житомирської області з визначенням розміру орендної плати за їх користування.

Згідно ст.21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Як вказувалось вище, порядок розрахунків за спірним договором передбачений розділом 2 договору, відповідно до яких замовнику сплачується тверда сума 2997,53грн на кожен гектар площі (п.3.4 договору), за умови, що всі затрати по вирощуванню сільськогосподарських культур несе виконавець (2.2-2.3 договору).

Визначаючи таким чином порядок проведення розрахунків шляхом передачі врожаю з розрахунку на суму, що складає 2997,53грн на кожен гектар площі, на якій вирощувалась сільськогосподарська продукція, між сторонами за аналогією визначено обчислення орендної плати за землю, що свідчить про фактичне укладення між сторонами договору оренди.

У п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06.11.2009 № 9, зазначено, що за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. За удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним (правову позицію викладено у п.3.11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними".

З огляду на викладене, договір №1 на вирощування сільськогосподарської продукції на умовах підряду від 01.10.2019 укладено з метою приховання іншого правочину - договору оренди землі, отже, відповідно до ч.1 ст.235 ЦК України спірний договір є удаваним.

Згідно ч.1 ст.93 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно ст.92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користуванню земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Врегульовано, що права постійного користуванню земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набуває вичерпний перелік суб`єктів, серед яких є: підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності; заклади освіти незалежно від форми власності.

За приписами ст. 4 Закону України "Про оренду землі" орендодавцям земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування.

Відповідно до ч.2 ст.16 Закону України "Про оренду землі" укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальне власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчі влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатам аукціону.

Статтею 124 Земельного кодексу України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальні власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчі влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженням визначеними ст.122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених ч. ч. 2, 3 ст. 134 цього Кодексу.

Таким чином, земельним законодавством не передбачено право постійного користувача розпоряджатись земельною ділянкою шляхом передачі її іншим особам у платне користування.

Матеріалами справи стверджується, що Любарський професійний ліцей фактично передав спірні земельні ділянки в оренду ТОВ "Хмільницьке" не являючись їх власником та не будучи наділений правами та повноваженнями на їх передачу в оренду. Більше того, передача земельних ділянок в оренду відбулась без проведення обов`язкових земельних торгів та без аукціону (ст.16 Закону України "Про оренду землі").

Сторонами договору не був дотриманий встановлений ст.124 ЗК України та ст.ст.14-16 Закону України "Про оренду землі" порядок щодо передачі в оренду спірних земельних ділянок.

Право на обробку землі та збір врожаю, передбачене умовами спірного договору, являє собою реалізацію правомочностей землекористувача щодо володіння та користування, які згідно ст.92 ЗК України, складають титул права постійного користування.

При цьому, право самостійного господарювання, як право передбачене ч.1 ст.95 Земельного кодексу України надане саме землекористувачеві, згідно умов спірного договору використовується не землекористувачем, якому належить земельна ділянка на праві постійного користування, а відповідачем-2, що суперечить вимогам вказаної норми права.

Беручи до уваги дані положення чинного законодавства та враховуючи зміст погоджених сторонами спірного договору умов, господарським судом встановлено, що взявши на себе зобов`язання надати можливість використання земельних ділянок відповідачу-2 для виробництва сільгосппродукції Любарський професійний ліцей фактично усунувся від права самостійного господарювання на земельних ділянках та надав право обробки земельних ділянок і збору врожаю ТОВ "Хмільницьке".

У даному випадку, відповідач-2 фактично володів, користувався та експлуатував земельні ділянки площами 41,4га та 58,2га за рахунок власної техніки, персоналу, матеріалів та сплатив плату за її експлуатацію та користування Любарському професійному ліцею. При цьому, судом враховується, що відсутність акту прийому-передачі земельних ділянок є неналежним оформленням відносин оренди земельної ділянки і є тим способом, завдяки якому досягається прихована мета передачі в користування земельних ділянок.

Додатковою угодою №1 від 03.11.2020 сторонами було розірвано договір №1 від 01.10.2019 на вирощування сільськогосподарської продукції на умовах підряду, який є предметом у даному спорі.

На виконання умов п.3.4 договору, підрядник - ТОВ "Хмільницьке" передав, а замовник - Любарський професійний ліцей прийняв вирощений підрядником урожай кукурудзи в загальній кількості 62,2тони, що підтверджується актами приймання-передачі вирощеного врожаю №1 від 25.10.2020 в якому зазначено, що замовник прийняв кукурудзу в кількості 23,18т. та №2 від 26.10.2020 в якому зазначено, що замовник прийняв кукурудзу в кількості 39,02т. (а.с.182-183) та довідкою відповідача-1 від 23.11.2020 (а.с.184).

Згідно з частиною 1 статті 236 Цивільного кодексу України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. При цьому, розірвання сторонами договору, виконаного повністю або частково, не позбавляє особу права на звернення до суду з позовом про визнання такого договору недійсним. Так само не перешкоджає поданню відповідного позову закінчення строку (терміну) дії оспорюваного правочину до моменту подання позову.

Судом також враховується, що внаслідок передачі земельних ділянок в оренду відбулась фактична зміна цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером :07:005:0002 - для дослідних і навчальних цілей на ведення товарного сільгоспвиробництва, що суперечить положенням ст.ст.20, 22 Земельного кодексу України.

З огляду на наведене в сукупності, вимога прокуратури про визнання недійсним договору на вирощування сільськогосподарської продукції на умовах підряду №1 від 01.10.2019, укладеного між Любарським професійним ліцеєм та Товариством з обмеженою відповідальності "Хмільницьке", обґрунтована.

Відповідач-1 у відзиві посилається на те, що оспорюваний договір укладався з метою використання земельної ділянки для освітніх цілей, покращення стану земельної ділянки та фінансового становища закладу, а фактом оскарження прокуратури є організація навчання, практичних занять учнів, виробничого процесу та взаємне виконання робіт і надання послуг у сфері обробітку земельної ділянки сільськогосподарського призначення. В обґрунтування зазначених доводів відповідач посилається на укладення між відповідачами: 11.05.2018 договору про дуальну форму навчання №26, згідно якого учні ліцею, що навчаються за професією Слюсар з ремонту с/г техніки та устаткування; тракторист-машиніст с/г виробництва кат. "А1", "А2", "В1", на базі ТОВ "Хмільницьке" (його підрозділів) будуть проходити навчання, підвищувати якості професійної підготовки та практичних навичок зі своєї професії; договору відповідального зберігання №7/0818/61 від 05.08.2018 та додаткової угоди до договору №1 від 28.12.2019 щодо пролонгування терміну дії договору (до 31.12.2020), згідно яких ТОВ "Хмільницьке" передав ліцею ряд імпортної сільськогосподарської техніки з метою господарської та навчальної діяльності.

Дослідивши умови укладених між сторонами договору №26 від 11.05.2018 про дуальну форму навчання та договору відповідального зберігання №7/0818/61 від 05.08.2018, з додатковою угодою до нього, судом встановлено, що за змістом умов договору про дуальну форму навчання №26, проходження учнями ліцею виробничої практики та професійно-практичної підготовки відбувається на базі підприємства - на його території у цехах та відділах (п. п. 2.1.1; 2.1,2; 2.2.2; 2.2.7), а відповідно до умов п.2.3 договору відповідального зберігання №4/0818/61 від 05.08.2018, зберігач (Любарський професійний ліцей) не має права користуватись майном, крім випадків, погоджених з поклажодавцем (ТОВ "Хмільницьке"), з умови, що таке узгодження оформлюється письмово.

З огляду на наведене, судом не встановлено обставин пов`язаності укладених між відповідачами договорів №26 від 11.05.2018 про дуальну форму навчання та договору відповідального зберігання №7/0818/61 від 05.08.2018 з договором №1 від 01.10.2019 про вирощування сільськогосподарської продукції на умовах підряду, за яким робити по обробітку ґрунту та вирощуванню сільськогосподарських культур здійснюються на земельних ділянках з кадастровими номерами :07:005:0002, місцезнаходження Житомирська область Любарський район, Юрівський старостинський округ, :01:001:0001, місцезнаходження Житомирська область Любарський район, Авратинський старостинський округ, які перебувають у постійному користуванні відповідача-1, а не на базі Підприємства (ТОВ "Хмільницьке"). Письмового узгодження між сторонами щодо права відповідача-1 у період з 01.10.2019 по 03.11.2020 користуватися майном, яке є предметом договору відповідального зберігання від 05.08.2018, матеріали справи не містять. Отже, доводи відповідача-1 про те, що метою укладення оспорюваного договору є використання земельної ділянки для освітніх цілей та організація навчання і практичних занять учнів, виробничого процесу, не підтверджуються матеріалами справи та умовами укладених між сторонами договорів. При цьому у даному випадку, метою залучення сільськогосподарського виробника до використання землі за оспорюваним договором було, зокрема, отримання прибутків від господарської діяльності, про що тимчасово виконуючим обов`язки директора Любарського професійного ліцею зазначається в листі №01-157 від 23.09.2020 (а.с.130-133). Інші доводи, які викладені відповідачами у відзивах на позов, не спростовують обґрунтованість позовних вимог.

Враховуючи наведене, позов прокурора в частині визнання недійсним укладеного між відповідачами договору на вирощування сільськогосподарської продукції на умовах підряду №1 від 01.10.2019 підлягає задоволенню.

Розглядаючи вимогу прокурора про повернення земельних ділянок шляхом підписання акту приймання-передачі, господарський суд зазначає, що відсутність підписаного між сторонами акту приймання-передачі земельної ділянки не спростовує того, що оспорюваний договір за змістом фактичних відносин може вважатися договором оренди земельної ділянки, а неналежне оформлення в даному випадку відносин оренди і є тим способом, завдяки якому досягається прихована мета передачі в користування земельної ділянки.

Відповідно до частини 1 статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю; у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Отже, земельні ділянки державної форми власності загальною площею 99,6 га, які розташовані на території Юрівського старостинського округу Любарської селищної ради Любарського району Житомирської області з кадастровим номером: :07:005:0002, площею 41,4га та Авратинського старостинського округу Любарської селищної ради Любарського району Житомирської області з кадастровим номером: :01:001:0001, площею 58,2га, які займає ТОВ "Хмільницьке" на підставі договору на вирощування сільськогосподарської продукції на умовах підряду №1 від 01.10.2019, укладеного з відповідачем-1, підлягають повернення Любарському професійному ліцею.

З огляду на те, що між сторонами акт прийняття земельних ділянок не підписувався та той факт, що сторонами було достроково розірвано договір, вимоги прокуратури в частині зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмільницьке" підписання акту приймання-передачі задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в частині визнання недійсним договору на вирощування сільськогосподарської продукції на умовах підряду №1 від 01.10.2019 та зобов`язання ТОВ "Хмільницьке" повернути займані земельні ділянки державної форми власності загальною площею 99,6га Любарському професійному ліцею є обґрунтованими, заявленими згідно з вимогами чинного законодавства, підтвердженими належними та допустимими доказами, які є в матеріалах справи, та такими, що підлягають задоволенню. В частині вимог про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмільницьке" повернення займаних земельних ділянок саме шляхом підписання акту приймання-передачі суд відмовляє.

В порядку ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідачів.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати недійсним договір на вирощування сільськогосподарської продукції на умовах підряду №1 від 01.10.2019, укладений між Любарським професійним ліцеєм та Товариством з обмеженою відповідальності "Хмільницьке".

3. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Хмільницьке" повернути займані земельні ділянки державної форми власності загальною площею 99,6 га, які розташовані на території Юрівського старостинського округу Любарської селищної ради Любарського району Житомирської області з кадастровим номером: :07:005:0002, площею 41,4га та Авратинського старостинського округу Любарської селищної ради Любарського району Житомирської області з кадастровим номером: :01:001:0001, площею 58,2га Любарському професійному ліцею.

4. Стягнути з Любарського професійного ліцею (13100, Житомирська область, Любарський район, смт. Любар, вул. Райради, буд.6; ідентифікаційний код 02543443) на користь Житомирської обласної прокуратури (10002, м.Житомир, вулиця Святослава Ріхтера, 11, ідентифікаційний код 02909950): 2102,00грн витрат по сплаті судового збору.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмільницьке" (22050, Вінницька область, Хмільницький район, с.Війтівці, вул.Заводська, буд. 2; ідентифікаційний код 00692245) на користь Житомирської обласної прокуратури (10002, м.Житомир, вулиця Святослава Ріхтера, 11, ідентифікаційний код 02909950): 2102,00грн витрат по сплаті судового збору.

6. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 05.02.21

Суддя Кравець С.Г.

Друк:

1 - в справу,

2 - позивачу (рек. з пов.),

3,4 - відповідачам (рек. з повід.),

4 - Бердичівській місцевій прокуратурі (рек.),

5 - Житомирській обласній прокуратурі.

на електронні адреси учасників справи:

- ІНФОРМАЦІЯ_1

- ІНФОРМАЦІЯ_2

- ІНФОРМАЦІЯ_3

- ІНФОРМАЦІЯ_4

- ІНФОРМАЦІЯ_5