УХВАЛА

01 лютого 2021 року

м. Київ

Справа № 910/18946/19

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду:

Губенко Н. М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1

на рішення Господарського суду міста Києва

від 09.07.2020,

на додаткове рішення Господарського суду міста Києва

від 22.07.2020

у складі судді Чинчин О. В. та

на постанову Північного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Ходаківська І. П., Владимиренко С. В., Євсіков О. О.

від 02.12.2020

за позовом ОСОБА_1

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Будинок Ахматової"

про визнання недійсним рішення загальних зборів,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням від 09.07.2020 у справі № 910/18946/19 Господарський суд міста Києва відмовив ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Додатковим рішенням від 22.07.2020 у справі № 910/18946/19 Господарський суд міста Києва присудив до стягнення з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Будинок Ахматової" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 500,00 грн.

Постановою від 02.12.2020 Північний апеляційний господарський суд залишив без змін рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2020 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2020 у справі № 910/18946/19.

28 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2020, додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.12.2020 у справі № 910/18946/19.

Перевіривши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 , Судом встановлено, що вона підлягає залишенню без руху з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 287 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині 3 цієї статті.

Поряд з цим, за приписами частини 2 зазначеної статті підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

При цьому пунктом 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Таким чином, з огляду на зміст наведених вимог процесуального закону, при касаційному оскарженні судових рішень з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, окрім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити:

пункт 1) - формулювання застосованого судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування норми права, з яким не погоджується скаржник, із зазначенням цієї норми права та змісту правовідносин, у яких ця норма права застосована, а також посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких (подібних) правовідносинах, із зазначенням, в чому саме полягає невідповідність оскарженого судового рішення сформованій правозастосовчій практиці у подібних правовідносинах ;

пункт 2) - обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт, частина статті), а також зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та змістовного обґрунтування мотивів такого відступлення;

пункт 3) - зазначення норми права щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній та обґрунтувати необхідність формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

Зі змісту касаційної скарги ОСОБА_1 вбачається, що підставою касаційного оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2020, додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2020 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 02.12.2020 у справі № 910/18946/19 скаржниця вважає наявність випадків, передбачених пунктами 1 та 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, в обґрунтування підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, зазначено, що судом застосовано норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.05.2020 у справі № 926/1146/19, а щодо стягнення витрат на правову допомогу - позицій Верховного Суду, викладених в постановах від 13.12.2018 у справі № 816/2096/17, від 16.05.2019 у справі № 823/2638/18, від 09.07.2019 у справі № 923/726/18 та від 26.02.2020 у справі № 910/14371/18. Водночас скаржницею не конкретизовано яку (які) саме норму (норми) права суд першої та (або) апеляційної інстанцій застосував без урахування висновку щодо її застосування, викладеного в якій із наведених скаржником постанов Верховного Суду.

Крім того, ОСОБА_1 у якості обґрунтування підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, зазначено, що: "питання щодо обрання голови зборів та секретаря Загальних зборів ОСББ, зокрема, чи є таке питання "процедурним" питанням, та чи взагалі передбачено чинним законодавством, що регулює діяльність ОСББ, таке поняття як "процедурне питання", на яке в обґрунтування своєї позиції посилаються суди першої та апеляційної інстанцій, чи відрізняється порядок підтвердження голосування з питань обрання голови зборів та секретаря Загальних зборів ОСББ від підтвердження голосування Загальних зборів ОСББ з інших питань порядку денного, може мати фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а на цей час відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних відносинах". Водночас скаржницею не зазначено норму права щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній.

Згідно із частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до приписів частини 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Отже у визначений Судом строк, ОСОБА_1 слід належним чином виконати вимоги статті 290 Господарського процесуального кодексу України та уточнити підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав) у спосіб, передбачений пунктом 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України, а саме:

- конкретизувати яку (які) норму (норми) права суд першої та (або) апеляційної інстанцій застосував без урахування висновку щодо її застосування, викладеного в конкретно в якій із наведених скаржником постанов Верховного Суду;

- зазначити норму права щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній.

Враховуючи викладене, касаційна скарга вважається поданою без додержання відповідних вимог процесуального законодавства, і підлягає залишенню без руху на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 174 та частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, якщо скаржник не усунув недоліки касаційної скарги у строк, встановлений судом, така касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із касаційною скаргою.

У зв`язку із залишенням касаційної скарги ОСОБА_1 без руху, клопотання про поновлення строку для подання касаційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2020, додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.12.2020 у справі № 910/18946/19 не розглядається.

На підставі викладеного та керуючись статтями 174, 234, 287, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2020, додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.12.2020 у справі № 910/18946/19 залишити без руху.

2. Надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали.

3. Роз`яснити ОСОБА_1 , що невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали є підставою для повернення касаційної скарги без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Верховного Суду Н. М. Губенко