РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2021Справа № 910/14520/20

За позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" м. Києва

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-Маркет" м. Дніпра

про стягнення боргу, сум за прострочення виконання боржником грошового зобов`язання, ціна позову 79127,95 грн.

Суддя Паламар П.І.

Секретар судового засідання Божко Д.О.

Представники:

від позивача: Прокопчук А.Л.,

від відповідача: Шестерня Н.О.

СУТЬ СПОРУ :

у вересні 2020 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що на підставі договору про відступлення права вимоги (цесії) № 601-18 від 11 жовтня 2018 р. між ним та Публічним акціонерним товариством "Київенерго" останнє відступило йому своє право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитої до 1 травня 2018 р. теплової енергії.

Відповідно до п. 35 додатку № 1 до договору він набув право вимоги до відповідача за договором № 230503 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 29 жовтня 2014 р. у розмірі 75179,48 грн.

Між Публічним акціонерним товариством "Київенерго" та відповідачем укладено договір № 230503 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 29 жовтня 2014 р., згідно з умовами якого він зобов`язався постачати відповідачу теплову енергію у вигляді гарячої води до належного відповідачу будинку по вул. Приозерній, 2 у м. Києві для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання, а останній - оплачувати спожиту теплову енергію на умовах договору.

Всупереч умов вказаного договору відповідач не оплатив спожиту протягом грудня 2016-березня 2017 років теплову енергію, заборгувавши 75179,48 грн.

З цих підстав просив задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь суму боргу, 3948,47 грн. три проценти річних з простроченої суми, а також понесені ним по справі судові витрати.

Відповідач у відзиві на позовну, його представник у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на безпідставність заявлених вимог, оскільки договір про відступлення права вимоги укладено без дотримання вимог чинного законодавства, за відсутності його згоди, повідомлення про заміну кредитора у зобов`язанні. Заявив про сплив строку позовної давності до часу звернення позивача в суд з указаним позовом.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що на підставі договору про відступлення права вимоги (цесії) № 601-18 від 11 жовтня 2018 р. між позивачем та Публічним акціонерним товариством "Київенерго" останнє відступило позивачу своє право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитої до 1 травня 2018 р. теплової енергії.

Відповідно до умов п.п. 1.2., 1.3. договору перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимог яких відступається за цим договором, зазначається в Додатку № 1 до договору.

З укладенням договору кредитор відступає, новий кредитор набуває право вимоги також будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань (неустойки (штраф, пеня), 3% річних, інфляційні нарахування, судові витрати, та витрати пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші без виключень та обмежень), що нараховані кредитором та/або виникли до дати укладення договору та/або можуть бути нараховані та/або можуть виникнути після укладення договору у зв`язку з неналежним виконанням споживачем зобов`язань з оплати спожитої теплової енергії за договорами та споживачами, які зазначені у додатку № 1 до договору.

Згідно п. 35 додатку № 1 до договору позивач набув право вимоги до відповідача за договором № 230503 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 29 жовтня 2014 р. у розмірі 75179,48 грн.

Це підтверджується наявними у справі копіями договору про відступлення права вимоги (цесії), додатком до нього.

Доказів визнання договору про відступлення права вимоги в установленому порядку недійсним суду не надано, тому посилання відповідача з приводу укладення його без дотримання вимог чинного законодавства безпідставні.

Також встановлено, що між Публічним акціонерним товариством "Київенерго" та відповідачем укладено договір № 230503 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 29 жовтня 2014 р., згідно з умовами якого позивач зобов`язався постачати відповідачу теплову енергію у вигляді гарячої води до належного відповідачу будинку по вул. Приозерній, 2 у м. Києві для потреб опалення та вентиляції - в період опалювального сезону та гарячого водопостачання - протягом року, в кількості та в обсягах згідно з Додатком № 1 до договору, а відповідач - оплачувати спожиту теплову енергію на умовах договору.

Відповідно до умов п.п. 2, 4 додатку № 4 до договору № 230503 від 29 жовтня 2014 р. абонент до початку розрахункового періоду сплачує енергопостачальній організації вартість заявленої у договорі кількості теплової енергії на розрахунковий період, з урахуванням сальдо розрахунків на початок місяця.

Абоненти, що не мають приладів обліку кількість спожитої теплової енергії визначаються згідно договірних навантажень з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія від теплових джерел енергопостачальної організації, та кількості годин (діб) роботи тепловикористовуючого обладнання абонента в розрахунковому періоді. Різниця між заявленою та фактично спожитою абонентом тепловою енергією сплачується ним самостійно, не пізніше 15 числа наступного за розрахунковим.

Заявлені позивачем вимоги зводяться до невиконання відповідачем обов`язку за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді № 230503 від 29 жовтня 2014 р. щодо оплати спожитої протягом грудня 2016-березня 2017 років теплової енергії вартістю 75179,48 грн., право вимоги за яким йому було відступлене на підставі договору № 601-18 від 11 жовтня 2018 р.

Поясненнями позивача, поданим ним розрахунком, проведеним відповідно до вимог чинного законодавства та умов договору на підставі даних облікових карток споживання теплової енергії за грудень 2016-березень 2017 років, стверджується факт постачання Публічним акціонерним товариством "Київенерго" відповідачу теплової енергії за договором вартістю 85552,39 грн. Крім того, вказував, що переплата на початок грудня 2016 року становила 10372,91 грн.

Згідно ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до вимог ст.ст. 261, 267 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно із Законом № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено пунктами 12 - 14. Цими нормами, які набрали чинності 2 квітня 2020 р., передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, строки, зокрема, визначені статтею 257 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

З матеріалів справи слідує, що позивач звернувся в суд з указаним позовом 21 вересня 2020 р., тобто з пропуском встановленого ст. 257 ЦК України трирічного строку позовної давності щодо вимог про оплату спожитої теплової енергії за період грудня 2016-лютого 2017 років, про застосування якого заявив відповідач. Доказів поважності причин пропуску указаного строку суду не надано.

Тому у позові про стягнення 60939,28 грн. боргу за теплову енергію, спожиту протягом грудня-лютого 2017 року відповідно до вимог 267 ЦК України слід відмовити.

Враховуючи умови п. 4. Додатку № 4 до договору та продовження строків позовної давності, згідно Закону № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", позивачем не було пропущено строк позовної давності за вимогою про стягнення 14240,20 грн. за поставлену теплову енергію у березні 2017 року.

Доказів належної оплати за договором суду не надано.

За таких обставин з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст.ст. 622, 625 ЦК України підлягає стягненню 14240,20 грн. боргу, 783,02 грн. три проценти річних з простроченої суми з урахуванням фактичного розміру простроченої суми.

Оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, то понесені по справі судові витрати стосовно до вимог ст. 129 ГПК України слід покласти на нього.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" м. Києва задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-Маркет" (49000, м. Дніпро, проспект Олександра Поля, 40, код 30487219) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (01001, м. Київ, площа Івана Франка, 5, код 40538421) 14240,20 грн. боргу, 783,02 грн. три проценти річних з простроченої суми, 2102 грн. витрат по оплаті судового збору.

У позові в іншій частині відмовити.

Рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Повне судове рішення складене 1 лютого 2021 р.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар