ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/2442/20
Господарський суд Одеської області у складі судді Лічмана Л.В.,

секретар судового засідання Цісельський К.О.,

за участю представників учасників справи:

від позивача: Сєбова О.І.,

від відповідача: Остапов В.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ,,СПІЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ до Державного підприємства ,,АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ в особі Чорноморської філії Державного підприємства ,,АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ (Адміністрація морського порту Чорноморськ) про стягнення 1274647,81 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.09.2020 р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 916/2442/20, призначено підготовче засідання за правилами загального позовного провадження на 13.10.2020 р.

Протокольною ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.10.2020 р. оголошено перерву в підготовчому засіданні до 10.11.2020 р.

Протокольною ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.11.2020 р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів до 23.12.2020 р. та відкладено підготовче засідання на 01.12.2020 р.

Протокольною ухвалою Господарського суду Одеської області від 01.12.2020 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 22.12.2020 р.

Протокольною ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.12.2020 р. оголошено перерву в судовому засіданні до 19.01.2021 р.

Згідно із приписами ст.ст.233,240 ГПК України в судовому засіданні 19.01.2021 р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Товариство з обмеженою відповідальністю ,,СПІЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ (далі ТОВ ,,СП РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з Державного підприємства ,,АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ в особі Чорноморської філії Державного підприємства ,,АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ (Адміністрація морського порту Чорноморськ) (далі Адміністрація) 304621,67 грн збитків.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ТОВ ,,СП РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ посилається на приписи ст.ст.224,225 ГК України, ст.1 Закону України ,,Про зерно та ринок зерна в Україні, ст.ст.15,19,21 Закону України ,,Про морські порти України, постанови Кабінету Міністрів України ,,Про затвердження переліку спеціалізованих послуг, що надаються у морському порту суб`єктами природних монополій, які підлягають державному регулюванню від 03.06.2013 р. № 405, наказу Міністерства інфраструктури України ,,Про затвердження Тарифів на послуги із забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні адміністрації морських портів України від 18.12.2015 р. № 541, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 22.12.2015 р. за № 1608/28053, та вказує на завдання відповідачем збитків в процесі виконання договору про забезпечення доступу портового оператора до причалу(ів) від 22.12.2017 р. № 168-П-АМПУ-17 в результаті віднесення ріпаку, навантаженого на судна Cielo Di Valparaiso та Rising Wind, до насіння технічних культур (номер вантажу 021 згідно додатку 3 названого вище наказу Міністерства інфраструктури України), наслідком чого стало незастосування понижуючого коефіцієнту 0,7 до ставок за послуги Адміністрації, вартість яких визначена у виставлених нею рахунках. Останні оплачено ТОВ ,,СП РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ у повному обсязі, оскільки несплата могла б призвести до безпідставного розірвання договору від 22.12.2017 р. № 168-П-АМПУ-17, а, відтак, втрати позивачем можливості відвантажувати на експорт вантажі у морському порту ,,Чорноморськ.

ТОВ ,,СП РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ подано до суду дві заяви про зміну (збільшення) розміру позовних вимог до 1274647,81 грн та до 1792037,89 грн, зареєстровані 13.10.2020 р. за вх. № 27436/20 та 16.11.2020 р. за вх. № 30676/20 відповідно. Першу з них прийнято до розгляду в підготовчому засіданні 27.10.2020 р., а другу заяву не прийнято до розгляду в підготовчому засіданні 01.12.2020 р.

Подача заяв про зміну (збільшення) розміру позовних вимог мотивована тим, що відповідачем під час навантаження ріпаком інших суден (N Bonanza, Elbabe, Medi Astoria, Astra Centaurus, Sudety, про які йдеться в першій заяві, та Navios Helios, Sarinic Srire, Aquanaurus, про які йдеться у другій заяві) виставлено для оплати нові рахунки, в яких також помилково не застосовано понижуючий коефіцієнт 0,7.

Господарський суд зазначає, що під час прийняття до розгляду заяви, зареєстрованої 13.10.2020 р. за вх. № 27436/20, суд виходив з того, що представник відповідача не заперечив проти цього, визнавши доцільним вирішення спорів по різним рахункам у межах одного провадження. Не приймаючи до розгляду заяву, зареєстровану 16.11.2020 р. за вх. № 30676/20, суд погодився з представником відповідача, який проти її прийняття заперечив, пославшись на заявлення позивачем нової вимоги майнового характеру (про стягнення збитків у вигляді оплат за іншими рахунками), а не збільшення розміру раніше заявленої вимоги, та наявну у ТОВ ,,СП РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ можливість ініціювати новий судовий розгляд у майбутньому.

У відзивах на позовну заяву та на заяву про зміну (збільшення) розміру позовних вимог відповідач просить у задоволенні позову відмовити, т.я.:

- при формуванні рахунків за послугу із забезпечення доступу портового оператора до причалу вантаж ,,насіння ріпак віднесено до ,,насіння технічних культур, крім насіння бавовника, оскільки ріпак: за напрямком використання відноситься до технічних та кормових культур; є олійною рослиною із сімейства крістоцвітні (капустяні), не відносячись до зернових (хлібних) культур;

- позивач не враховує, що умовою застосування коефіцієнту 0,7 являється наявність факту перевантаження саме зернових вантажів, до яких насіння ріпаку не належить;

- ТОВ ,,СП РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ хибно тлумачить зміст ст.1 Закону України ,,Про зерно та ринок зерна в Україні, намагаючись довести суду, що ріпак є зерном;

- позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність складу правопорушення в діях Адміністрації, за яке передбачено відповідальність у вигляді відшкодування збитків. До того ж плата за доступ портового оператора до причалу є обов`язковим платежем та не підпадає під визначення ,,збитки, в т.ч. під їх різновид у вигляді додаткових витрат;

- в тексті позову не зазначено, з яких підстав ціна позову містить ПДВ, який вже включений до податкового кредиту товариства та використаний ним.

У відповіді на відзив, поданій у формі двох окремих документів, ТОВ ,,СП РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ зазначає, що між сторонами відсутній спір стосовно того, чи являється ріпак олійною культурою, однак відповідач помилково не погоджується з тим, що ріпак є зерновим вантажем, обмежуючи зернові вантажі поняттям ,,зернові культури, які є лише однією з трьох видів культур, які входять в поняття ,,зерно, наведене в ст.1 Закону України ,,Про зерно та ринок зерна в Україні.

Крім того, на думку позивача, відповідач хибно не враховує той факт, що для здійснення вантажно-розвантажувальних робіт суттєве значення мають фізичні властивості вантажу, а не віднесення його до тієї чи іншої культури.

Також ТОВ ,,СП РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ звертає увагу суду на те, що Адміністрація визначила ставку згідно додатку 2 наказу Міністерства інфраструктури України від 18.12.2015 р. № 541 на рівні 0,45 доларів США за тонну, яка застосовується для зернових вантажів, у т.ч. насіння, що перевантажуються навалом, чим фактично підтвердила необхідність застосування понижувального коефіцієнту 0,7.

До другої відповіді на відзив додано висновок експерта від 03.12.2020 р., наданий за результатами проведення семантико-текстуальної експертизи. Судом поновлено строк на подачу цього доказу, проте не прийнято його до розгляду з мотивів, наведених нижче.

В запереченнях на відповідь на відзив Адміністрація наполягає на тому, що ріпак не відноситься до зернових вантажів, доказом чого є зміст додатку 3 наказу Міністерства інфраструктури України від 18.12.2015 р. № 541, де названо групи вантажів згідно Тарифно-статистичної номенклатури вантажів. Так, до зернових вантажів відносяться вантажі, що відповідають позиції 011-015,017,018: пшениця, жито, овес, ячмінь, зерно кукурудзи, рис, інші зернові. ,,Насіння інше відповідає позиції 024, в зв`язку з чим при перевантаженні рапсу коефіцієнт 0,7 не може застосовуватися в принципі.

Пояснюючи використання ставки в розмір 0,45 доларів США за тонну, відповідач посилається на відсутність в додатку 2 наказу Міністерства інфраструктури України від 18.12.2015 р. № 541 інших ставок для насіння, що перевантажується навалом, проте коефіцієнт 0,7 застосовується виключно для ,,зернових вантажів без зазначення ,,у тому числі насіння.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши відповідність доводів сторін фактичним обставинам справи та нормам українського законодавства, господарський суд дійшов висновку про задоволення уточнених позовних вимог, виходячи з такого.

22.12.2017 р. між Адміністрацією та ТОВ ,,СП РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ як Портовим оператором укладено договір № 168-П-АМГІУ-17, предметом якого є забезпечення доступу Портового оператора до причалу(ів) №№ 1, 3, 5. 6, 10. 11, 12 Іллічівської філії Адміністрації. Послуга надається на платній основі з метою забезпечення виконання Портовим оператором вантажно-розвантажувальних робіт та надання послуг із використанням причалу(ів)...

Згідно п.3.1 цього договору нарахування плати за послуги із забезпечення доступу Портового оператора до причалу(ів), що перебуває(ють) у господарському віданні Адміністрації, здійснюється за тарифами відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України від 18.12.2015 р. № 541 ,,Про затвердження Тарифів на послуги із забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні адміністрації морських портів України, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 22.12.2015 р. за № 1608/28053.

На виконання договору ТОВ ,,СП РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ на причалі № 11 морського порту ,,Чорноморськ відвантажено на експорт рапс, який навантажувався навалом на судна Cielo Di Valparaiso, Rising Wind, N Bonanza, Elbabe, Medi Astoria, Astra Centaurus, Sudety.

Для оплати вартості послуг Адміністрації, пов`язаних із забезпеченням доступу Портового оператора до причалу, виставлено рахунки від 21.07.2020 р. № ПО/8 890 на суму 491851,64 грн з ПДВ, від 03.08.2020 р. № ПО/9 776 на суму 523553,96 грн з ПДВ, від 13.08.2020 р. № ПО/10 115 на суму 641071,19 грн з ПДВ, від 16.08.2020 р. № ПО/10 116 на суму 700848,41 грн з ПДВ, від 21.08.2020 р. № ПО/8 903 на суму 710680,32 грн з ПДВ, від 06.09.2020 р. № ПО/11 343 на суму 704839,94 грн з ПДВ, від 18.09.2020 р. № ПО/11805 на суму 475980,62 грн з ПДВ. Факти виставлення цих рахунків, їх отримання та оплати Портовим оператором сторонами не заперечуються.

Згідно п.п.1,2 розд.ІІ Тарифів на послуги із забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні адміністрації морських портів України, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 18.12.2015 р. № 541 (із змінами), нарахування плати за послуги із забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні адміністрації морських портів України, здійснюється при виконанні портовим оператором навантажувально-розвантажувальних робіт із використанням причалу в межах його паспортних характеристик (довжини та ширини). Для нарахування плати за послуги із забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні адміністрації морських портів України, кількість вантажу, за яку здійснюється нарахування плати, визначається у таких одиницях виміру: у тоннах навалочні, наливні, генеральні вантажі… Для застосування ставок за ці послуги необхідно визначити номер вантажу відповідно до груп вантажів згідно з Тарифно-статистичною номенклатурою вантажів, наведених у додатку 3 до цих Тарифів.

В абз.1 п.3 розд.ІІ Тарифів на послуги із забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні адміністрації морських портів України, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 18.12.2015 р. № 541 (із змінами), передбачено, що нарахування плати за послуги із забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні адміністрації морських портів України, здійснюється шляхом множення кількості вантажу, за яку здійснюється нарахування плати, визначеної у одиницях виміру згідно з п.1 цього розділу, на ставку за ці послуги для відповідного вантажу, визначену відповідно до п.2 цього розділу.

За правилами останнього абзацу цього пункту у випадку, коли зернові вантажі перевантажуються на спеціалізованих терміналах із застосуванням перевантажувальних машин (з продуктивністю навантаження не менше 500 тонн на годину), до цих ставок за послуги для вантажу ,,Зернові вантажі (у томі числі насіння), що перевантажуються навалом застосовується коефіцієнт 0,7.

В додатках до рахунків на оплату перевантажений ріпак кваліфіковано Адміністрацією як насіння технічних культур та позбавлено Портового оператора права на нарахування понижувального коефіцієнту 0,7, передбаченого наказом Міністерства інфраструктури України від 18.12.2015 р. № 541.

Спір у рамках провадження у даній справі виник у зв`язку з відсутністю в законодавстві визначення ,,зерновий вантаж, виходячи з якого контрагенти за договором від 22.12.2017 р. № 168-П-АМГІУ-17 могли б дійти згоди щодо наявності або відсутності передумов для застосування до ставок за послуги Адміністрації коефіцієнту 0,7.

Надаючи тлумачення наведеної вище норми, суд вказує, що слово ,,вантаж у вислові ,,зерновий вантаж не є предметом правової дискусії у цій справі, на відміну від слова ,,зернові, яке є прикметником, утвореним від іменника ,,зерно.

На законодавчому рівні поняття ,,зерно міститься в ст.1 Закону України ,,Про зерно та ринок зерна в Україні, де в п.11 ч.1 зазначено, що зерно це плоди зернових, зернобобових та олійних культур, які використовуються для харчових, насіннєвих, кормових та технічних цілей.

Таким чином, у сфері правового регулювання питань, пов`язаних з обігом зерна, останнє має більш широкий зміст, ніж у рослинництві, та включає не тільки плоди зернових культур, а й зернобобових та олійних культур.

Господарський суд, встановивши наведене та з`ясувавши із загальнодоступних джерел, що ріпак відноситься до олійних культур, проти чого сторони не заперечують, доходить висновку, що зерновим вантажем, при перевантаженні якого навалом на спеціалізованих терміналах із застосуванням перевантажувальних машин до ставок за послуги Адміністрації застосовується коефіцієнт 0,7, виступає і вантаж ріпаку. Викладене не враховано відповідачем, який хибно звужує перелік зернових вантажів, зводячи його виключно до вантажів зернових культур.

Згідно ст.224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ч.1 ст.225 ГК України збитками, зокрема є: додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною.

Для притягнення особи до господарсько-правової відповідальності у вигляді відшкодування завданих збитків потрібна наявність складу відповідного господарського правопорушення, в т.ч.: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками, вина. За відсутності хоча б одного з цих елементів відповідальність не настає.

Суд зауважує, що в діяннях Адміністрації як сторони за договором від 22.12.2017 р. № 168-П-АМГІУ-17 наявний склад господарського правопорушення у вигляді завдання Портовому оператору збитків, а саме:

- неправомірність поведінки Адміністрацією виставлено рахунки на оплату та отримано названі в них грошові кошти без урахуванням понижувального коефіцієнту 0,7, передбаченого наказом Міністерства інфраструктури України від 18.12.2015 р. № 541;

- наявність збитків в контексті ст.ст.224,225 ГК України збитками являються додаткові витрати ТОВ ,,СП РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ у сумі 1274647,81 грн з ПДВ (4248859,37 грн (загальна суми рахунків), помножена на коефіцієнт 0,7, це вартість послуг Адміністрації (2974201,56 грн), в той час як решта коштів у розмірі ціни позову є додатковими витратами Портового оператора, які він не мав би нести за умови належного виконання договору Адміністрацією);

- причинний зв`язок між неправомірною поведінкою та збитками в результаті того, що Адміністрація проігнорувала існуючий в неї обов`язок зменшити вартість власних послуг, Портовим оператором додатково витрачено кошти (при цьому, незважаючи на незгоду зі змістом рахунків, Портовий оператор не міг їх не оплатити, оскільки, як вірно зазначено в позові, несплата коштів могла б призвести до безпідставного розірвання договору та втрати позивачем можливості відвантажувати на експорт вантажі у морському порту ,,Чорноморськ);

- вина Адміністрацією порушено положення п.3.1 договору від 22.12.2017 р. № 168-П-АМГІУ-17, будучи обізнаним про необхідність визначення плати на підставі наказу Міністерства інфраструктури України від 18.12.2015 р. № 541.

Враховуючи викладене, наявні передумови для притягнення Адміністрації до відповідальності у вигляді відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням договору. Розмір збитків, які підлягають стягненню з Адміністрації, як вже вказано вище, складає 1274647,81 грн з ПДВ.

Не приймаються до уваги твердження відповідача про те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність складу правопорушення в діях Адміністрації, за яке передбачено відповідальність у вигляд відшкодування збитків, т.я. вони (твердження) спростовуються дослідженими вище матеріалами справи. Збитками, які стягуються судом, є не плата за доступ портового оператора до причалу, а кошти, які нараховано всупереч умовам договору та приписам законодавства, внаслідок чого позивачем понесено додаткові витрати.

Щодо ПДВ, який сплачено Адміністрації у складі додаткових витрат, то в цій частині потрібно зазначити, що до складу збитків (додаткових витрат) Портового оператора увійшов і нарахований Адміністрацією ПДВ, тому суми сплаченого податку мають бути відшкодовані. Той факт, що ПДВ вже включений до податкового кредиту ТОВ ,,СП РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ та використаний ним, спричиняє правовий наслідок у вигляді подачі сторонами коригуючої звітності після набрання рішенням суду законної сили.

Додатково суд повідомляє, що номером вантажу згідно додатків 2 та 3 наказу Міністерства інфраструктури України від 18.12.2015 р. № 541, до якого відноситься ріпак, що навантажується навалом, є 018 (інші зернові), який застосовується для ідентифікації вантажів під назвою ,,Зернові вантажі (у томі числі насіння), що перевантажуються навалом. Позиції 021, яка використовується для ,,насіння технічних культур, крім насіння бавовника, або 024 ,,насіння інше до ріпака, що навантажується навалом, не застосовується, оскільки, по-перше, ріпак є зерновим вантажем, а, по-друге, вантажі під номерами 021 та 024 упаковуються виключно у мішки, а не навалом.

З такою кваліфікацією рапсу, перевантаженого позивачем, непрямо погодився і відповідач, застосувавши ставку згідно додатку 2 наказу Міністерства інфраструктури України від 18.12.2015 р. № 541 на рівні 0,45 доларів США за тонну, встановлену для зернових вантажів, у т.ч. насіння, що перевантажуються навалом. Посилання Адміністрації на відсутність в додатку 2 наказу Міністерства інфраструктури України від 18.12.2015 р. № 541 інших ставок для насіння, що перевантажується навалом, свідчать про правильність зробленого вище висновку суду відносно того, що насіння ріпаку, навантажене навалом, в розумінні законодавця є різновидом зернового вантажу, а, відтак, до господарських операцій з його використанням слід застосовувати ставку за послуги Адміністрації, помножену на коефіцієнт 0,7.

Коментуючи твердження представника відповідача стосовно того, що в нормі наказу Міністерства інфраструктури України від 18.12.2015 р. № 541 передбачено застосування коефіцієнту 0,7 тільки для ,,зернових вантажів, які навмисно виокремлено зі складу вантажів під назвою ,,Зернові вантажі (у томі числі насіння), що перевантажуються навалом, тому для вантажів з ,,насінням, яким є ріпак, коефіцієнт 0,7 не застосовується, суд зазначає, що, виходячи з такої логіки, міністерство мало на меті зменшити кількість перевантаженого, наприклад, насіння рапсу (застосування коефіцієнту 0,7 спрямовано на збільшення обсягів перевалки), проте ні зі змісту наказу Міністерства інфраструктури України від 18.12.2015 р. № 541, ні з інших джерел така мета у діяльності центрального органу виконавчої влади не вбачається.

Окремо потрібно зауважити, що протокольною ухвалою від 01.12.2020 р. на підставі п.2 ч.1 ст.99 ГПК України відмовлено у задоволенні клопотання Адміністрації про призначення судової товарознавчої експертизи у зв`язку з тим, що підприємством не доведено відсутність можливості провести експертизу за його замовленням.

Крім того, експертний висновок, наданий за наслідками експертизи, про проведення якої клопоче відповідач, з урахуванням обставин цієї справи всупереч приписам ч.2 ст.98 ГПК України стосувався би питань права, тлумачення яких відноситься до компетенції суду. З аналогічних мотивів не прийнято до розгляду як доказ у справі доданий позивачем до відповіді на відзив висновок експерта від 03.12.2020 р., наданий за результатами проведення семантико-текстуальної експертизи.

Інші доводи сторін на остаточний результат розгляду справи або мотиви, з яких суд задовольняє позов, ніяким чином не впливають, тому залишаються без правової оцінки.

Згідно п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.129,232,233,238,240,241 ГПК України, вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства ,,АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ (01135, м. Київ, просп. Перемоги, буд. 14, код 38727770) в особі Чорноморської філії Державного підприємства ,,АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ (Адміністрація морського порту Чорноморськ) (68001, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Праці, буд. 6, код 38728418) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ,,СПІЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ (68000, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Корабельна, буд. 4/1-Н, код 31786/один мільйон двісті сімдесят чотири тисячі шістсот сорок сім/грн 81 коп. збитків, 19119/дев`ятнадцять тисяч сто дев`ятнадцять/грн 72 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного його тексту і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 29 січня 2021 р.

Суддя Л.В. Лічман