ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2021м. ДніпроСправа № 904/6372/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Назаренко Н.Г., розглянувши справу

за позовом Приватне акціонерне товариство "Інгулецький гірничо - збагачувальний комбінат" м. Кривий Ріг

до Акціонерне товариство "Українська залізниця" м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" м. Дніпро

про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажів

Без участі представників

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Інгулецький гірничо - збагачувальний комбінат" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" штрафу за несвоєчасну доставку вантажів у розмірі 52 544,45 грн.

Заявлені позовні вимоги Позивач обґрунтовує тим, Відповідач прострочив доставку вантажу, що є підставою для стягнення штрафу.

Ухвалою суду від 01.12.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

18.12.2020 відповідач надав до суду відзив на позовну заяву в якому проти задоволення позу заперечує та зазначає, що 861,18 грн. нараховано неправомірно, та надано контр розрахунок, в якому зазначено, що позивачем за накладною від 01.07.2020 № 41194839 неправильно визначено кількість діб прострочення, без врахування затримки вагону № 60665437 власності ЧП «ТИ ЄР ЄС ЛИЗИНГ», оренда ТОВ «Лемтранс», про що зазначено у графі 20 накладної «Найменування вантажу», з 02.07.2020 до 07.07.2020 у зв`язку з виявленням та усуненням технічної несправності, що підтверджується актом загальної форми ГУ-23 станції Херсон від 02.07.2020 № 112.

Норма доставки : 9 діб (2 доби на відстань 431 км) + 1 доба (на операції, пов`язані з відправленням прибуттям) + 5 діб (збільшення терміну згідно з п. 2.9. Правил обчислення термінів доставки вагонів).

Факт: 9 діб

Прострочення - відсутнє.

Отже відповідач вважає, що позивачем по накладній № 41194838 неправомірно заявлено штраф у сумі 861,18 грн.

Також відповідач просить зменшити розмір штрафу на 50%.

29.12.2020 позивач (засобами електронного зв`язку) надав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що єдиними належними доказами стверджень відповідача щодо затримки вагонів на шляху прямування не з вини залізниці, можуть бути лише:

- залізнична накладна з відміткою про причину затримки та про тривалість затримки;

- акт загальної форми, складений відповідно до вимог п. 8 Правил користування вагонів, із зазначенням часу (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Ні залізнична накладна № 19194838, ні наданий відповідачем акт загальної форми ГУ-23 станції Херсон від 02.07.2020 № 112 не містить інформації про час закінчення затримки вагону.

Також позивач проти зменшення штрафних санкцій заперечив.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без виклику учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд встановив.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ.

Предметом доказування у даній справі є встановлення обставин, пов`язаних із встановленням факту порушенням відповідачам терміну доставки вантажу, визначеного статтею 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, та встановлення факту нарахування позивачем штрафу за несвоєчасну доставку вантажу в період з 01.07.2020 по 16.07.2020 у сумі 52 544,45 грн.

У липні 2020 року Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" здійснено перевезення порожніх власних вагонів до станції призначення Інгулець Придніпровської залізниці одержувач - ПАТ "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат".

Перевезення здійснювалось за залізничними накладними: №№ 23266512, 32307423, 32307480, 32307829, 32307852, 32307902, 32307936, 32327926, 32327975, 32327983, 32327991, 39837117, 40769267, 41185083, 41188228, 41188335, 41194838, 41210386, 44479889, 44485860, 44503357, 44513133, 44547404, 44583714, 44583722, 46424123, 46518064, 46518072, 46518122, 46518130, 46631347, 46664546, 46665386, 46665402, 46675716, 46679361, 46680104, 46680120, 46680153, 46688669, 46688685, 46688401, 46688719, 46695193, 46695201, 46695219, 46695227, 46700506, 46715553, 46734851, 46734893, 46746566, 46754461, 46754487, 46809117, 46822888, 46822896, 46841151, 46851853, 469899175, 46899191, 46907689, 46907713, 469007747, 46907754, 46907770, 46913208, 46928958, 46952099, 46959862, 46965075, 46969085, 46993499, 49062607, 49241011, 49405129, 49405806, 49431422, 49443419, 49443500, 49458714, 49460520, 49489172, 49501828, 49501836, 49501844, 49502966, 49502974, 49545114.

Позивач зазначає, що під час здійснення вказаних перевезень вантажів відповідачем допущено прострочення термінів доставки, що підтверджується календарними штемпелями на вказаних залізничних накладних.

Відтак, посилаючись на допущене відповідачем прострочення термінів доставки вантажу, що передбачені ст. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, на підставі ст. 116 Статуту залізниць України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача штраф за несвоєчасну доставку вантажу у загальному розмірі 52 544,45 грн.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до статті 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються із положеннями ст. 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

У відповідності до ч. 2 ст. 908 Цивільного кодексу України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України).

Відповідно до підпункту 8 п. 6 розд. 1 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 (далі - Статут), накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

При цьому, Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту). На підставі цього Статуту затверджені Міністерством транспорту Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме п. 1.1. "Правил оформлення перевізних документів", затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 № 138) та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.06.2011 за № 765/19503, а також ст.23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Накладна згідно з вказаними Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису). Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

Згідно зі статтею 22 Статуту за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Відповідно до статті 41 Статуту залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами обчислення термінів доставки вантажів, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно статті 130 Статуту залізниць України належним доказом прострочення доставки вантажу залізницею є накладна.

У разі відсутності договору про гарантоване обслуговування власних вантажних вагонів вагоноремонтне підприємство, у районі обслуговування якого відчеплено вагон, надсилає за місцезнаходженням власника (орендаря, оператора) запит про ремонт вагону. Власник самостійно вирішує питання ремонту таких вагонів.

Оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної і дорожньої відомості. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці, або дата подачі вагона під вивантаження, якщо вона здійснюється одержувачем на місцях загального або не загального користування (п. 8 Правил).

Згідно статті 131 Статуту залізниць України претензії вантажоодержувачів щодо сплати штрафів заявляються залізниці призначення.

Відповідно до статті 116 Статуту за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документ на вантаж, що прибув.

У Інформаційному листі Вищого господарського суду України №01-06/420/2012 від 04.04.2012 "Про обчислення термінів доставки залізницею вантажів та визначення розміру штрафу за порушення цих термінів" зазначено, що встановлений статтею 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш як на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченого статтею 116 Статуту штрафу відсутні.

Згідно пункту 1.2. Правил обчислення термінів доставки вантажу (далі - Правила), термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Пунктом 1.1. Правил визначено терміни, в які залізниці зобов`язані доставляти вантажі за призначенням, зокрема, відповідно до підпункту 1.1.1. наведеного пункту, у разі перевезення вантажною швидкістю вагонними відправками у великотоннажних контейнерах термін доставки вантажу обчислюється виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 200 км.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах (пункт 2.1. Правил).

Разом з тим, згідно з пунктом 2.4. Правил, терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (пункт 2.9. Правил).

Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки (п. 2.10. Правил).

Згідно із п. 3. Правил складання актів, затверджених наказом Мінтрансу України від 28.05.2002 № 334 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08.07.20002 за № 567/6855, для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, складається акт загальної форми, якщо при цьому не потрібне складання комерційного акту.

Відповідно до Правил технічної експлуатації залізниць України (далі ПТЕ) затверджених наказом Міністерства транспорту України № 411 від 20.12.1996 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25.02.1997 за № 50/1854, зі змінам та доповненнями , рухомий склад, а також спеціальний самохідний рухомий склад має утримуватись в експлуатації у справному стані, що забезпечує безперебійну роботу, безпеку руху, охорону праці і своєчасно проходити планово-попереджувальні види ремо гну і технічного обслуговування.

Локомотиви і вагони, що належать іншим відомствам, підприємствам та організаціям і виходять на колії загальної мережі залізниць, мають відповідати вимогам цих правил (п. 9.12).

У відповідності до п. 12.12 ПТЕ на станції формування і розформування, під час прямування - на станціях, передбачених графіком руху поїздів, кожний вагон поїзду має пройти технічне обстеження, а в разі виявлення несправності - має бути відремонтований.

Пунктом 4.1. Правил експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених наказом Міністерства юстиції України 14.02.2015 за № 168/26613, випуск власних вантажних вагонів на колії загального користування допускається після відповідного огляду їх технічного стану працівниками вагонного господарства.

Також пунктом 4.2. цих Правил встановлено, що при перебуванні власних вантажних вагонів на коліях загального користування їх технічне обслуговування проводиться так само, як і для вагонів інвентарного парку залізниць.

Для організації безперебійної експлуатації власних вантажних вагонів на коліях загального користування власник (орендар, оператор) вагонів може укласти договір з залізницею ( вагоноремонтним підприємством) про гарантоване усунення несправностей, що виникають під час руху, відчепленням від поїзда.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання, в силу статті 525 Цивільного кодексу України, не допускається.

Відповідно до частини 1 статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За вимогами Правил видачі вантажів, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної і дорожньої відомості. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці, або дата подачі вагона під вивантаження, якщо вона здійснюється одержувачем на місцях загального або не загального користування (пункт 8 Правил).

З матеріалів справи вбачається, що у липні 2020 року на адресу позивача (одержувача) надійшли вагони за залізничними накладними: №№ 23266512, 32307423, 32307480, 32307829, 32307852, 32307902, 32307936, 32327926, 32327975, 32327983, 32327991, 39837117, 40769267, 41185083, 41188228, 41188335, 41194838, 41210386, 44479889, 44485860, 44503357, 44513133, 44547404, 44583714, 44583722, 46424123, 46518064, 46518072, 46518122, 46518130, 46631347, 46664546, 46665386, 46665402, 46675716, 46679361, 46680104, 46680120, 46680153, 46688669, 46688685, 46688401, 46688719, 46695193, 46695201, 46695219, 46695227, 46700506, 46715553, 46734851, 46734893, 46746566, 46754461, 46754487, 46809117, 46822888, 46822896, 46841151, 46851853, 469899175, 46899191, 46907689, 46907713, 469007747, 46907754, 46907770, 46913208, 46928958, 46952099, 46959862, 46965075, 46969085, 46993499, 49062607, 49241011, 49405129, 49405806, 49431422, 49443419, 49443500, 49458714, 49460520, 49489172, 49501828, 49501836, 49501844, 49502966, 49502974, 49545114.

Календарними штемпелями на вищезазначених накладних підтверджується, що вантаж доставлено одержувачу з порушенням встановленого терміну доставки, який визначений згідно зі статтею 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу.

Судом, встановлено, що за накладною від 01.07.2020 № 41194839 неправильно визначено кількість діб прострочення, без врахування затримки вагону № 60665437 власності ЧП «ТИ ЄР ЄС ЛИЗИНГ», оренда ТОВ «Лемтранс», про що зазначено у графі 20 накладної «Найменування вантажу», з 02.07.2020 до 07.07.2020 у зв`язку з виявленням та усуненням технічної несправності, що підтверджується актом загальної форми ГУ-23 станції Херсон від 02.07.2020 № 112.

Норма доставки : 9 діб (2 доби на відстань 431 км) + 1 доба (на операції, пов`язані з відправленням прибуттям) + 5 діб (збільшення терміну згідно з п. 2.9. Правил обчислення термінів доставки вагонів). Фактична затримка: 9 діб. Прострочення - відсутнє.

Отже позивачем по накладній № 41194838 неправомірно заявлено штраф у сумі 861,18 грн.

Перевіривши розрахунок штрафу, судом встановлено, що його сума, яка підлягає стягненню становить 51 683,27 грн.

Заперечення позивача щодо відсутності у відповідача доказів щодо правомірності затримки вагону № 60665437 у зв`язку з виявленням технічної несправності, спростовується відміткою у накладній № 41194838 (а.с. 37), а саме: «Акт від 02.07.2020 № 112 про ВУ-23. Тех. Несправність вагону. Строк доставки продовжено» та Актом загальної форми від 02.01.2020 № 112, в якому також зафіксовано несправність вагону.

Щодо клопотання відповідача про зменшення штрафу на 50 % суд зазначає наступне.

Відповідач обґрунтовує клопотання про зменшення штрафних санкцій тим, що залізниця несе основний тягар у такому важливому соціальному питанні, як надання безплатних послуг з перевезення пільгових категорій громадян. У 2017 році регіональною філією «Придніпровська залізниця» перевезено 6,2 млн. пасажирів, яким надано пільги на загальну суму 114,2 млн. грн., у 2018 році - 5,7 млн. пасажирів на 126,1 млн. грн. Однак залізниця не отримує у потрібному обсязі компенсацію нарахованих, але не отриманих за пільгові перевезення доходів. Що стосується надання пільг дітям віком від 6 до 14 років, то законодавчо не визначено хто саме має компенсувати і в наслідок цього за 2017 рік недоотримано 13,8 млн. грн., за 2018 рік - 16,4 млн. грн. За перевезення студентів від Міносвіти недоотримано 25,2 млн. грн. у 2017 році та 30.5 млн. грн. у 2018 році. Крім того, протягом 2018 року залізницею перевезено 3,7 млн. пасажирів, пільгові перевезенні яких мають відшкодовуватися місцевими органами влади, на загальну суму 79,2 млн. грн. Але розпорядниками бюджетних коштів в межах наданих бюджетних субвенцій та відповідно до укладених договорів прийнято до обліку та компенсовано лише 24,6 млн. грн. Тобто у 2018 році некомпенсованими місцевими органами влади залишились 54,6 млн. грн., або 68,9 % нарахувань (у 2017 році - 46,6 млн. грн., або 63,8 % нарахувань).

АТ «Укразалізниця» змушена звернутись до суду з позовом про стягнення таких коштів.

Також відповідач вказує на те, що фінансово - економічний стан залізниці, як і Укрзалізниці в цілому, багато в чому визначаються тими тенденціями, які сформувалися у попередніх роках. За основними доходо і фінансоутворюючими показниками роботи (вантажообіг, відправлення вантажів) продовжується тенденція щодо їх зниження. Основною причиною є зниження обсягів промислового виробництва та непред`явлення вантажу до перевезень. Так, у 2018 році регіональною філією відправлено 96,7 млн. тонн вантажів, що менше 2017 року на 0,9 млн. тонн (0,9%) та 2016 року на 2,7 млн. тонн (-2,7%).

При зниженні обсягів перевезень та значному зростанні вартості матеріалів та паливно-енергетичних ресурсів, які становлять третину у складі операційних витрат регіональної філії залізниця має забезпечувати баланс доходів та витрат і, як наслідок, змушена переходити до жорстокого регулювання всіх видів ресурсів. В умовах дефіциту фінансових ресурсів, маючи гостру потребу у коштах для підтримання належного технічного стану основних засобів та виконання вимог щодо забезпечення безпеки руху поїздів, а також для оновлення рухомого складу, 2019 рік залізниця почала зі значними сумами заборгованості.

Заборгованість по залучених коштах на кінець 2018 року становить 5 575,7 млн. грн., з яких 1 632,1 млн. грн. за довгостроковими кредитами, 2 621,2 млн. грн. - за єврооблігаціями, що емітовані Шортлайн Пі Ел Сі в інтересах АТ "Українська залізниця", та 1 322,4 млн. грн. - заборгованість за договорами фінансового лізингу.

Кредиторська заборгованість за товар, роботи, послуги на початок 2019 року становить 311,5 млн. грн., з яких 143,4 млн. грн. це заборгованість по капвкладеннях, 72,1 млн. грн. - ремонти рухомого складу та інших основних засобів, 65,7 млн. грн. - за ТМЦ. Хоча з початку 2019 року заборгованість і зменшилась на 100,5 млн. грн. вона залишається значною - 211 млн. грн.

Дебіторська заборгованість на кінець 2018 року становить 71,6 млн. грн., у тому числі чиста балансова 38,5 млн. грн. (+3,8 млн. грн. з початку роботи), резерв сумнівних боргів - 33,1 млн. грн. (+1,3 млн. грн.). Крім того, на позабалансовий рахунок у 2018 році на віднесено 5,6 млн. грн. дебіторської заборгованості, з яких 5 млн. грн. авансових внесків з податку на прибуток, що сплачені при виплаті дивідендів та не підлягають поверненню платнику податків.

Крім того, відповідач звертає увагу на те, що Придніпровська залізниця внесена до переліку підприємств, які мають стратегічне значення для економіки та безпеки держави. Зазначений перелік затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 № 83.

Також відповідач зазначає, що стратегічне значення для економіки держави забезпечує економічну незалежність країни, її державність.

Враховуючи приписи частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України господарський суд, приймаючи рішення має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання.

При цьому, ні у зазначеній нормі, ні у чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Суд зазначає, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Суд також зазначає, що сторони в судовому процесі мають право подавати пояснення, заяви, клопотання та довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень.

Господарський суд звертає увагу, що право зменшувати розмір неустойки виникає за наявності виняткових обставини.

Відповідач не повідомив суд про існування виняткових обставин та не надав належного доказу на обґрунтування заявленого клопотання, у зв`язку з чим господарський суд вважає за необхідне відмовити у його задоволенні.

Щодо обґрунтування кожного доказу суд зазначає наступне.

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

За викладеного, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача штрафу за несвоєчасну доставку вантажу підлягають частковому задоволенню зі стягненням 51 683,27 грн.

В частині стягнення 861,18 грн. штрафу слід відмовити.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажів в розмірі 52 544,45 грн. - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, б.5, ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 108, ідентифікаційний код 40081237) на користь Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" (50102, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Рудна, 47, ідентифікаційний код 00190905) штраф за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 51 683,27 грн. та витрати по сплаті судового збору 2 067,55 грн., про що видати наказ, після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення 861,18 грн. штрафу - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення у справі набирають законної сили відповідно до ст.ст. 241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду у строк, передбачений статтею 256 ГПК України.

Повне рішення складено 01.02.2021

Суддя Н.Г. Назаренко