ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2021 р. Справа№ 910/16370/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Хрипуна О.О.

суддів: Чорногуза М.Г.

Агрикової О.В.

при секретарі судового засідання Король Я.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитна установа "Інвестиційна"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.11.2020

у справі № 910/16370/20 (суддя Данилова М.В.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Грос Компані"

про забезпечення позову (до подання позовної заяви)

особи, які можуть отримати статус учасника справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитна установа "Інвестиційна"

за участю представників:

від заявника: Черкашіна Ю.Ю., Осипчук Я.О.,

від скаржника: Чекалов А.В.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.11.2020 заяву ТОВ "Грос Компані" про забезпечення позову задоволено;

накладено арешт на нерухоме майно - нежилий будинок - адміністративний (літера В, Г) за адресою: місто Київ, вул. Івана Мазепи, буд. 10, загальною площею 1 468,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 82;

заборонено ТОВ "КУ "Інвестиційна", ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста", ТОВ "Васильківський таунхаус" в особі будь-яких органів, посадових осіб, працівників та представників та будь-яким іншим особам

- вчиняти будь-які дії щодо відчуження (продаж, внесення до статутного капіталу, міна, відчуження у будь-який інший спосіб), обтяження (іпотекою тощо) зазначеного нерухомого майна;

- вчиняти будь-які дії щодо передачі в користування (оренду, суборенду, найм, піднайм тощо) зазначеного нерухомого майна;

- вчиняти будь-які дії щодо перешкоджання ТОВ "Рентпроперті" та його суборендарям у доступі та користуванні приміщеннями в об`єкті зазначеного нерухомого майна;

- заборонено органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав у відповідності до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" - суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зокрема набуття, зміни, припинення речових прав на нерухоме майно (права власності, користування (оренди, найму) тощо), обтяжень речових прав на нерухоме майно (іпотеки, заборони відчуження тощо) щодо зазначеного нерухомого майна.

Суд дійшов висновку про обґрунтованість поданої ТОВ "Грос Компані" заяви. Суд визнав заходи забезпечення позову, обрані заявником, розумними, обґрунтованими і адекватним та такими, що забезпечують збалансованість інтересів сторін, врахувавши той факт, що за останні 2 тижні нежилий будинок невідомими третіми особами було тричі відчужено, а також передано в оренду, обтяжено іпотекою та накладено заборону, тобто існують обґрунтовані та реальні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову можуть утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення у разі подачі та задоволення позовних вимог заявника.

Не погодившись з ухвалою, ТОВ "КУ "Інвестиційна" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.11.2020 у справі № 910/16370/20, якою задоволено заяву ТОВ "Грос компані" про забезпечення позову, та заходи забезпечення позову, вжиті на її підставі, постановити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ТОВ "Грос компані" про забезпечення позову відмовити.

Скаржник стверджує про недоведеність реальних ризиків вчинення ТОВ "КУ "Інвестиційна" дій, що спричинять неможливість виконання ймовірного рішення суду, неадекватність і неспівмірність вжитих судом першої інстанції заходів забезпечення позову із заявленим до подачі позовом.

Також, за твердженням скаржника, судом допущено порушення норм процесуального права, якими регулюються форма та зміст, а також порядок розгляду заяв про забезпечення позову, оскаржувана ухвала про забезпечення позову без належних, на думку скаржника, підстав обмежує його права на розпорядження та навіть використання своєї власності.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.11.2020 за апеляційною скаргою ТОВ "КУ "Інвестиційна" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.11.2020 у справі № 910/16370/20 відкрито апеляційне провадження.

11.12.2020 до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому ТОВ "Грос Компані" просить залишити без змін ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.11.2020 у справі № 910/16370/20, а апеляційну скаргу ТОВ "КУ "Інвестиційна" без задоволення з огляду на її безпідставність та необґрунтованість.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2020 справу № 910/16370/20 призначено до розгляду на 12.01.2021. В судовому засіданні оголошувалась перерва до 04.02.2021.

03.02.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшли письмові пояснення ТОВ "Грос Компані" стосовно врахування висновків Верховного Суду щодо застосування норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник скаржника вимоги та доводи апеляційної скарги підтримав, наполягаючи на відсутності підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Представники заявника в судовому засіданні вимоги та доводи апеляційної скарги заперечили та просили залишити її без задоволення, наполягаючи на наявності визначених законом підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Згідно із ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

У відповідності до вимог ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до положень ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням (ч. 3 ст. 140 ГПК України). У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін (ч. 4 ст. 140 ГПК України).

Отже, сам лише розгляд судом першої інстанції заяви про забезпечення позову без участі представників зацікавлених осіб не є порушенням процесуального законодавства. Баланс інтересів учасників справи, в такому випадку, забезпечується правом клопотати перед судом про зустрічне забезпечення, про заміну одного заходу забезпечення позову іншим чи скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 137 ГПК України визначено заходи забезпечення позову, до яких належить і накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення господарського суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення через, зокрема, зникнення, зменшення за кількістю або погіршення за якістю майна (грошових коштів) тощо на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Тобто, забезпечення позову - це по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (аналогічну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18).

Колегія суддів зазначає, що обрання належного, відповідного предмету спору заходу забезпечення позову гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язань після пред`явлення позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що предметом майбутнього позову є вимоги про захист права власності на нежитловий будинок.

Заявник стверджує, що ТОВ "Грос Компані" та Релігійна організація "Український католицький університет Української греко-католицької церкви" є законними власниками нежилого будинку, який не обтяжений іпотекою. ТОВ "Грос Компані" нікому нежилий будинок або його частину не відчужував будь-яким способом, в іпотеку нікому не передавав, а передав її в оренду ТОВ "РентПроперті" за договором оренди від 01.07.2019, яке в свою чергу передало цю частину нежилого будинку в суборенду суборендарям.

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову ТОВ "Грос Компані" зазначає, що спірний об`єкт нерухомості вибув з власності ТОВ "Грос Компані" шляхом незаконної, за твердженням заявника, реєстрації права власності за невідомим суб`єктом. А в подальшому ще декілька разів було перереєстровано за новими власниками.

Зокрема, 30.07.2015 Релігійна організація "Український католицький університет Української греко-католицької церкви" придбала у ТОВ "Кристал-Інвест" за договором купівлі-продажу 9/70 частин спірного нежилого будинку - адміністративної будівлі. 27.06.2018 ТОВ "Грос Компані" придбало у ТОВ "Кристалл-Інвест" 61/10 частини спірного нежилого будинку та за актом приймання-передачі б/н від 25.06.2018 набуло його до свого статутного капіталу. Реєстрація права власності підтверджується відповідним витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.06.2018 та інформаційною довідкою від 12.10.2020.

05.10.2020 на підставі рішення нотаріуса було зареєстровано іпотеку за ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста"

05.10.2020 право власності на об`єкт нерухомого майна зареєстровано за ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.10.2020 на підставі дубліката іпотечного договору, повідомлення від 22.09.2015 та від 21.08.2020, виданих ПАТ "УПБ".

08.10.2020 право власності на об`єкт нерухомого майна зареєстровано за ТОВ "Ріал Істейт М" на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 08.10.2020 на підставі акта приймання-передачі нерухомого майна в рахунок внеску до статутного капіталу.

08.10.2020 внесено інформацію про орендарів: ТОВ "Васильківський таунхаус".

27.10.2020 наказом Міністерства юстиції № 3744/5 реєстраційні дії, що проводились 05.10.2020 та 08.10.2020 були скасовані та через грубі і неодноразові порушення у сфері державної реєстрації було анульовано доступ до Державного реєстру прав нотаріусу Юдіну М.А. Також, як похідні, на підставі наказу Міністерства юстиції № 3744/5 від 27.10.2020 були скасовані передача в оренду нежилого будинку ТОВ "Васильківський Таунхаус".

12.10.2020 було зареєстровано на підставі рішення нотаріуса Мурської Н.В. № 54546093 іпотеку та обтяження за ТОВ "КУ "Інвестиційна", зареєстровано припинення обтяження за ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" на підставі рішення нотаріуса КМНО Лапкевич Т.В. № 54544076.

21.10.2020 рішенням нотаріуса КМНО Русанюка З.З. № 54699776 зареєстровано припинення іпотеки за ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста".

21.10.2020 право власності на нежилий будинок - адміністративний (літера В, Г) за адресою: місто Київ, вул. Івана Мазепи, буд. 10, загальною площею 1 468,5 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 82 зареєстровано за ТОВ "КУ "Інвестиційна" (40340380) на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21.10.2020 на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 21.01.2020.

Суборендарям розіслані повідомлення про необхідність укладення договорів з новим власником ТОВ "Ріал Естейт М" та розміщено оголошення про необхідність укладення договорів оренди з ТОВ "Тріумф Фаворит".

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, фактично через 2,5 роки вільного володіння нежилим будинком ТОВ "Грос Компані", зазначений нежилий будинок було відчужено тричі поспіль за два тижні третіми особами.

Врахувавши зазначений факт відчуження за останні 2 тижні нежилого будинку невідомими третіми особами тричі поспіль, а також передано в оренду, обтяжено іпотекою та накладено заборону, місцевий господарський суд дійшов мотивованого висновку про наявність обґрунтованих та реальних підстав вважати, що нежилий будинок в подальшому ще неодноразово може бути відчужено наступним третім особам, щодо нежилого будинку можуть бути зареєстровані нові обтяження, речові права третіх осіб тощо, що утруднить або взагалі унеможливить виконання рішення у разі подачі та задоволення позовних вимог заявника до нинішнього зареєстрованого власником володільця.

Зазначені вище факти та обставини свідчать, що невжиття заходів забезпечення позову, ускладнить або навіть зробить неможливим ефективний захист порушеного права власності ТОВ "Грос Компані" на нерухоме майно, накладення арешту на нежилий будинок унеможливить подальше незаконне заволодіння нерухомим майном та/або його подальше неправомірне відчуження до вирішення спору по суті.

Колегія суддів звертає увагу скаржника на те, що при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд зобов`язаний здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів і дослідити подані в обґрунтування заяви докази та встановити наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Слід зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з позовом про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

Апеляційний господарський суд, дослідивши та перевіривши подані заявником документи, погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо наявності зв`язку між конкретними заходами до забезпечення позову і предметом позову про захист права власності, зокрема, спроможність таких заходів забезпечити справедливий та ефективний захист порушених прав, адже позивач зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду у разі задоволення позову та встановлення незаконності вибуття та переходу права власності до нинішнього зареєстрованого володільця - ТОВ "КУ "Інвестиційна".

Отже, застосовані місцевим господарським судом заходи забезпечення позову, а саме накладено арешт на нерухоме майно, заборону ТОВ "КУ "Інвестиційна", ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста", ТОВ "Васильківський таунхаус" вчиняти будь-які дії щодо відчуження, обтяження, передачі в користування спірного нерухомого майна, заборону перешкоджати орендарю та суборендарям у доступі та користуванні приміщеннями в об`єкті спірного нерухомого майна та заборону органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" здійснювати реєстраційні дії щодо спірного нерухомого майна до вирішення спору по суті, є обґрунтованими, адекватними, відповідають предмету спору, застосовані з урахуванням встановлених обставин справи, у той час як невжиття таких заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду у справі № 910/16370/20 у разі задоволення позову.

Заявлені та застосовані судом заходи забезпечення позову не позбавляють скаржника його прав, не перешкоджають займатися господарською діяльністю, а лише обмежують його право на період дії таких заходів розпоряджатися спірним нерухомим майном.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Скаржником не надано суду належних і допустимих доказів на спростування необхідності вжиття заходів забезпечення позову та підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Заявником не обґрунтовано та не доведено суду необхідність застосування на даному етапі судового процесу заходів зустрічного забезпечення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо наявності правових підстав для забезпечення позову ТОВ "Грос Компані" обраними судом заходами. Викладені в апеляційній скарзі доводи відповідача щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права не знайшли свого підтвердження, оскільки суд в повній мірі з`ясував всі обставини, необхідні для правильного вирішення заяви ТОВ "Грос Компані".

За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про наявність правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування ухвали місцевого суду не вбачається.

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не вирішує спір по суті заявлених позовних вимог, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 267-271, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитна установа "Інвестиційна" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.11.2020 у справі № 910/16370/20 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.11.2020 у справі № 910/16370/20 залишити без змін.

3. Матеріали оскарження у справі № 910/16370/20 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.О. Хрипун

Судді М.Г. Чорногуз

О.В. Агрикова