РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.02.2021Справа № 910/18692/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) матеріали господарської справи

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС»

до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ»

про стягнення 44 712,91 грн,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» (далі - відповідач) про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 44 712,91 грн (43 200,88 грн страхового відшкодування, 864,02 грн пені, 216,00 грн 3% річних, 432,01 інфляційних втрат), заподіяної внаслідок ДТП, оскільки відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не відшкодував позивачу шкоду, завдану страхувальником відповідача внаслідок ДТП.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.12.2020 відкрито провадження у справі № 910/18692/19 та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, визначено сторонам строк для надання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень на відповідь на відзив та доказів в обґрунтування своєї позиції; витребувати у Моторного (транспортного) страхового бюро України відомості щодо полісу № АО 000410921: якою страховою компанією виданий даний поліс; строк його дії; тип полісу; який автомобіль застраховано; розміри лімітів відповідальності, розмір франшизи; по відношенню до якої особи укладено договір страхування за вказаним полісом.

Згідно з положеннями ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Судом встановлено факт належного повідомлення сторін про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання. Так, ухвала суду від 01.12.2020 була отримана позивачем 04.12.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 465. Вказана ухвала також була отримана відповідачем 07.12.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 481.

Відповідно до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частинною 3 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

15.12.2020 через відділ діловодства суду від Моторного (транспортного) страхового бюро України на виконання вимог ухвали суду від 01.12.2020 надійшли відомості щодо полісу № АО 000410921.

18.12.2020 до суду надійшов поданий відповідачем відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказав, що за приписами ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закону) сума страхового відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. За умовами полісу № АО 000410921, на підставі якого була застрахована відповідальність винного у ДТП водія, франшиза становила 1 000,00 грн, проте позивач, звертаючись до суду з даним позовом, не зменшив суму заявленого ним до стягнення страхового відшкодування на суму франшизи. Також учасник справи вказав, що позивач звернувся до нього з заявою про виплату відшкодування № 01080/9220 від 03.06.2020, яка отримана 10.06.2020, тобто з порушенням визначеного п. 35.1 статті 35 Закону строку, який, у розумінні абз. 5 п. 36.2 статті 36 Закону, має бути продовжений на відповідний термін прострочення, тому граничним терміном для прийняття рішення для виплати вказує 02.11.2020 і стверджує, що Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» за результатом розгляду вказаної заяви прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 42 200,80 грн, проте відшкодування не сплачено, за контррозрахунком відповідача за період з 03.11.2020 по 23.11.2020 належними до стягнення є пеня у розмірі 189,15 грн, інфляційні втрати 548,60 грн, 3% річних у розмірі 69,00 грн. Відповідач просив суд прийняти рішення з урахуванням викладеного.

Позивач правом на подачу відповіді на відзив не скористався.

Зважаючи на належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників (без проведення судового засідання) та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважав за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

10.02.2020 між Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ТАС» (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) уклали договір добровільного страхування наземного транспорту № AZ14-1147740, (далі - договір добровільного страхування), згідно з умовами якого були застраховані майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом - автомобілем марки Ford Edge, державний номерний знак НОМЕР_1 .

14.03.2020 на а/д Т-20-10 Збараж-Підволочиськ 34 км+800м трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Ford Edge, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки DAF 95XF430, державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок вказаної ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 23.03.2020 у справі № 604/222/20 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 у справі № 3-50гс15, страхове відшкодування не обов`язково має визначатись з урахуванням оціненої шкоди, оскільки звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є платіжний документ про здійснення такої виплати.

Відповідно до Ремонтної калькуляції системи Аудатекс № 05826_33 від 17.03.2020, вартість ремонтних робіт та запчастин, необхідних для відновлення пошкодженого а ДТП 14.03.2020 автомобіля Ford Edge, державний номерний знак НОМЕР_1 , склала 43200,88 грн.

19.03.2020 страхувальник позивача звернувся з заявою до позивача на виплату страхового відшкодування по ДТП за договором добровільного страхування № AZ14-1147740 від 10.02.2020.

З матеріалів справи також вбачається, що 27.03.2020 позивач на підставі страхового акту № 06638/33/920 від 22.03.2020 та розрахунку до нього, сплатив суму страхового відшкодування в розмірі 43200,80 грн на користь страхувальника - ОСОБА_1 , що підтверджується платіжним дорученням № 89477 від 27.03.2020.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків (п. 36.4 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно з приписами ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст.ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

На підставі статей 512, 514 Цивільного кодексу України, страховик стає замість потерпілої особи кредитором у зобов`язанні щодо відшкодування заподіяної шкоди у межах виплаченої суми.

Таким чином, здійснивши виплату страхового відшкодування, позивач набув право вимоги до відповідальної за заподіяні збитки особи.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність винної особи на момент скоєння ДТП була застрахована у відповідача - ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО 000410921 з лімітом відповідальності по майну 100 000,00 грн. та франшизою 1 000,00 грн.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, на підставі вищезазначених норм чинного законодавства та у зв`язку з укладенням полісу № АО 000410921 відповідач прийняв на себе обов`язок відшкодовувати шкоду, заподіяну третім особам внаслідок експлуатації автомобіля марки DAF 95XF430, державний номерний знак НОМЕР_3 .

Матеріали справи свідчать, що позивач направив на адресу відповідача заяву (претензію) про виплату страхового відшкодування № 05826/33/2020/96 від 03.06.2020, в якій просив відшкодувати сплачену позивачем страхову виплату. Направлення вказаної заяви (претензії) підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 018, відповідно до якого відповідач отримав заяву - 25.06.2020.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

З огляду на наведені приписи п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк виконання відповідачем грошового обв`язку перед позивачем настав 23.09.2020, відповідно з 24.09.2020 почалось порушення відповідачем 90-денного строку виконання такого грошового зобов`язання перед позивачем.

Водночас пунктом 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Судом встановлено, що за умовами полісу № АО 000410921 розмір франшизи становить 1 000,00 грн, проте позивач всупереч вищенаведеним приписам ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», звертаючись до суду з вимогою про стягнення з відповідача сплаченого позивачем страхового відшкодування, не зменшив його розмір на суму франшизи.

Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача 43 200,88 грн, у той час, як фактично понесено витрати на суму 43 200,80 грн.

Таким чином, належним до стягнення з відповідача є сума 42 200,80 грн відшкодування. (43 200,80 грн фактично понесених витрат за вирахуванням франшизи в розмірі 1 000,00 грн).

Водночас помилковими є твердження відповідача про настання строку виплати страхового відшкодування 02.11.2020, оскільки визначальним у даному випадку є факт прийняття відповідачем рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплати у строк не пізніше 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, який поглинає визначений п. 35.1. ст. 35 Закону строк.

Крім того, відповідач стверджує про отримання заяви позивача на виплату № 01080/9220 від 03.06.2020 - 10.06.2020, а не 25.06.2020, та прийняття рішення про визнання вимог позивача на суму 42 200,80 грн.

На підтвердження вказаних обставин відповідачем додано до відзиву примірних заяви № 01080/9220 від 03.06.2020 з вхідним номером документації ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» № 51-3089 від 10.06.2020 та здійснення письмового розрахунку страхового відшкодування за полісом № АО0410921 у сумі 42 200,80 грн.

Доказів прийняття відповідачем рішення про виплату (страховий акт) у визначений Законом строк та станом на час розгляду справи по суті спору, як і підтвердження виплати відшкодування, суду не надано.

Фактичне отримання відповідачем заяви № 01080/9220 від 03.06.2020 - 10.06.2020 також не є належним доказом відсутності підстав для виплати відшкодування, навпаки, з огляду на цю дату 90-денний строк настав раніше дати, вказаної позивачем.

Згідно з п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

При цьому, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Враховуючи приписи п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та зважаючи на встановлені судом обставини отримання відповідачем заяви на виплату страхового відшкодування (в порядку регресу) - 25.06.2020, останнім днем строку виплати відповідачем страхового відшкодування було 23.09.2020 (26.06.2020 + 90 днів).

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 864,02 грн пені за період з 24.09.2020 по 23.11.2020 прострочення виконання зобов`язання зі сплати 43 200,88 грн відшкодування.

З огляду на те, що судом визнано обґрунтованою виплату в розмірі 42 200,80 грн відшкодування, здійснивши власний розрахунок, суд дійшов висновку, що належною до стягнення з відповідача є пеня в сумі 844,02 грн.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд бере до уваги правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 01.06.2016 у справі № 910/22034/15, згідно з якою грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, з факту завдання майнової шкоди іншій особі.

Заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача 432,01 грн інфляційних втрат та 216,00 грн 3% річних за період з 24.09.2020 по 23.11.2020 прострочення, після перевірки розрахунку, визнаються судом правомірними. Водночас, оскільки позивачем здійснено відповідне нарахування на суму 43200,88 грн боргу, у той час, як судом визнано обґрунтованою суму 42 200,80 грн, після перерахунку заявлених вимог у межах вказаних періодів прострочення, до стягнення з відповідача підлягають 432,01 грн інфляційних втрат (в межах заявлених вимог, оскільки за розрахунком суду вказаний розмір є більшим) та 211,00 грн 3% річних.

Відповідач належних доказів звільнення від відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання не надав, тверджень позивача не спростував.

Враховуючи викладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача суми страхового відшкодування в розмірі 42200,80 грн, пені у розмірі 844,02 грн, інфляційних втрат у розмірі 432,01 грн та 3% річних у розмірі 211,00 грн. В решті суми вимог судом відмовлено у зв`язку з необґрунтованістю та недоведеністю підстав нарахування.

Судові витрати з урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 236-240, 248-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» (04210, м. Київ, проспект Героїв Сталінграда, буд. 4, корпус 6А, ідентифікаційний код 32404600) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» (03062, м. Київ, проспект перемоги, 65, ідентифікаційний код 30115243) страхове відшкодування в розмірі 42200,80 грн (сорок дві тисячі двісті грн. 80 коп), пеню в розмірі 844,02 грн (вісімсот сорок чотири грн. 02 коп), інфляційні втрати в розмірі 432,01 грн (чотириста тридцять дві грн. 01 коп), 3% річних в розмірі 211,00 грн (двісті одинадцять грн. 00 коп) та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2053,81 грн (дві тисячі п`ятдесят три грн. 81 коп.).

3. У задоволенні іншої частини позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 01.02.2021.

Суддя О.Г. Удалова