ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/3437/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

при секретарі судового засідання Кучко А.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управлінням активами "Фінекс-Капітал", що діє від власного імені, в інтересах та за рахунок активів Пайового закритого не диверсифікованого венчурного інвестиційного фонду "Стаксель" (61070, м. Харків, вул. Академіка Проскури, буд. 1, корпус 45, офіс 21)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Будінвест" (61066, м. Харків, вул. Велозаводська, буд. 1)
про стягнення 420000,00 грн
за участю представників:

позивача - Стриж Л.А., ордер серія ХВ № від 01.10.2020

відповідача - Орлов О.О., договір про надання правничої допомоги № 28-3-Г-20 від 28.10.20

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Харківської області подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управлінням активами "Фінекс-Капітал", що діє від власного імені, в інтересах та за рахунок активів Пайового закритого не диверсифікованого венчурного інвестиційного фонду "Стаксель" (позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Будінвест" (відповідач), відповідно до вимог якого, позивач просить суд стягнути штраф у розмірі 420000,00 грн за порушення п. 6.6. кредитного договору №23019/ЮКР/0 від 06.12.2019 - не подання фінансової звітності щодо фінансового стану.

Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи складаються із: суми сплаченого судового збору у розмірі 6300,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30000,00 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 09.11.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 08.12.2020 об 11:15.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 08.12.2020 відкладено підготовче засідання на 22.12.2020 об 11:45.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 22.12.2020 задоволено клопотання відповідача про відкладення розгляду справи та відкладено підготовче засідання на 11.01.2021 об 11:00.

11.01.2021 через відділ діловодства господарського суду Харківської області від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру відшкодування витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги (вх. №286), яке досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

11.01.2021 через відділ діловодства господарського суду Харківської області від відповідача надійшло клопотання про надання додаткових доказів (вх. №310), яке досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11.01.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.01.2021 о 12:15.

Присутній у судовому засіданні по суті 26.01.2021 представник позивача просить суд задовольнити позов повністю з підстав, викладених у позовній заяві та стягнути з відповідача на свою користь штраф у розмірі 420000,00 грн за порушення п. 6.6. кредитного договору №23019/ЮКР/0 від 06.12.2019 - не подання фінансової звітності щодо фінансового стану.

Представник відповідача у судове засідання 26.01.2021 з`явився, проти задоволення позову заперечував в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позов, а також підтримав клопотання про зменшення нарахування штрафних санкцій до 100 грн та клопотання про зменшення розміру відшкодування витрат, пов"язаних з наданням правничої допомоги.

З огляду на те, що у матеріалах справи достатньо документів для правильного вирішення спору по даній справі, у судовому засіданні 26.01.2021 на підставі ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду по даній справі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників позивача та відповідача, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив наступне.

06 грудня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Завод "Будінвест" (далі за текстом - Позичальник) та Акціонерним товариством "Акціонерний банк "Радабанк" (далі - Кредитор, первісний кредитор) було укладено Кредитний договір № 23019/ЮКР/0 (далі - Кредитний договір), у відповідності до якого кредитор, за наявності вільних грошових коштів, зобов`язується на умовах цього договору надати позичальнику кредит у вигляді відновлювальної відкличної кредитної лінії з лімітом кредитування у сумі 8 400 000, 00 грн., зі зменшенням ліміту кредитування згідно з пунктом 1.2 цього кредитного договору, зі сплатою процентів у розмірі 22% річних в порядку, визначеному даним Договором.

Згідно пунктом 3.1. Кредитного договору, видача кредиту здійснюється шляхом перерахування всієї суми кредиту або його окремої частини на поточний рахунок Позичальника.

Відповідно до пункту 6.2 Кредитного договору, позичальник зобов`язується сплачувати кредитору окремо від встановленої процентної ставки за користування кредитом штрафні санкції, передбачені розділом 9 даного договору, за невиконання та/або неналежне виконання зобов`язань за цим договором.

Згідно з частиною третьою пункту 6.9 Кредитного договору, позичальник зобов`язується здійснювати переведення активів, в тому числі шляхом створення (вступу до існуючих), збільшення статутних капіталів (фондів) підприємств, установ та організацій, їх об`єднань лише після отримання письмової згоди кредитора.

Відповідно до частини другої пункту 9.2 Кредитного договору, за невиконання та/або неналежне виконання Позичальником обов`язків, передбачених будь-яким з пунктів 6.3., 6.6.-6.9., 6.11. цього Договору, Позичальник зобов`язується сплатити на користь та на вимогу Кредитора штраф в розмірі 5% від суми Кредиту, вказаної в пункті 1.1 Договору, за кожен факт порушення.

За змістом пункту 12.4 Кредитного договору, цей договір набирає чинності з дати його укладання та діє до остаточного виконання сторонами зобов`язань відповідно до умов цього договору.

Первісний кредитор виконав зобов`язання з надання кредиту: перерахував на належний відповідачу поточний рахунок грошові кошти в сумі 8 326 130, 12 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 38949 від 06.12.2019

Відповідно до пункту 12.3 Кредитного договору, кредитор має право у будь-який час відступити свої права та обов`язки за цим договором третій особі, при цьому підписанням цього договору Позичальник надає згоду на таке відступлення та додаткове погодження угоди про відступлення Позичальником не потрібне.

Так, із обставин справи убачається, що 26 червня 2020 року між Акціонерним товариством "Радабанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Фінекс-капфітал", що діє від власного імені, в інтересах та за рахунок активів Пайового закритого недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду Стаксель" (далі за текстом - позивач) укладено Договір про відступлення права вимоги № ВПВ-26/06/20-Ст (далі за текстом - Договір).

Згідно з положеннями пунктом 1.1 Договору, первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор зобов`язаний сплатити на користь первісного кредитора ціну договору (вартість відступлених прав) та прийняти в повному обсязі належні первісному кредитору права вимоги до Боржника, Іпотекодавця (Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Будінвест"), та Поручителя - громадянка України ОСОБА_1 за Кредитним договором № 23019/ЮКР/0 від 06 грудня 2019 року, їх спадкоємців, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржника, іпотекодавця та поручителя або які зобов`язані виконати їх обов`язки за кредитним договором та договорами забезпечення, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, щодо належного виконання боржником, іпотекодавцем та поручителем зобов`язань за кредитним договором та договорами забезпечення, сплати заборгованості та/або процентів та/або комісій та/або пені та/або штрафів та/або неустойки, в тому числі право нарахування яких виникло у первісного кредитора до укладання цього Договору, передачі предметів забезпечення (іпотеки) в рахунок виконання зобов`язань за Кредитним договором та Договорами забезпечення, в тому числі права сторони/учасника в будь-яких судових та виконавчих провадженнях, а також права процесуального правонаступництва по всіх судових справах та провадженнях, що існують або можуть виникнути в майбутньому.

Пунктом 3.1 визначено, що за відступлення права вимоги, в обсязі, встановленому пунктом 1.3 цього договору, новий кредитор сплачує первісному кредитору ціну договору (вартості відступлених прав) за домовленістю сторін у розмірі 9238656,49 грн.

Як убачається з матеріалів справи, новим кредитором було сплачено первісному кредитору 9238656,49 грн. - ціну Договору в порядку пункту 3.1 Договору, що підтверджується платіжним дорученням № 1 від 26 червня 2020 року.

Додатком № 1, який є невід`ємною частиною договору, слугує перелік документів, що підтверджують наявність у перістого кредитора прав вимоги, а також інші документи, що передаються новому кредитору. 26 червня 2020 року актом приймання-передачі прав вимоги, первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв право вимоги, в тому числі за Кредитним договором № 23019/ЮКР/0 від 06 грудня 2019 року.

Відповідно до пункту 1.4. Договору про відступлення права вимоги № ВПВ-26/06/20-Ст "за взаємною домовленістю сторони встановили, що права вимоги за кредитним договором та договорами забезпечення, розповсюджується в повному обсязі включаючи: право нового кредитора нараховувати та вимагати сплати процентів, комісії, неустойки, штрафів, пені за весь час прострочення Боржником та/або Іпотекодавцем та/або Поручителем своїх зобов`язань відповідно до умов Кредитного договору та договорів забезпечення, за весь час дії Кредитного договору та Договорів забезпечення, в тому числі і до моменту укладання цього Договору".

Підписанням цього договору первісний кредитор повідомляє та запевняє нового кредитора, що за весь час дії кредитного договору та договорів забезпечення боржником та/або Іпотекодавцем та/або поручителем не сплачувались комісії, пеня та/або штрафи, передбачені Кредитним договором та договорами забезпечення, а первісним кредитором не нараховувалось та не надавались боржнику та/або Іпотекодавцю та /або поручителю вимога(и) щодо сплати боржником та/або Іпотекодавцем та/або поручителем комісії, пені та/або штрафів, передбачених кредитним договором та договором забезпечення.

26 червня 2020 року позивач набув права вимоги погашення заборгованості за кредитним договором, права нарахування процентів за користування кредитними коштами, права нарахування комісії, неустойки, штрафу та пені за весь час прострочення відповідачем виконання зобов`язань за Кредитним договором.

Водночас, як зазначає позивач, маючи на меті реалізацію прав, наданих Кредитним договором, зокрема, здійснення аналізу фінансового стану відповідача, позивач 21 липня 2020 року уклав договір про надання аудиторських послуг із Товариством з обмеженою відповідальністю «Аудиторська фірма «Таір-Аудит» (т.с. 1 а.с. 63-64).

Із обставин справи слідує, що 27 липня 2020 року ТОВ «Ауди торська фірма «Таір-аудит» надіслало на адресу позивача запит про надання інформації для виконання супутніх аудиторських послуг за вих. № 27/07 від 27.07.2020, в якому вказувало, що для здійснення аналізу спроможності відповідача виконувати свої зобов`язання за Кредитним договором необхідно надати ряд документів, зокрема фінансову звітність відпо відача та інше (т.с. 1 а.с. 66).

Так, позивачем у позові зазначено, що з метою отримання необхідних документів, враховуючи, що обов`язок відповідача на дати такі документи позивачу встановлено п. 6.6. Кредитного договору, позивачем 05.08.2020 на адресу відповідача була надіслана вимога про надання документів для оцінки фінансового стану відповідача (т.с. 1 а.с. 30-32), згідно якої позивач просив останнього у строк до 11.08.2020 надати наступні документи:

- статут із змінами та доповненнями;

- Фінансову звітність за 2017 рік (повний комплект Ф1-Ф5) з підтвердженням факту по дання до державних органів;

- Фінансову звітність за 2018 рік (повний комплект Ф1-Ф5) з підтвердженням факту по дання до державних органів;

- Фінансову звітність за 2019 рік (повний комплект Ф1-Ф5) з підтвердженням факту по дання до державних органів; Фінансову звітність за 1 півріччя 2020 року (повний комплект Ф1- Ф5) з підтвердженням факту подання до державних органів; Інформацію з електронного кабінету про наявність заборгованості перед бюджетом;

- Довідку ДФС про відсутність заборгованості з податків, зборів та платежів;

- Розшифровку статей бухгалтерського обліку заборгованості зі сплати заробітної плати (оборотно-сальдова відомість та Довідка);

- Розшифровку статей бухгалтерського обліку з суттєвої довгострокової та короткостро кової дебіторської та кредиторської заборгованості перед контрагентами Боржника (оборотно- сальдова відомість та Довідка);

- Відомості про наявність заборгованості за договорами фінансового лізингу, позик, кре дитів, застав (оборотно-сальдова відомість та Довідка, копії договорів);

- Відомість з основних засобів, наявних на балансі станом на 30.06.2020 р. та наявні акти інвентаризації на останню звітну дату;

- Відомість нарахування амортизації основних засобів, ступінь зносу, знаходження у за ставі, наявних на Балансі станом на поточну дату;

- Відомість щодо запасів, наявних на Балансі станом на 30.06.2020 року; Відомість щодо підтвердження оплати статутного капіталу станом на звітну дату.

Проте, відповідачем у встановлений у зазначеній вимозі строк, не було надано жодної відповіді, жодного документу щодо оцінки його фінансового стану, що свідчить про те, що відповідачем порушено пункт 6.6. Кредитного договору.

Так, із обставин справи слідує, що 29.09.2020 позивач повторно надіслав на адресу відповідача вимогу про надання документів для оцінки фінансового стану відповідача (т.с. 1 а.с. 33-34), в якій позивач просив ТОВ "Завод Будінвест" у строк до 11.10.2020 надати наступні документи:

- статут із змінами та доповненнями;

- Фінансову звітність за 2017 рік (повний комплект Ф1-Ф5) з підтвердженням факту по дання до державних органів;

- Фінансову звітність за 2018 рік (повний комплект Ф1-Ф5) з підтвердженням факту по дання до державних органів;

- Фінансову звітність за 2019 рік (повний комплект Ф1-Ф5) з підтвердженням факту по дання до державних органів; Фінансову звітність за 1 півріччя 2020 року (повний комплект Ф1- Ф5) з підтвердженням факту подання до державних органів; Інформацію з електронного кабінету про наявність заборгованості перед бюджетом;

- Довідку ДФС про відсутність заборгованості з податків, зборів та платежів;

- Розшифровку статей бухгалтерського обліку заборгованості зі сплати заробітної плати (оборотно-сальдова відомість та Довідка);

- Розшифровку статей бухгалтерського обліку з суттєвої довгострокової та короткостро кової дебіторської та кредиторської заборгованості перед контрагентами Боржника (оборотно- сальдова відомість та Довідка);

- Відомості про наявність заборгованості за договорами фінансового лізингу, позик, кре дитів, застав (оборотно-сальдова відомість та Довідка, копії договорів);

- Відомість з основних засобів, наявних на балансі станом на 30.06.2020 р. та наявні акти інвентаризації на останню звітну дату;

- Відомість нарахування амортизації основних засобів, ступінь зносу, знаходження у за ставі, наявних на Балансі станом на поточну дату;

- Відомість щодо запасів, наявних на Балансі станом на 30.06.2020 року; Відомість щодо підтвердження оплати статутного капіталу станом на звітну дату.

Проте, відповідачем у встановлений у зазначеній вимозі строк не було надано позивачу жодної відповіді, як і не надано позивачу жодного документу щодо оцінки його фінансового стану, що свідчить про те, що відповідачем порушено пункт 6.6. Кредитного договору, та про те, що такі порушення носять системний характер.

Наведене свідчить про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод "Будінвест" в порушення пункту 6.6. Кредитного договору не подало позивачу фінансової звітності щодо фінансового стану, а тому наведене свідчить про те, що відповідачем грубо порушено пункт 6.6. Кредитного договору.

Враховуючи те, що за відповідне порушення Кредитним договором передбачено штраф у розмірі 5% від суми Кредиту, вказаної в пункті 1.1 Договору, Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Фінекс-Капітал" нараховано та заявлено до стягнення 420000,00 грн, в порядку пункту 9.2. Кредитного договору.

Зазначені обставини стали підставою для звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Фінекс-Капітал" до суду із даним позовом.

Відповідач у своєму відзиві заявлений позов не визнає та заперечує проти його задоволення. На обґрунтування своїх заперечень зазначає про те, що позивач, з метою отримання невиправданих додаткових прибутків, насправді тільки 29.09.2020 надіслав свою вимогу, зі строком її виконання, яки вже сплинув на момент такого надіслання. Також відповідач вказує, що останній не міг надати запитувані документи через прострочення кредитора, та зазначає про те, що ним 06.11.2020 запропоновано позивачу прибути на підприємство та ознайомитися з усіма документами. Відповідач вважає, що позивачем не доведено систематичного порушення відповідачем п. 6.6 Кредитного договору, а відповідачем, у свою чергу, повністю виконано його зобов`язання за Кредитним договором. Відповідачем також вказано, що стягнення передбачених Кредитним договором штрафних санкцій покладе непомірний тягар на відповідача та суперечитиме рішенню Конституційного суду України № 7- рп/2013 від 11.07.2013 року, та просить зменшити суму штрафних санкцій до 100,00 (ста) гривень.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

За загальними положеннями цивільного законодавства цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 Цивільного кодексу України). При цьому, стаття 12 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтями 6, 627 ЦК України також визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (стаття 638 ЦК України).

Викладене кореспондується зі змістом частин другої та третьої статті 180 Господарського кодексу України, згідно якої господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх істотних умов. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

У даному випадку, укладаючи Кредитний договір, Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод "Будінвест" та Акціонерне товариство "Акціонерний Банк "Радабанк" погодили істотні умови договору, в тому числі і нарахування штрафних санкцій (неустойку).

Відповідно, як вже було встановлено судом, згідно частини третьої пункту 6.8 Кредитного договору, відповідач, як позичальник, зобов`язався повідомити Кредитора протягом трьох робочих днів від дати отримання відповідних відомостей про претензії та позови з боку третіх осіб до Позичальника, якщо їх сума перевищує 10 (десять) процентів від суми Кредиту, вказаної в пункті 1.1. цього Договору, з наданням за вимогою Кредитора всіх необхідних документів

Як свідчать матеріали справи 05.08.2020 позивачем на адресу відповідача було надіслано вимогу про надання документів для оцінки фінансового стану відповідача (т.с. 1 а.с. 30-32), відповідно до якої позивач просив ТОВ "Завод "Будінвест" у строк до 11.08.2020 надати наступні документи:

- статут із змінами та доповненнями;

- Фінансову звітність за 2017 рік (повний комплект Ф1-Ф5) з підтвердженням факту по дання до державних органів;

- Фінансову звітність за 2018 рік (повний комплект Ф1-Ф5) з підтвердженням факту по дання до державних органів;

- Фінансову звітність за 2019 рік (повний комплект Ф1-Ф5) з підтвердженням факту по дання до державних органів; Фінансову звітність за 1 півріччя 2020 року (повний комплект Ф1- Ф5) з підтвердженням факту подання до державних органів; Інформацію з електронного кабінету про наявність заборгованості перед бюджетом;

- Довідку ДФС про відсутність заборгованості з податків, зборів та платежів;

- Розшифровку статей бухгалтерського обліку заборгованості зі сплати заробітної плати (оборотно-сальдова відомість та Довідка);

- Розшифровку статей бухгалтерського обліку з суттєвої довгострокової та короткостро кової дебіторської та кредиторської заборгованості перед контрагентами Боржника (оборотно-сальдова відомість та Довідка);

- Відомості про наявність заборгованості за договорами фінансового лізингу, позик, кре дитів, застав (оборотно-сальдова відомість та Довідка, копії договорів);

- Відомість з основних засобів, наявних на балансі станом на 30.06.2020 р. та наявні акти інвентаризації на останню звітну дату;

- Відомість нарахування амортизації основних засобів, ступінь зносу, знаходження у за ставі, наявних на Балансі станом на поточну дату;

- Відомість щодо запасів, наявних на Балансі станом на 30.06.2020 року; Відомість щодо підтвердження оплати статутного капіталу станом на звітну дату.

Також, матеріалами справи підтверджено, що 29.09.2020 позивач повторно надіслав на адресу відповідача вимогу про надання документів для оцінки фінансового стану відповідача (т.с. 1 а.с. 33-34), в якій позивач просив ТОВ "Завод "Будінвест" у строк до 11.10.2020 надати наступні документи:

- статут із змінами та доповненнями;

- Фінансову звітність за 2017 рік (повний комплект Ф1-Ф5) з підтвердженням факту по дання до державних органів;

- Фінансову звітність за 2018 рік (повний комплект Ф1-Ф5) з підтвердженням факту по дання до державних органів;

- Фінансову звітність за 2019 рік (повний комплект Ф1-Ф5) з підтвердженням факту по дання до державних органів; Фінансову звітність за 1 півріччя 2020 року (повний комплект Ф1- Ф5) з підтвердженням факту подання до державних органів; Інформацію з електронного кабінету про наявність заборгованості перед бюджетом;

- Довідку ДФС про відсутність заборгованості з податків, зборів та платежів;

- Розшифровку статей бухгалтерського обліку заборгованості зі сплати заробітної плати (оборотно-сальдова відомість та Довідка);

- Розшифровку статей бухгалтерського обліку з суттєвої довгострокової та короткостро кової дебіторської та кредиторської заборгованості перед контрагентами Боржника (оборотно- сальдова відомість та Довідка);

- Відомості про наявність заборгованості за договорами фінансового лізингу, позик, кре дитів, застав (оборотно-сальдова відомість та Довідка, копії договорів);

- Відомість з основних засобів, наявних на балансі станом на 30.06.2020 р. та наявні акти інвентаризації на останню звітну дату;

- Відомість нарахування амортизації основних засобів, ступінь зносу, знаходження у за ставі, наявних на Балансі станом на поточну дату;

- Відомість щодо запасів, наявних на Балансі станом на 30.06.2020 року; Відомість щодо підтвердження оплати статутного капіталу станом на звітну дату.

Докази надання ТОВ "Завод "Будінвест" у встановлений вимогами строк позивачу фінансової звітності щодо фінансового стану у матеріалах справи відсутні.

Суд, в свою чергу, вважає таким, що позбавлене обґрунтування твердження відповідача про те, що позивач, з метою отримання невиправданих додаткових прибутків, насправді тільки 29.09.2020 надіслав свою вимогу, зі строком її виконання, яки вже сплинув на момент такого надіслання, та зазначає про наступне.

У матеріалах справи наявні як вимоги про надання документів для оцінки фінансового стану відповідача, так і докази їх направлення, а саме: описи вкладення, поштові накладні (т.с. 1 а.с. 30-34). При цьому, суд зазначає, що вказані докази належним чином підтверджують факт направлення позивачем на адресу відповідача вимог.

Судом враховано також те, що встановлений сторонами у Кредитному договорі (п. 12.2.) порядок надсилання повідомлень та вимог за Кредитним договором, передбачає надсилання будь-яких повідомлень та вимог сторонами лише у паперовій формі засобами поштового зв`язку, або вручення представнику сторони особисто. Для повідомлення/вимоги, направлених за допомогою поштового зв`язку, датою отримання вважається четвертий день за датою відправлення, або дата, в яку за даними установи зв`язку, повідомлення/вимога були вручені стороні. В разі відмови сторони отримати письмове повідомлення/ вимогу, датою отримання вважається наступний день після здачі до установи зв`язку відповідного листа з повідомленням про вручення.

Суд також відхиляє твердження відповідача про те, що останній не міг надати запитувані документи через прострочення кредитора, а 06.11.2020 відповідачем запропоновано позивачу прибути на підприємство та ознайомитися з усіма документами, та зазначає про наступне.

Положеннями пункту 6.7. Кредитного договору встановлено обов`язок відповідача надавати позивачу всі необхідні документи для оцінки фінансового стану позичальника. Докази надання відповідачем запитуваних документів у матеріалах справи відсутні. При цьому, лист відповідача із пропозицією прибути позивачу на підприємство та ознайомитися із документами не може свідчити про виконання вимог п. 6.6. Кредитного договору, оскільки, обов`язку з надання документів відповідачем не виконано.

Окремо суд зауважує, що із переліку запитуваних документів убачається, що це переважно документи фінансової та податкової звітності, які у будь-якому разі готуються підприємством під час його діяльності, а тому у відповідача не було будь-яких перешкод у наданні запитуваних документів позивачу у встановлений вимогами строк.

Необґрунтованими є доводи відповідача про те, що позивачем не доведено систематичного порушення відповідачем п. 6.6 Кредитного договору.

При цьому, матеріалами справи підтверджено, що позивач двічі звертався до відповідача із вимогою про надання документів, між тим, умови Кредитного договору не вимагають встановлення систематичності порушень умов Кредитного договору для покладення на відповідача відповідальності за п. 9.2. Кредитного договору.

Більш того, пунктом 9.2. сторони передбачили, що відповідальність настає за кожен випадок порушення вимог, зокрема, п. 6.6. Кредитного договору. Таким чином, посилання відповідача на те, що позивачем не доведено систематичності порушення відповідачем умов Кредитного договору не є підставою для звільнення його від відповідальності.

Статтею 512 ЦК України також передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 513 ЦК України встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Зі змісту наведених норм слідує, що за загальним правилом відступлення права вимоги здійснюється без згоди боржника, оскільки не погіршує становище останнього та не зачіпає його інтересів. Тобто, заміна кредитора у зобов`язанні не впливає на характер, обсяг та порядок виконання боржником своїх обов`язків, а особа кредитора, на користь якої повинно бути здійснене таке виконання, не має істотного значення для боржника, оскільки внаслідок відступлення права вимоги відбувається заміна кредитора у конкретному зобов`язанні, а не заміна сторони в договорі, а відтак, суд зазначає, що після укладення між АТ "Радабанк" та ТОВ "Компанія з управління активами "Фінекс-капфітал" Договору про відступлення права вимоги № ВПВ-26/06/20-Ст, Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод "Будінвест" продовжило залишатися зобов`язаною особою за Кредитним договором № 23019/ЮКР/0 від 06.12.2019.

При цьому, умовами пункту 12.3. Кредитним договором № 23019/ЮКР/0 від 06.12.2019 визначено, що кредитор має право у будь-який час відступити свої права та обов`язки за цим договором третій особі, при цьому підписанням цього договору Позичальник надає свою згоду на таке відступлення та додаткове погодження угоди про Відступлення з Позичальником не потрібне. Умови такого відступлення встановлюються угодою між Кредитором та третьою особою з додержанням вимог чинного законодавства. Позичальник не має права відступити свої права та обов`язки за цим Договором третій особі.

Отже, умовами Договору не передбачено обов`язкової згоди боржника на заміну кредитора у зобов`язанні. Разом з тим, як свідчать матеріали справи, листом від 16 липня 2020 року за вих. № 1607 позивач повідомив Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод "Будінвест" про укладення вищезазначеного Договору та заміну кредитора у зобов`язанні, а також платіжні реквізити для погашення кредиту.

Тобто до Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Фінекс-Капітал" перейшло ,в тому числі, право вимоги до відповідача на нарахування пені та/або штрафів та/або неустойки.

Докази виконання відповідачем вимог щодо надання позивачу запитуваної фінансової звітності щодо фінансового стану, в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Правові наслідки порушення зобов`язання встановлені також частиною першою статті 611 цього Кодексу, відповідно якої у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Відповідно до частин першої, третьої статті 549 ЦК України та частини першої статті 230 ГК України неустойкою (штрафними санкціями) визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з пунктом 6.6 Кредитного договору позичальник зобов`язується надавати Кредитору всі необхідні документи для оцінки фінансового стану Позичальни ка та здійснення дій, передбачених пунктом 7.1. Договору - перевірки цільового викорис тання кредитних коштів, а також забезпечити безпосередній доступ представникам Банку для перевірки наявності і стану збереження заставленого майна у час та дату, визначену Банком.

Умовами Кредитного договору сторони чітко погодили, зокрема, умови нарахування штрафних санкцій: відповідно до частини другої пункту 9.2 Кредитного договору, за невиконання та/або неналежне виконання Позичальником обов`язків, передбачених будь-яким з пунктів 6.3., 6.6.-6.9., 6.11. цього Договору, Позичальник зобов`язується сплатити на користь та на вимогу Кредитора штраф в розмірі 5% від суми Кредиту, вказаної в пункті 1.1 Договору, за кожен факт порушення.

Зважаючи на встановлені судом факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, відповідне нарахування неустойки не суперечить вимогам чинного законодавства України та є арифметично правильним - у розмірі 5% від суми кредиту, що складає 420000,00 грн.

Щодо клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій до 100,00 грн., суд зазначає наступне.

Можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені) є правом суду, передбаченим статтею 233 ГК України та частиною третьою статті 551 ЦК України. Так, частинами першою та другою статті 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, строку прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Суд звертає увагу на те, що цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права.

Так, укладаючи Кредитний договір № 23019/ЮКР/0 від 06.12.2019, який містить умови щодо стягнення штрафних санкцій у разі порушення відповідачем, як Позичальником, певних зобов`язань, та беручи на себе відповідні зобов`язання Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод "Будінвест", діючи вільно і на власний розсуд, мало усвідомлювати наслідки участі у створенні юридичної особи без згоди Кредитора; отже нарахування штрафу, у даному випадку, є видом забезпечення виконання зобов`язання Позичальника.

Разом з тим у даному разі відповідачем не доведено виключних обставин для зменшення штрафних санкцій: не надано до суду жодних доказів на підтвердження скрутного матеріального становища та відсутності на рахунку ТОВ "Завод "Будінвест" коштів необхідних для проведення розрахунків з позивачем.

Крім того, зменшення штрафу до 100,00 грн. не узгоджується з приписами статті 551 ЦК України, статті 223 ГК України щодо врахування інтересів кредитора при зменшенні судом розміру неустойки (штрафних санкцій), оскільки таким чином відповідач майже повністю звільняється від відповідальності за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Тобто, зменшення розміру штрафу до 100,00 грн. майже нівелює мету існування встановлених сторонами Кредитним договором штрафних санкцій як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

В обґрунтування підстав для зменшення розміру штрафних санкцій, Товариство з обмеженою відповідальністю Завод "Будінвест" також посилається на рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2013 від 11.07.2013, а також постанови Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 914/2202/18, від 12.09.2019 у справі № 910/10427/18, від 11.09.2019 у справі № 905/2149/18, від 06.09.2019 у справі № 914/2252/18, від 27.09.2019 у справі № 923/760/16.

Щодо посилань відповідача на рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2013 від 11 липня 2013 року, суд, проаналізувавши вищезазначене рішення зазначає, що по-перше воно стосується споживчого кредиту та стягнення пені, по-друге заявником у даній справі є фізична особа, в той час, як у даному випадку, кредитний договір було укладено між Банком та юридичною особою - ТОВ "Завод "Будінвест", яке погодилось із умовами укладеного договору та взяло на себе зобов`язання виконувати умови зазначеного договору, в тому числі і на сплату штрафних санкцій в разі порушення його умов.

У зв`язку з наведеним, суд зазначає, що рішення Конституційного Суду України, на яке посилається відповідач, не може бути застосовано до спірних правовідносин.

У постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 914/2202/18 спір стосувався зокрема Комунального підприємства, яке фінансується з державного бюджету, у зв`язку з чим відповідач просив суд зменшити розмір штрафних санкцій.

Підставою для нарахування штрафних санкцій у справі № 910/10427/18 слугувала несвоєчасна доставка вантажу, тобто предмети спору у справі № 910/10427/18 та справ № 922/3251/20 є різними.

Штрафні санкції у справі № 914/2252/18 були зменшені з урахуванням того, що відповідач по справі є навчальним закладом, основним напрямком діяльності якого є надання освітніх послуг.

Постановою Верховного Суду від 27.09.2019 у справі № 923/760/16 було підтримано рішення попередніх інстанцій щодо стягнення штрафних санкцій та відмові в задоволенні клопотання про зменшення пені ("з огляду на недоведеність відповідачем існування обставин, які стали би підставою для зменшення розміру заявлених до стягнення сум неустойки, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про обґрунтованість стягнення штрафних санкцій у визначеному позивачем розмірі." пункт 11 Постанови).

Статтею 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. При цьому, слід зазначити, що доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості.

Приймаючи до уваги наведені норми, беручи до уваги баланс інтересів сторін та враховуючи, що відповідач порушив зобов`язання перед позивачем за Кредитним договором та в подальшому не довів належними доказами виключних обставин для зменшення розміру пені, суд не вбачає правових підстав для задоволення клопотання ТОВ "Завод "Будінвест" про зменшення розміру штрафу до 100,00 грн.

Враховуючи, що у відповідності до статті 526 ЦК України та статті 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись сторонами у встановлених договором або законом порядку і строках, приймаючи до уваги викладені обставини; доведеність з боку позивача факту порушення відповідачем умов п. 6.6. кредитного договору та діючого законодавства, суд визнає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача штрафу у розмірі 420000,00 грн. обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат.

Здійснюючи розподіл судових витрат за наслідками розгляду справи, враховуючи вимоги статті 129 ГПК України, а також висновки суду про повне задоволення позову, судові витрати по сплаті судового збору у даній справі покладається на відповідача в сумі 6300,00 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 23000,00 грн, дослідивши матеріали справи та докази, надані позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язану із веденням досудово-претензійної роботи та підготовкою позову для звернення до суду, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України):

- подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи;

- зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Так, відповідно до положень статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Разом із тим, згідно частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Отже, при здійснені розподілу між сторонами спору судових витрат на професійну правничу допомогу, господарському суду слід враховувати результат розгляду спору, умови договору про надання правничої допомоги, укладеного між стороною спору та адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро), обсяги наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів в суді під час розгляду справи, а також, в порядку статті 86 Господарського процесуального кодексу України надати належну оцінку поданим стороною, яка понесла витрати на професійну правничу допомогу, доказам фактичного надання їй адвокатських послуг, їх прийняття стороною спору на підставі акта приймання-передачі послуг з виставленням адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро) клієнту рахунка на оплату таких послуг.

Суд також звертає увагу на те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На підтвердження понесених позивачем судових витрат, останнім було надано до суду належним чином засвідчені копії документів. А саме:

- Угоди про надання правової допомоги № 2812 від 28.12.2019, укладеної між ТОВ "Компанія з управління активами "Фінекс-Капітал" та адвокатом Стриж Л.А. (т.с. 1 а.с. 36-37);

- Додаткової угоди № 1 від 28.12.2019 до Угоди про надання правової допомоги № 2812 від 28.12.2019 із переліком юридичних послуг які надаються адвокатом та їх вартістю (т.с. 1 а.с. 138);

- додатку № 1-1 від 09.11.2020 до Угоди про надання правової допомоги № 2812 від 28.12.2019 в якому визначено ведення справи № 922/3437/20 (т.с. 1 а.с. 139);

- Акту № 1-1 приймання-передачі виконаних робіт від 18.12.2020 за Угодою про надання правової допомоги № 2812 від 28.12.2019 на погоджену суму (всього) 23000,00 грн (т.с. 1 а.с. 140);

- свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю (т.с. 1 а.с. 38);

- платіжного доручення № 205 від 18.12.2020 на суму 23000,00 грн (т.с. 1 а.с. 141).

Як вбачається із поданого позивачем акту, останнім були надані наступні послуги: досудовий аналіз справи 1 година - 8000,00 грн., надання консультацій з питань відкриття провадження у справі 1 година - 2000,00 грн., складання процесуальних документів (позовна заява 1 година - 5000,00 грн., відповідь на відзив 1 година - 3000,00 грн.), організація та направлення засобами поштового зв`язку позовної заяви на адресу відповідача по справі 1 година - 500,00 грн., організація та направлення засобами поштового зв`язку відповіді на відзив на адресу відповідача по справі 1 година - 500,00 грн., представництво інтересів клієнта у судовому засіданні (08.12.2020 та 22.12.2020) 2 години - 4000,00 грн. (2000,00 грн. - 1 година).

Дослідивши зазначені докази, господарський суд дійшов висновку, що таких їх достатньо для встановлення самого факту надання адвокатом професійної правничої допомоги у даній справі. Крім того, судом враховано пункт 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року № 23-рп/2009, яким передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Крім того, позивачем подано до суду докази на підтвердження фактичного здійснення витрат на професійну правничу допомогу ТОВ "Компанія з управління активами "Фінекс-Капітал": платіжне доручення від 18.12.2020 № 205 про перерахування коштів у розмірі 23000,00 грн. на користь Стриж Л.А. із призначенням платежу: за послуги згідно Угоди про надання правової допомоги № 2812 від 28.12.2019; справа № 922/3437/20.

Враховуючи наведене, подані до суду докази в сукупності приймаються, як належні, а витрати ТОВ "Компанія з управління активами "Фінекс-Капітал" на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 23000,00 грн., за таких обставин, підлягають розподілу.

При цьому, за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас суд враховує правову позицію, висловлену Об`єднаною палатою Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, згідно якої у розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Підсумовуючи вищевикладене, виходячи із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), з урахуванням конкретних обставин даної справи, суд дійшов висновку, що заявлені Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Фінекс-Капітал" до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу у сумі 23000,00 грн. підтверджені належними доказами, є повністю співмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг та відповідають критерію розумності їхнього розміру, а тому можуть бути задоволені.

Таким чином, згідно із положеннями частини четвертої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, з Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Будінвест" також підлягають стягненню витрати позивача на професійну правничу допомогу в Господарському суді Харківської області в розмірі 23000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 231, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод «Будінвест" (61066, місто Харків, вулиця Велозаводська, будинок 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управлінням активами "Фінекс-Капітал", що діє від власного імені, в інтересах та за рахунок активів Пайового закритого не диверсифікованого венчурного інвестиційного фонду "Стаксель" (61070, місто Харків, вулиця Академіка Проскури, будинок 1, ) - штраф за порушення п. 6.6. кредитного договору №23019/ЮКР/0 від 06.12.2019 - не подання фінансової звітності щодо фінансового стану у розмірі 420000,00 грн; витрати зі сплати судового збору в розмірі 6300,00 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 23000,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому ст. 254, 256-259 ГПК України.

Повне рішення складено "05" лютого 2021 р.

Суддя Г.І. Сальнікова