РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.02.2021Справа № 910/19258/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Беставтосервіс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укратоменергобуд"

про стягнення заборгованості в розмірі 17 516,87 грн.

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Беставтосервіс» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укратоменергобуд» про стягнення заборгованості в розмірі 17 516,87 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано порушенням відповідачем зобов`язань за Договором на технічне обслуговування та ремонт транспортного засобу № 141 від 23.12.2014, в частині здійснення розрахунків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.12.2020 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачам строк для подання відзивів на позовну заяву, а позивачу - для подання відповідей на відзиви.

29.01.2021 представником позивача подано заяву про виправлення арифметичної помилки у позовній заяві, у якій вказав, що під час розрахунку суми заборгованості сталась арифметична описка в основній сумі боргу, що призвело до неточності розрахунку, у зв`язку з чим вірною є сума основного боргу в розмірі 14 622,24 грн., 3% річних у розмірі 1 200,73 грн. та інфляційні втрати у розмірі 1 645,00 грн.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 08.12.2020 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та отримана відповідачем 14.12.2020, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 616.

Статтею 113 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

За приписами ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Пунктом 3 резолютивної частини ухвали Господарського суду міста Києва від 08.12.2020 у справі №910/19258/20 встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Укратоменергобуд" строк на подання відзиву з долученими до нього доказами та з доказами його направлення позивачу - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали.

Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю "Укратоменергобуд" повинне було подати відзив на позов у строк до 29.12.2020 включно.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

23 грудня 2014 року між Приватним акціонерним товариством «Укратоменергобуд» (далі - замовник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Беставтосервіс» (далі - виконавець, позивач) укладено Договір на технічне обслуговування та ремонт транспортного засобу № 141 (далі - Договір) за умовами якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання по гарантійному технічному/обслуговуванню, ремонту автомобілів замовника та поставці запасних частин до них, а замовник зобов`язується своєчасно оплачувати виконані роботи та запасні частини на умовах, визначених цим Договором.

Технічне обслуговування та ремонт здійснюється силами та засобами виконавця, або з залученням субпідрядників (п. 1.2 Договору).

Відповідно до п. 1.3 Договору місце виконання робіт та місцезнаходження СТО виконавця: м. Київ, вул. Медова, 5А.

Згідно з п. 1.4 Договору замовник оплачує проведений ремонт та технічне обслуговування на підставі актів виконаних робіт або рахунку-фактури, які є невід`ємною частиною даного договору.

Пунктом 2.5 Договору узгоджено, що замовник зобов`язаний оплатити вартість робіт і витрати (в т.ч. запасні частини/деталі), які здійснив виконавець, у зв`язку з технічним обслуговуванням чи ремонтом автомобіля замовника, у розмірі і строки згідно положень п. 4 цього Договору.

У відповідності до п. 4.1 Договору вартість робіт, запасних частин та матеріалів сторони попередньо вказують в наряді-замовленні, який складається після отримання автомобіля для проведення ремонту та технічного обслуговування. Остаточна вартість виконаних робіт, запасних частин та матеріалів вказується в акті виконаних робіт, який складається виконавцем після проведення ремонту та технічного обслуговування і підписується представниками обох сторін.

Роботи виконуються відповідно до наряду-замовлення та акту виконаних робіт, які підписуються представниками сторін і є невід`ємною частиною цього Договору. У нарядах-замовленнях та актах виконаних робіт зазначається перелік виконаних робіт та їх вартість, перелік та вартість використаних запасних частин та допоміжних матеріалів (п. 4.2 Договору).

За умовами п. 5.2 Договору оплата робіт виконавця здійснюється замовником в наступному порядку:

- в безготівковій формі згідно рахунку-фактуру та актів виконаних робіт виконавця протягом 3-х банківських днів з дня отримання рахунку-фактури або акту виконаних робіт замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця, або;-

- внесенням готівки до каси виконавця або внесення готівкових коштів на розрахунковий рахунок виконавця.

Цей Договір діє з моменту його підписання і закінчується 31.12.2017, а в частині розрахунків до повного їх погашення. Строк дії Договору може бути автоматично продовжено на кожний наступний рік, якщо не менше ніж за 30 днів до закінчення його строку дії будь-яка сторона не повідомить іншу сторону у письмовій формі про свій намір змінити його чи припинити його дію (п. 7.1 Договору в редакції Додаткової угоди № 01 від 03.01.2017).

Як зазначає позивач, ТОВ «Беставтосервіс» надало ПрАТ «Укратоменергобуд» послуги з технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів Mazda 6, д.н.з. НОМЕР_1 та Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_2 за Договором згідно Актів виконаних робіт № ТО.00000097 від 14.02.2018 на суму 28 566,00 грн.; № ТО-Кл-0000331 від 28.02.2018 на суму 14 622,24 грн., які відповідачем в повному обсязі не оплачені, в зв`язку з чим, за відповідачем обліковується заборгованість в розмірі 14 622,24 грн.

Також у зв`язку порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 3% річних в розмірі 1 200,73 грн. та інфляційні втрати в розмірі 1 645,00 грн.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що в силу зобов`язання одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За своєю правовою природою Договір є договором про надання послуг.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Пунктом 2.5 Договору узгоджено, що замовник зобов`язаний оплатити вартість робіт і витрати (в т.ч. запасні частини/деталі), які здійснив виконавець, у зв`язку з технічним обслуговуванням чи ремонтом автомобіля замовника, у розмірі і строки згідно положень п. 4 цього Договору.

У відповідності до п. 4.1 Договору вартість робіт, запасних частин та матеріалів сторони попередньо вказують в наряді-замовленні, який складається після отримання автомобіля для проведення ремонту та технічного обслуговування. Остаточна вартість виконаних робіт, запасних частин та матеріалів вказується в акті виконаних робіт, який складається виконавцем після проведення ремонту та технічного обслуговування і підписується представниками обох сторін.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем без заперечень та зауважень прийнято надані позивачем послуги за Договором згідно Актів виконаних робіт № ТО.00000097 від 14.02.2018 на суму 28 566,00 грн.; № ТО-Кл-0000331 від 28.02.2018 на суму 14 622,24 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умови п. 5.2 Договору оплата робіт виконавця здійснюється замовником в наступному порядку:

- в безготівковій формі згідно рахунку-фактуру та актів виконаних робіт виконавця протягом 3-х банківських днів з дня отримання рахунку-фактури або акту виконаних робіт замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця, або;-

- внесенням готівки до каси виконавця або внесення готівкових коштів на розрахунковий рахунок виконавця.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів на підтвердження сплати заборгованості за отримані послуги, в тому числі станом на час розгляду справи в суді, до матеріалів справи не надано.

Таким чином, відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань за Договором, оплату отриманих послуг у повному обсязі не здійснив, у зв`язку з чим, за відповідачем обліковується заборгованість в розмірі 14 622,24 грн.

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Пунктом 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт надання позивачем відповідачу узгоджених послуг та факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати отриманих послуг підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 14 622,24 грн.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 1 200,73 грн. та інфляційні втрати в розмірі 1 645,00 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановлено індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку про його обґрунтованість, вірність та відповідність фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства, тому вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про виконання взятих на себе зобов`язань за Договором в частині оплати отриманих послуг.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укратоменергобуд» (01014, м. Київ, вул. Верхня, буд. 3-5; ідентифікаційний код: 32347574) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Беставтосервіс» (03048, м. Київ, вул. Медова, буд. 5А; ідентифікаційний код: 39023397) заборгованість у розмірі 14 622 (чотирнадцять тисяч шістсот двадцять дві) грн. 24 коп., 3% річних у розмірі 1 200 (одна тисяча двісті) грн. 73 коп., інфляційні втрати у розмірі 1 645 (одна тисяча шістсот сорок п`ять) грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 256 та підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення складено: 02.02.2021

Суддя О.А. Грєхова