РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.01.2021Справа № 910/15977/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С.О. за участю секретаря судового засідання Шкорупеєва А.Д., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОПРОМЛАЙН"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРЄВРОСТРОЙ"

про стягнення 2560822,61 грн.

представники сторін:

від позивача: Ясинецький О.А.

від відповідача: Чернявський Д.Є.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕКОПРОМЛАЙН" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРЄВРОСТРОЙ" про стягнення 2560822,61 грн, з яких: заборгованість у сумі 2174882,95 грн, пеня у сумі 274633,34 грн, інфляційні втрати у сумі 60896,71 грн, 3% річних у сумі 50409,61 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки № 02-12/16 від 02.12.2019 щодо своєчасної та повної оплати за поставлений товар.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.11.2020 дану позовну заяву залишено без руху.

12.11.2020 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 16.11.2020 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі №910/15977/20, розгляд справи постановив здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначив на 10.12.2020.

09.12.2020 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позов. У відзиві відповідач проти позову заперечив посилаючись на наступне: поставка за укладеним договором фактично не відбувалася; акт звірки взаємних розрахунків підписано не уповноваженою особою; в акті звірки взаємних розрахунків не зазначено формулювання про визнання боргу відповідачем; підписання видаткових накладних з боку директора відповідача було помилковим та отримано позивачем обманним шляхом; директор відповідача товарно-транспортних накладних не підписував, а за змістом товарно-транспортні накладні не є неналежними, оскільки в них не зафіксовано прийняття товару елеватором, відміток про супровідні документи на вантаж.

Протокольною ухвалою 10.12.2020 відкладено підготовче засідання на 24.12.2020.

Протокольною ухвалою від 24.12.2020 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 28.01.2021.

11.01.2021 через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи документів.

У судовому засіданні 28.01.2021 представник відповідача просив суд долучити до матеріалів справи документи подані до суду 11.01.2021.

Частиною 2 ст. 207 ГПК України встановлено, що суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Розглянувши клопотання відповідача про долучення до матеріалів справи документів, заслухавши пояснення представників сторін, суд зазначає, що надані відповідачем документи не приймаються судом до розгляду, так як подані з пропуском строку, а відповідачем не наведено поважних причин, за яких відповідні документи не могли бути подані у підготовчому засіданні.

За таких обставин, суд керуючись ч.2 ст.207 ГПК України, протокольною ухвалою залишив без розгляду клопотання відповідача про долучення документів.

Представник позивача у судовому засіданні 28.01.2021 надав пояснення по суті позовних вимог, проти позову заперечив.

У судовому засіданні 28.01.2021 представник відповідача надав пояснення по суті заперечень на позов, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні 28.01.2021 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

02.12.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕКОПРОМЛАЙН" (постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРЄВРОСТРОЙ" (покупець, відповідач) укладений договір поставки №02-12/19 (надалі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язався поставити і передати у власність, а покупець прийняти і оплатити кукурудзу, іменований в подальшому "товар", на умовах, передбачених даним договором.

За змістом пунктом 4.1. договору постачальник здійснює поставку товару в повному обсязі в строк до 31.12.2019 р. на умовах РСД (Франко-перевізник) Полтавська обл., Козельщинський р-н, с. Лутовинівка у редакції "Інкотермс 2010". Право власності на товар переходить до покупця з моменту приймання останнім товару та документів зазначених у п. 4.3 цього договору.

Відповідно до п.4.3. договору поставки №02-12/19 від 02.12.2019, товар повинен супроводжуватись наступними документами:

а) податковою накладною, складеною в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному чинним законодавством України, електронного підпису уповноваженої постачальником особи, та зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних;

б) видатковими накладними, виписаними на 100% вартості товару - оригінал;

в) товарно-транспортними накладними (типова форма №1-ТН) - оригінал;

г) карантинним та/або ветеринарним сертифікатами, на вимогу покупця та за рахунок постачальника - оригінал.

Датою поставки товару є дата його передачі у власність покупцю згідно із п.4.1. даного договору (п.4.4. договору).

Відповідно до п.5.1. договору покупець здійснює оплату в наступному порядку:

5.1.1. Попередня оплата здійснюється у розмірі 80% від вартості кожної, підготовленої до відвантаження партії товару шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника у відповідності до реквізитів, зазначених у рахунку постачальника, протягом 2-х (двох) банківських днів від дати отримання наступних документів:

-рахунку-фактури, виставленого на 100% вартості підготовленої до відвантаження партії товару, із зазначенням кількості товару, ціни без ПДВ, загальної суми без ПДВ, суми ПДВ, всього до сплати;

- документів, передбачених п.5.3. цього договору.

5.1.2. Остаточний розрахунок здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника у відповідності до реквізитів, зазначених у рахунку постачальника, протягом 2-х (двох) банківських днів від дати отримання наступних документів:

- квитанції №1 про реєстрацію електронної податкової накладної в Єдиному Державному реєстрі податкових накладних, виписаної в порядку, передбаченому Податковим кодексом України, з відповідним заповненням всіх реквізитів податкової накладної і яка підтверджує: поставку товару покупцю (партії товару) за цим договором поставки; ціну поставки товару (партії) за цим договором; загальну вартість товару (партії товару) за цим договором поставки;

- документів, передбачених п.4.3. цього договору.

Згідно із рахунком Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОПРОМЛАЙН" на оплату №196 від 06.12.2019 сума поставки товару становить 2574882,95 грн.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що поставив відповідачу товар на загальну суму 2574882,95 грн, на підтвердження чого надав до матеріалів позовної заяви видаткові накладні №217 від 10.12.2019 на суму 1380611,58 грн, №203 від 07.12.2019 на суму 466480,54 грн, №202 від 06.12.2019 на суму 727790,83 грн.

Також позивачем надані до матеріалів позовної заяви копії товарно-транспортних накладних №0780 від 05.12.2019, №0781 від 05.12.2019, №0782 від 05.12.2019, №0783 від 06.12.2019, №0784 від 06.12.2019, №0785 від 07.12.2019, №0786 від 07.12.2019, №0787 від 09.12.2019, №0788 від 09.12.2019, №0789 від 09.12.2019, №0790 від 09.12.2019, 0791 від 10.12.2019, №0792 від 10.12.2019, №0793 від 10.12.2019, №0794 від 10.12.2019, №0795 від 10.12.2019, №0796 від 10.12.2019.

08.01.2021 відповідач здійснив на користь позивача часткову оплату рахунку №196 від 06.12.2019 на суму 400000,00 грн.

Посилаючись на порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань з оплати поставленого товару та наявність у відповідача заборгованості у сумі 2174882,95 грн, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 2174882,95 грн, а також нарахованих у зв`язку із простроченням виконання зобов`язання пені у сумі 274633,34 грн, інфляційних втрат у сумі 60896,71 грн, 3%річних у сумі 50409,61 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, 2 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

На підставі укладеного між сторонами договору поставки №02-12/19 від 02.12.2019 у позивача виникає обов`язок здійснити поставку товару, а у відповідача - прийняти товар та оплатити його вартість.

На підтвердження поставки товару відповідачу товару на загальну суму 2574882,95 грн позивачем надані у матеріали видаткові накладні №217 від 10.12.2019 на суму 1380611,58 грн, №203 від 07.12.2019 на суму 466480,54 грн, №202 від 06.12.2019 на суму 727790,83 грн та товарно-транспортні накладні №0780 від 05.12.2019, №0781 від 05.12.2019, №0782 від 05.12.2019, №0783 від 06.12.2019, №0784 від 06.12.2019, №0785 від 07.12.2019, №0786 від 07.12.2019, №0787 від 09.12.2019, №0788 від 09.12.2019, №0789 від 09.12.2019, №0790 від 09.12.2019, 0791 від 10.12.2019, №0792 від 10.12.2019, №0793 від 10.12.2019, №0794 від 10.12.2019, №0795 від 10.12.2019, №0796 від 10.12.2019.

08.01.2021 відповідач здійснив на користь позивача часткову оплату вартості поставленого товару на суму 400000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №2526 від 08.01.2020.

З урахуванням здійсненої відповідачем часткової оплати, сума несплаченої вартості поставленого позивачем товару становить 2174882,95 грн.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У пункті 5.1. договору сторони погодили, що покупець здійснює оплату в наступному порядку:

- попередня оплата здійснюється у розмірі 80% від вартості кожної, підготовленої до відвантаження партії товару шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника у відповідності до реквізитів, зазначених у рахунку постачальника, протягом 2-х (двох) банківських днів від дати отримання наступних документів:

рахунку-фактури, виставленого на 100% вартості підготовленої до відвантаження партії товару, із зазначенням кількості товару, ціни без ПДВ, загальної суми без ПДВ, суми ПДВ, всього до сплати;

документів, передбачених п.5.3. цього договору (пп. 5.1.1.);

- остаточний розрахунок здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника у відповідності до реквізитів, зазначених у рахунку постачальника, протягом 2-х (двох) банківських днів від дати отримання наступних документів:

квитанції №1 про реєстрацію електронної податкової накладної в Єдиному Державному реєстрі податкових накладних, виписаної в порядку, передбаченому Податковим кодексом України, з відповідним заповненням всіх реквізитів податкової накладної і яка підтверджує: поставку товару покупцю (партії товару) за цим договором поставки; ціну поставки товару (партії) за цим договором; загальну вартість товару (партії товару) за цим договором поставки;

документів, передбачених п.4.3. цього договору (пп.5.1.2.).

Так, пунктом п.4.3. договору поставки передбачено, що товар повинен супроводжуватись наступними документами: а) податковою накладною, складеною в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеним чинним законодавством України, електронного підпису уповноваженої постачальником особи, та зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних; б) видатковими накладними, виписаними на 100% вартості товару - оригінал; в) товарно-транспортними накладними (типова форма №1-ТН) - оригінал; г) карантинним та/або ветеринарним сертифікатами, на вимогу покупця та за рахунок постачальника - оригінал.

Договір, відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом умов договору сторони погодили, що відповідач здійснює оплату товару у порядку передоплати у розмірі 80% від вартості кожної, підготовленої до відвантаження партії товару, а остаточний розрахунок здійснюється протягом двох банківських днів від дати отримання квитанції №1 про реєстрацію електронної податкової накладної в Єдиному Державному реєстрі податкових накладних та документів, передбачених п.4.3. цього договору.

Згідно із матеріалами справи, сторонами змінено порядок оплати та позивач здійснив поставку товару за відсутності попередньої оплати, а відповідач, у свою чергу, здійснив часткову оплату по факту поставки товару.

У відповідності до ч.1, ч2 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

За змістом приписів ст.692 Цивільного кодексу України за загальним правилом, обов`язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на товар. Це правило діє, якщо спеціальними правилами, або договором купівлі-продажу не встановлено інший строк оплати.

Згідно із ч.1,2 ст.251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч.1,2 ст.252 ЦК України).

Разом з тим, умовами договору, а саме пп.5.1.2. п.5.1. договору, передбачено, що остаточний розрахунок здійснюється протягом двох банківських днів від дати отримання квитанції №1 про реєстрацію електронної податкової накладної в Єдиному Державному реєстрі податкових накладних та документів, передбачених п.4.3. цього договору.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 ЦК України).

Отже, з огляду на умови п.5.1. договору та норми ст.692, 530 ЦК України, сторонами на власний розсуд з урахуванням встановленої цивільним законодавством свободи договору встановлено, що відповідач зобов`язаний оплатити товар протягом двох банківських днів від дати отримання квитанції №1 про реєстрацію електронної податкової накладної в Єдиному Державному реєстрі податкових накладних та документів, передбачених п.4.3. договору (податкової накладної, складеної в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеним чинним законодавством України, електронного підпису уповноваженої постачальником особи, та зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних; видатковими накладними, виписаними на 100% вартості товару - оригінал; товарно-транспортними накладними (типова форма №1-ТН) - оригінал; карантинним та/або ветеринарним сертифікатами, на вимогу покупця та за рахунок постачальника - оригінал).

При цьому, відповідно до п.201.4 ст.201 Податкового кодексу України податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов`язань продавця.

Згідно п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

За змістом ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч.3 ст.13, ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Частиною 3 ст.162 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Приписами частини другої статті 80 Господарського процесуального кодексу України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

У відповідності до ч.4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Матеріали справи не містять доказів виконання позивачем пункту 5.1.2. договору щодо надання відповідачу квитанції про реєстрацію електронної податкової накладної в Єдиному Державному реєстрі податкових накладних та податкової накладної, складеної в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеним чинним законодавством України.

Позивачем не надано у матеріали справи відповідних податкових накладних та квитанцій про реєстрацію податкових накладних.

Враховуючи встановлені у п.5.1. договору строки оплати, з огляду на відсутність у матеріалах справи податкових накладних, квитанцій про реєстрацію податкових накладних, та доказів надання таких документів позивачу, суд дійшов висновку, що строк оплати за видатковими накладними №217 від 10.12.2019, №203 від 07.12.2019, №202 від 06.12.2019 на час розгляду справи не настав, у зв`язку із чим позовні вимоги у частині стягнення 2174882,95 грн заборгованості є передчасними.

За таких обставин суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у частині стягнення заборгованості у сумі 2174882,95 грн.

Судом враховано, що у матеріалах справи наявний акт звірки взаєморозрахунків, згідно із яким заборгованість відповідача перед позивачем станом на 11.06.2020 становить 2174882,95 грн.

Відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо, однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. Аналогічна позиція наведена у постанові Верховного Суду від 05.03.2019 у справі №910/1389/18, від 19.04.2018 у справі №905/1198/17.

Отже, акт звірки взаєморозрахунків є фіксуючим документом, який є лише відображенням стану заборгованості та в окремих випадках - руху коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер. Сам по собі факт підписання між сторонами акту звірки взаєморозрахунків не має своїм наслідком настання строку виконання зобов`язань.

Щодо наявної у матеріалах справи претензії про сплату заборгованості у сумі 2174882,95 грн, то суд зазначає, що встановлені обставини наявних між сторонами правовідносин сторін свідчать про те, що сторонами у договорі було встановлено строк оплати поставленого товару, у зв`язку із чим приписи ч.2 ст.530 ЦК України, норми якої визначають початок строку виконання зобов`язання якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, у даному випадку не застосовуються.

Щодо заявлених вимог про стягнення пені у сумі 274633,34 грн, інфляційних втрат у сумі 60896,71 грн та 3% річних у сумі 50409,61 грн, то суд зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Оскільки в процесі судового розгляду не було встановлено факту прострочення виконання відповідачем зобов`язання перед позивачем, а вимоги про стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних є похідними від позовної вимоги про стягнення заборгованості 2174882,95 грн, у задоволенні якої позивачу відмовлено, то вимоги про стягнення пені у сумі 274633,34 грн, інфляційних втрат у сумі 60896,71 грн та 3% річних у сумі 50409,61 грн також задоволенню не підлягають.

Окрім того, суд також зазначає, що частиною 3 статті 549 ЦК України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У пункті 2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" роз`яснено, що якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Судом встановлено, що відповідальність відповідача за порушення строків оплати вартості поставленого товару у вигляді пені, не передбачена у договорі.

При цьому, з огляду на характер правовідносин, які склались між сторонами, відповідальність у вигляді пені за порушення виконання відповідачем зобов`язання з оплати вартості поставленого товару не передбачена певними законодавчими актами, що свідчить про безпідставність нарахування пені.

Приписами ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст.78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вище наведене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОПРОМЛАЙН" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРЄВРОСТРОЙ" 2560822,61 грн, з яких: заборгованість у сумі 2174882,95 грн, пеня у сумі 274633,34 грн, інфляційні втрати у сумі 60896,71 грн, 3% річних у сумі 50409,61 грн.

Судові витрати за розгляд справи відповідно до ст.129 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129-130, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 08.02.2021.

Суддя С. О. Турчин