Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.01.2021 позов задоволено повністю. Стягнуто з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Приватного акціонерного товариства "Житомирський меблевий комбінат" орендну плату за жовтень 2020 року у розмірі 7 000 794 (сім мільйонів сімсот дев`яносто чотири) грн 58 коп., додаткову плату за жовтень 2020 року у розмірі 2 119 891 (два мільйона сто дев`ятнадцять тисяч вісімсот дев`яносто одну) грн 15 коп., компенсацію комунальних послуг за жовтень 2020 року у розмірі 114 532 (сто чотирнадцять тисяч п`ятсот тридцять дві) грн 18 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 138 528 (сто тридцять вісім тисяч п`ятсот двадцять вісім) грн 27 коп.

22.01.2021 до суду від позивача надійшла заява про відшкодування витрат на правову допомогу.

Частиною 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч. 1-3 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається із матеріалів справи позивачем до матеріалів позовної заяви долучено попередній розрахунок витрат на професійну правничу допомогу, згідно якого попередній розрахунок складає орієнтовно 100000,00 грн. При цьому позивачем зазначено, що докази на підтвердження фактично понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу буде надано додатково за результатами фактично понесених витрат - по закінченню розгляду даної справи.

22.01.2021 позивачем подано до суду заяву про відшкодування витрат на правову допомогу, а у судовому засіданні під час судових дебатів 18.01.2021 стороною позивача повідомлено про подання даної заяви спільно із доказами понесених судових витрат на професійну правничу допомогу.

Таким чином, суд дійшов висновку про дотримання позивачем ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із ч. 4, 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" (далі - Закон), адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути:

1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Положеннями частини 1 статті 1 Закону договір про надання правової допомоги визначено як домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Як вбачається з матеріалів справи представництво інтересів позивача під час розгляду справи здійснював адвокат Гнидка М.В.

На підтвердження повноважень вказаного адвоката до матеріалів справи додано договір № 28/07/2020 про надання правової допомоги від 28.07.2020, укладений між адвокатом Гнидка М.В. та позивачем; ордер на надання правничої (правової) допомоги від 24.11.2020.

За умовами п.п. 1.1. розділу 1 договору адвокат зобов`язується надати клієнту правову допомогу за окремими письмовими та/або усними дорученнями останнього в усіх правовідносинах, що склалися між клієнтом та будь-якими юридичними та фізичними особами, установами, організаціями, органами, міністерствами та будь-якими судами будь-якої інстанції.

Відповідно до п.п. 1.4.3 п. 1.4. розділу 1 договору клієнт доручає адвокату, зокрема, здійснювати професійну діяльність адвоката згідно з умовами цього договору в правоохоронних органах без виключень та обмежень, усіх установах, підприємствах, організаціях незалежно від форм власності, в судах України, в т.ч. спеціалізованих, з правами представника та/або захисника, які передбачені чинним законодавством України.

За приписами частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до звіту від 18.01.2021 про надану професійну правничу допомогу та розмір гонорару за надану професійну правничу допомогу адвокат Гнидка М.В. передав, а замовник Приватне акціонерне товариство «Житомирський меблевий комбінат» прийняв професійну правничу допомогу на суму 152352,18 грн, яка складається із:

- правовий аналіз справи по стягненню заборгованості зі сплати орендної плати, додаткової плати, компенсації комунальних послуг за жовтень 2020 року за договором № 1ГЖМК190004 від 23.08.2019р./10-125-08-19-00660 від 13.09.2019 та розробка концепції захисту (загальна вартість послуги склала 20000,00 грн);

- складання і подання до Господарського суду міста Києва позовної заяви (з додатками) про стягнення заборгованості зі сплати орендної плати, додаткової плати, компенсації комунальних послуг за жовтень 2020 року за договором оренди нежитлового приміщення № 1ГЖМК190004 від 23.08.2019 р./10-125-08-19-00660 від 13.09.2019 по справі № 910/18652/20; участь у судових засіданнях по справі № 910/18652/20 (загальна вартість склала 40000,00 грн).

Крім того розмір гонорару у відповідності до п. 4.3. договору збільшено на 1% від присудженої клієнту судом грошової суми, а саме на 92352,18 грн без ПДВ.

18.01.2021 позивачем та адвокатом Гнидка М.В. складено та підписано акт приймання-передачі наданих послуг, згідно якого загальна вартість послуг склала 152352,18 грн.

У частинах 3, 4 статті 126 цього Кодексу передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

Вивчивши надані суду документи на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу з боку позивача, суд доходить висновку, що такі витрати позивача на професійну правничу допомогу підтверджені належними доказами, враховуючи задоволення позову у повному обсязі, витрати позивача на правничу допомогу мають бути йому відшкодовані за рахунок іншої сторони у справі - відповідача Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом».

Таким чином, суд доходить висновку про стягнення з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь Приватного акціонерного товариства «Житомирський меблевий комбінат» 152352,18 грн понесених витрат на професійну правничу допомогу.

За таких обставин, враховуючи наведені обставини, суд доходить висновку про задоволення заяви позивача Приватного акціонерного товариства «Житомирський меблевий комбінат» від 22.01.2021 про відшкодування витрат на правову допомогу.

Керуючись ст. ст. 123, 124, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Заяву позивача Приватного акціонерного товариства «Житомирський меблевий комбінат» від 22.01.2021 про відшкодування витрат на правову допомогу - задовольнити.

2. Ухвалити додаткове рішення у справі № 910/18652/20 за позовом Приватного акціонерного товариства «Житомирський меблевий комбінат» (вул. Лейпцизька, буд. 15, м. Київ, 01015) до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (вул. Назарівська, буд. 3, м. Київ, 01032) про стягнення 9 235 217,91 грн.

3. Стягнути з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (вул. Назарівська, буд. 3, м. Київ, 01032, ідентифікаційний код 24584661) на користь Приватного акціонерного товариства «Житомирський меблевий комбінат» (вул. Лейпцизька, буд. 15, м. Київ, 01015, ідентифікаційний код 32744172) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 152 352 (сто п`ятдесят дві тисячі триста п`ятдесят дві) тисячі 18 (вісімнадцять) коп.

4. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Додаткове рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, п. 4 розділу Х Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом додаткового рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.

Дата складення та підписання додаткового рішення 01.02.2021.

Суддя В.О.Демидов