ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

03 лютого 2021 року м. ХарківСправа № 922/4097/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Рильової В.В.

без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши матеріали справи

за позовом Харківської міської ради, місто Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Веліс-Трейд", місто Харків
про стягнення 872 575,55 грн.

ВСТАНОВИВ:

Харківська міська рада звернулася до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Веліс-Трейд", в якій просить стягнути з відповідача 872 575,55 грн., як безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати за земельну ділянку площею 0,1570 га з кадастровим номером :10:002:0043 по вулиці Героїв Праці, будинок 13-А у місті Харкові, на якій знаходиться належне відповідачу на праві власності нерухоме майно. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Веліс-Трейд" набувши право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці комунальної форми власності, належним чином не оформило речового права щодо користування такою земельною ділянкою.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.12.2020 позовну заяву Харківської міської ради прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 922/4097/20; постановлено розглядати справу за правилами (в порядку) загального позовного провадження.

26 січня 2021 року до загального відділу діловодства Господарського суду Харківської області надійшла заява ТОВ "Веліс-Трейд" про залишення позовної заяви Харківської міської ради без руху (вх. № 1838).

Розглянувши питання щодо додержання Харківською міською радою вимог статті 162 Господарського процесуального кодексу України, 28 січня 2021 року господарський суд постановив ухвалу, якою відмовив в задоволенні заяви ТОВ "Веліс-Трейд" про залишення позовної заяви Харківської міської ради без руху.

Крім того, ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Харківської області із позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору у справі № 922/4097/20 (за вх. № 744).

Ухвалою суду від 29.01.2021 встановлено, що позовна заява фізичної особи - ОСОБА_1 , як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору у справі № 922/4097/20, не відповідає правилам суб`єктної юрисдикції справ за статтею 20 Господарського процесуального кодексу України, а відтак, у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 відмовлено.

Відповідні ухвали також оголошено судом в підготовчому засіданні 01 лютого 2021 року, одразу після чого представником ТОВ "Веліс-Трейд" заявлено про відвід судді Рильової В.В. у справі № 922/4097/20.

В підготовчому засіданні 01.02.2021 судом постановлено ухвалу про відмову в задоволенні заяви про відвід судді, як такої, що за своєю суттю фактично зводиться саме до незгоди відповідача з процесуальною діяльністю суду в цій справі та не може бути підставою для відводу, про що законодавцем прямо зазначено в частині четвертій статті 35 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, в підготовчому засіданні 01.02.2021 судом розглянуто клопотання ТОВ "Веліс-Трейд" про закриття провадження у справі № 922/4097/20 (за вх. № 746) та постановлено ухвалу про відмову в його задоволенні.

01 лютого 2021 року - після підготовчого засідання, до загального відділу діловодства Господарського суду Харківської області також надійшла заява ТОВ "Веліс-Трейд" про відвід судді Рильової В.В.

Встановивши, що зазначена заява є абсолютно ідентичною із заявою про відвід судді у справі № 922/4097/20, яку вже було розглянуто та вирішено в підготовчому засіданні 01.02.2021, судом постановлено ухвалу від 02.02.2021 про залишення заяви ТОВ "Веліс-Трейд" (за вх. № 2454/21) без розгляду на підставі частини п`ятої статті 38 Господарського процесуального кодексу України.

Разом із тим, суддя Рильова В.В. вважає за необхідне заявити самовідвід з метою усунення обставин, що можуть викликати сумніви в об`єктивності судді при розгляді даної справи, виходячи з наступного.

Статтею 35 Господарського процесуального кодексу України визначено невичерпний перелік обставин, що можуть слугувати підставами для відводу (самовідводу) судді. Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо, зокрема, є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

У даному випадку відповідач не погодився із процесуальними рішеннями суду, зокрема, вважає, що здійснюючи правосуддя у даній справі суддя навмисно допустила очевидну упередженість, проявляючи поблажливість до виконання процесуальних обов`язків позивачем, та одночасно вживала заходів щодо протиправного перешкоджання доступу до правосуддя третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги, ОСОБА_1 . Також усупереч приписів 176 ГПК України суддя Рильова В.В. не постановила ухвалу про залишення позовної заяви Харківської міської ради без руху. Вчинені умисно протиправні дії судді Рильової В.В., на переконання ТОВ "Веліс-Трейд", свідчать про очевидну неповагу до прав інших учасників судового процесу та очевидне неправомірне сприяння Харківській міській раді у вирішенні справи на її користь.

Відповідні обставини покладено відповідачем в обґрунтування заяви відповідача про відвід судді Рильової В.В. Хоча дана заява залишена судом без задоволення, необхідно відзначити наступне.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, пункт 48). Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, пункт 46).

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" від 3 травня 2007 року суд нагадує, що "безсторонність", в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

В рішенні у справі "Олександр Волков проти України" від 9 січня 2013 року зазначено наступне. Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах "Фей проти Австрії", від 24 лютого 1993 року, Series A N 255, п. п. 28 та 30, та "Веттштайн проти Швейцарії".

Європейський суд з прав людини у справах "Мезнаріч проти Хорватії" та "Мікаллеф проти Мальти" наголошує, що кожен суддя, по відношенні до якого є щонайменші сумніви в неупередженості, зобов`язаний вийти з процесу. Правила, що регулюють відвід суддів, є спробою забезпечення неупередженості судді шляхом усунення будь-яких сумнівів в учасників процесу. Ці правила направлені на усунення будь-яких ознак необ`єктивності судді та слугують зміцненню довіри, яку суди повинні асимілювати в демократичному суспільстві.

Також пунктом 2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, визначено обов`язок судді заявити самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Хоча суд визнав заявлений відповідачем відвід необґрунтованим, слід дійти висновку, що викладені вище обставини становлять той випадок, коли у стороннього спостерігача, який був би поінформованим про їхнє існування, виникли б сумніви в неупередженості судді, а вказані факти можуть заздалегідь поставити під сумнів законний майбутній судовий вердикт у даній справі. Отже, наведене є іншою обставиною (в розумінні частини першої статті 35 ГПК України), яка може викликати сумніви у сторін в об`єктивності судді при вирішенні даного спору.

Згідно з частиною першою статті 38 Господарського процесуального кодексу України з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

З урахуванням сталої практики Європейського суду з прав людини, вищезазначені обставини зумовлюють висновок суду про наявність підстав для заявлення та прийняття самовідводу судді Рильової В.В. від участі в розгляді справи № 922/4097/20.

Керуючись статтями 35, 38, 39, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Заявити та задовольнити самовідвід судді Рильової В.В. від участі в розгляді справи № 922/4097/20.

Матеріали справи № 922/4097/20 передати для здійснення повторного автоматизованого розподілу та визначення іншого складу суду для розгляду справи, відповідно до статті 32 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвалу підписано 03.02.2021.

Суддя В.В. Рильова

справа № 922/4097/20