ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2021 р. Справа№ 910/7138/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Пашкіної С.А.

без виклику учасників процесу

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2020

у справі №910/7138/20 (суддя Пукшин Л.Г.)

за позовом Підприємства з іноземними інвестиціями "АМІК УКРАЇНА"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про сплату неустойки у розмірі 5 210,61 грн

УСТАНОВИВ:

Підприємство з іноземними інвестиціями "АМІК УКРАЇНА" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 5 210,61 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.09.2020 у справі №910/7138/20 позов задоволено повністю. Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) на користь Підприємства з іноземними інвестиціями "АМІК УКРАЇНА" (04071, м. Київ, Верхній Вал, буд. 68, ідентифікаційний код 30603572) неустойку за порушення строку доставки вантажу у розмірі 5 210 (п`ять тисяч двісті десять) грн 61 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп.

Рішення обґрунтовано тим, що матеріали справи свідчать, що фактичний термін доставки вантажу становить 7 діб, а отже відповідач прострочив доставку вантажу на 2 доби.

Також суд зазначив, що з наданих до матеріалів справи доказів відправлення вбачається, що саме 04.05.2020 позивачем була надіслана претензія відповідачу, тобто, в межах двомісячного строку, яку відповідач повинен був розглянути по суті.

Оскільки вищевказана претензія була залишена відповідачем без розгляду, з огляду на лист №ЦМ-У-1666 від 12.05.2020, який був отриманий позивачем 21.05.2020, Підприємство з іноземними інвестиціями "АМІК УКРАЇНА" звертаючись з позовом до суду 22.05.2020 скористалось своїм правом на стягнення штрафу в межах строку встановленого ст. 48 УМВС.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Українська залізниця" подало апеляційну скаргу, в якій просило суд рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2020 у справі №910/7138/20 скасувати в частині задоволення позову, прийнявши у цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Також скаржник просив суд поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга відповідача обґрунтована наступним. На думку апелянта місцевим господарським судом необґрунтовано було задоволено позовні вимоги. Зокрема апелянт посилається на те, що позивачем було пропущено строки для подання претензії та позову, визначені Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2020 у справі клопотання Акціонерного товариства "Українська залізниця" про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2020 у справі №910/7138/20 задоволено, поновлено пропущений строк на апеляційне оскарження, зупинено дію рішення Господарського суду м. Києва від 14.09.2020 у справі №910/7138/20, відкрите апеляційне провадження у справі №910/7138/20 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця", ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Позивач у письмовому відзиві на апеляційну скаргу просив суд рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Згідно з частиною першою статті 270 ГПК у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи установила наступне.

12 лютого 2018 року між Підприємством з іноземними інвестиціями "Амік Україна" (замовник) та Публічним акціонерним товариством "Укрзалізниця" (перевізник) було укладено договір про надання послуг №08906/ЦТЛ-2018/18/158, відповідно до умов якого відповідач зобов`язався здійснювати перевезення вантажів, надавати вантажний вагон для перевезення, та інші послуги, пов`язані з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) і вагонах відповідача, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах позивача і проведення розрахунків за ці послуги.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що перевезення - послуга, в процесі надання якої Перевізник зобов`язується доставити довірений Замовником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а Замовник зобов`язується оплатити послуги у передбаченому цим договором порядку.

Перевезення оформлюється залізничною накладною відповідно до цього договору, Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 зі змінами та доповненнями, Збірника Тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, який затверджено наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 № 317, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за № 340/16356, Правил перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 09.12.2002 № 873, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2009 за № 030/7318, Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (УМВС), Конвенції про міжнародні залізничні перевезення (КОТІФ) відповідно.

На виконання умов договору була оформлена накладна №22289390 від 24.02.2020. Відповідач взяв на себе зобов`язання відправити зі станції Барбаров Білоруської залізниці вантаж у вагонах №74960816 до станції Кременець Львівської залізниці, про що зазначено у графі 22 накладної. Накладна складається з двох частин: паперова накладна засвідчує факт перевезення вантажу на території Білорусії, а електронна - на території України. Факт укладення договору перевезення підтверджується графою 26 накладної.

Загальна відстань по території Білорусії 272 км відповідно до графи 38 накладної, час перебування на території Білорусії - 3 доби.

Відповідно до графи 38 електронної накладної загальна відстань по території України 234 км. Вантаж прибув на станцію призначення Кременець Львівської залізниці 02.03.2020 та переданий вантажоодержувачу на під`їзній колії, що підтверджується відміткою у графі 27 накладної. Таким чином, час перебування вантажу на території України - 4 доби.

Відповідно до графи 32 "Продовження строку доставки" накладної вантаж був затриманий з 09:50 27.02.2020 по 16:20 27.02.2020, тобто, строк доставки вантажу продовжено на 1 (одну) добу. Таким чином фактичний термін доставки вантажу становив 7 діб, а загальна відстань -506 км.

Відповідно § 2 ст. 24 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951 строк доставки вантажу розраховується: одна доба на кожні розпочаті 200 км. Строк доставки вантажу не повинен перевищувати 3 доби.

Звертаючись до суду із позовом, позивача вказує, що беручи до уваги § 3 ст. 24 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951, який подовжує термін доставки вантажу на 1 добу на операції, пов`язані з відправлення вантажу та 1 добу на митні операції (що підтверджується написом у графі 32 накладної), загальний термін доставки вантажу за накладною не повинен був перевищувати 5 діб. Таким чином, фактичний строк доставки вантажу становить 7 діб, а загальний строк доставки вантажу не повинен перевищувати 5 діб, в результаті чого, за твердженням позивача, відповідач прострочив доставку вантажу на 2 доби.

З матеріалів справи убачається, що позивач направляв на адресу відповідача претензію №1118 від 04.05.2020, у якій просив останнього сплати суму неустойки за перевищення строку доставки вантажу.

Листом №ЦМ-У-1666 від 12.05.2020 відповідач повернув позивачу претензію без розгляду у зв`язку з тим, що остання пред`явлена з порушення строку, установленого Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення.

Колегія суддів вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача неустойки за прострочення доставки вантажу у розмірі 5210,61 грн не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Параграфами 1, 2 статті 45 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення передбачено, що якщо перевізником не був дотриманий строк доставки вантажу, обчислений відповідно до статті 24 "Строк доставки вантажу", перевізник сплачує відшкодування за перевищення строку доставки у вигляді неустойки. Розмір неустойки за перевищення терміну доставки вантажу визначається виходячи з провізної плати того перевізника, який допустив перевищення - терміну доставки, та величини (тривалості) перевищення терміну доставки і розраховується, як відношення перевищення терміну доставки (в добах) до загального терміну доставки, а саме:

- 6% провізної плати при перевищенні терміну доставки понад однієї десятої загального терміну доставки;

- 18% провізної плати при перевищенні терміну доставки більше однієї десятої, але не більше трьох десятих загального терміну доставки;

- 30% провізної плати при перевищенні терміну доставки понад три десятих загального терміну доставки.

Згідно з параграфами 1- 3 статті 47 Угоди позов може бути пред`явлений тільки після пред`явлення відповідної претензії і тільки до того перевізника, до якого була пред`явлена претензія. Право пред`явлення позову на підставі цієї Угоди належить тій особі, яка має право пред`явити претензію до перевізника.

Право пред`явлення претензії і позову про повернення переборів провізних платежів виникає з дня сплати провізних платежів.

Позов може бути пред`явлено:

1) якщо перевізник не дав відповідь на претензію у строк, встановлений на розгляд претензії;

2) якщо протягом терміну на розгляд претензії перевізник повідомив особі, яка подала претензію, про відхилення претензії повністю або частково.

Статтею 48 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення передбачено, що позови до перевізника на підставі цієї Угоди пред`являються:

1) про перевищення терміну доставки вантажу - протягом 2 місяців;

2) за іншими підставами - протягом 9 місяців.

Зазначені в § 1 цієї статті строки обчислюються з моменту виникнення права пред`явлення позову, встановленого в § 2 статті 47 "Вимоги за договором перевезення. Підсудність" цієї Угоди. День початку перебігу строку давності в строк не включається.

Пред`явлення претензії, оформленої відповідно до статті 46 "Претензії" цієї Угоди, зупиняє перебіг строків давності, передбачених у § 1 цієї статті.

Перебіг терміну давності продовжується з того дня, коли перевізник повідомив претендателю про повне або часткове відхилення його претензії або з моменту закінчення терміну, встановленого в §7 статті 46 "Претензії" цієї Угоди, якщо претензія залишена перевізником без відповіді.

Судом встановлено, що повідомлення про прибуття вантажу позивач отримав 02.03.2020 (відмітка у графі 35 накладної №22289390).

Отже, термін на пред`явлення претензії у позивача закінчився 02.05.2020. Таким чином претензія була направлена із порушенням строків, передбачених Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення.

При цьому колегія суддів відзначає помилковість застосування місцевим господарським судом у даних правовідносинах положень ч.5 ст. 254 Цивільного кодексу України, оскільки сторонами у договорі погоджено застосування норм Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення.

З матеріалів справи судом встановлено, що позов у даній справі було подано 22.05.2020, що свідчить про пропуск позивачем двохмісячного терміну, встановленого нормами Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, оскільки зупинення строків давності не відбувалось з причини пропуску строку для звернення із претензією.

В силу параграфу 4 ст. 48 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення пропуск строків давності є підставою для відхилення вимог.

Згідно з ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про те, що в позові Підприємства з іноземними інвестиціями "АМІК УКРАЇНА" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 5 210,61 грн неустойки належить відмовити повністю.

Згідно зі статтею 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є нез`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи.

За наведених обставин, висновки місцевого господарського суду не можна вважати такими, що відповідають приписам статей 86, 236, 261, 238 ГПК України щодо всебічного, повного, об`єктивного і безпосереднього розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, що свідчить про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Зважаючи на те, що місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм матеріального права, колегія суддів убачає правові підстави для задоволення апеляційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" шляхом скасування рішення місцевого суду повністю та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні позову повністю.

Судові витрати, згідно до ст. 129 ГПК України покласти позивача.

Керуючись ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2020 у справі №910/7138/20 скасувати повністю та прийняти нове рішення.

У позові відмовити повністю.

3. Стягнути з Підприємства з іноземними інвестиціями "АМІК УКРАЇНА" (04071, м. Київ, Верхній Вал, буд. 68, ідентифікаційний код 30603572) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) 3 153,00 грн судових витрат за перегляд рішення апеляційною інстанцією.

4. Видачу наказу на виконання даної постанови доручити Господарському суду м. Києва.

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст підписано 04.02.2021.

Головуючий суддя В.В.Андрієнко

Судді С.І. Буравльов

С.А. Пашкіна