ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2021 Справа № 917/1860/20

м. Полтава

за позовною заявою Фізичної особи підприємця Губи Романа Валерійовича, АДРЕСА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Професіонал", вул. Коломацька, 1А, с. Ковалівка, Полтавський район, Полтавська область, 38701

про стягнення 214 592,70 грн.

Суддя Пушко І.І.

Секретар судового засідання Квіта О.Т.

Представники сторін в судовому засіданні:

від позивача: відсутні.

від відповідача: відсутні.

Повне рішення складено та підписано 04.02.2021.

Суть справи: Розглядається позовна заява про стягнення 214 592,70 грн., з яких 213 400,00 грн. основний борг, 1192,70 грн. пені (в редакції заяви про усунення недоліків позовної заяви від 27.11.2020, а.с. 25-31).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що відповідач не здійснив оплату наданих позивачем та прийнятих відповідачем послуг з роботи екскаватора на загальну суму 213 400,00 грн.

Ухвалою від 24.11.2020 позовна заява була залишена без руху з підстав невиконання позивачем вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України (а.с. 22-23).

Позивач в термін, визначений судом, усунув недоліки позовної заяви та ухвалою від 02.12.2020 (а.с. 33-34) суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначив підготовче засідання в справі на 24.12.2020. Цією ж ухвалою суд встановив процесуальні строки: відповідачу для подання відзиву на позов - до 15 днів з дня отримання ухвали та для подання заперечень - до 5 днів з дати отримання від позивача відповіді на відзив; позивачу для подання відповіді на відзив - 3 дні з моменту отримання відзиву.

Ухвала суду від 02.12.2020 направлялась відповідачу за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 21) та отримана представником відповідача 12.12.2020, про що свідчить відмітка на поштовому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 36).

В судове засідання 24.12.2020 представник відповідача не з`явився, суд прийняв ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 14.01.2021 об 11-00 год. (а.с. 40-41).

В судове засідання 14.01.2021 представники сторін не з`явились, від позивача надійшла заява від 14.01.2021 (вх. № 355 від 14.01.2021, а.с. 43) про підтримання позовних вимог в повному обсязі, проведення підготовчого засідання та розгляду справи по суті без участі представника позивача.

Ухвалою від 14.01.2021 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 04.02.2021 об 11-00 год. (а.с. 44-45).

20.01.2021 відповідач засобами поштового зв`язку направив до суду відзив на позов від 18.01.2021 (вх. № 731 від 21.01.2021, а.с. 47-49).

Відповідно до ст. 113 ГПК України, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Частиною 8 ст. 165 ГПК визначено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Пунктом 4 ухвали від 02.12.2020 суд встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов - 15 днів з дня вручення цієї ухвали. Як вбачається з відмітки на звороті повідомлення про вручення поштового відправлення, ухвалу від 02.12.2020 року відповідач отримав 12.12.2020, відповідно останнім днем для подання відзиву є 28.12.2020.

За ст. 118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За наведеного, суд залишив відзив Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Професіонал» без розгляду.

В зв`язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів, наявних у матеріалах справи, достатньо, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

У період з липня по серпень 2019 року позивач надав відповідачу послуги з роботи екскаватора на загальну суму 213 400,00 грн., що підтверджується актами приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 29.07.2019 на суму 127 900,00 грн. та від 17.08.2019 на суму 85 500,00 грн. (а.с. 11).

01.09.2019 сторони уклали договір № 1.09.19.1 про надання послуг з проведення земельних робіт та роботи екскаватора (а.с. 10). Як зазначає позивач в позовній заяві, за домовленістю між сторонами умови зазначеного договору поширюються на відносини за актами приймання-передачі виконаних робіт від 29.07.2019 та від 17.08.2019 до укладення договору.

Позивач звертався до відповідача із претензією № 2 від 15.07.2020 (а.с. 12-13) із вимогою погасити заборгованість за надані послуги екскаватора в сумі 213 400,00 грн. Відповідач зазначену претензію залишив без реагування, грошові кошти не сплатив.

27.08.2020 сторони уклали договір про реструктуризацію заборгованості за надані послуги з проведення земельних робіт та роботу екскаватора (а.с. 16-18), відповідно до умов якого позивач надав відповідачу розстрочку у погашенні основної заборгованості за надані послуги з проведення земельних робіт та роботу екскаватора, що існує станом на 27 серпня 2020 року в розмірі 213 400,00 грн. з 27 серпня 2020 року до 31 жовтня 2020 року (п. 1.1 договору).

Згідно п. 1.2 зазначеного договору, відповідач визнає, що за договором № 1.09.19.1 про надання послуг від 01.09.2019 існує сума заборгованості основного боргу у розмірі 213 400 грн., а саме за актом приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 29.07.2019 сума заборгованості становить 127 900,00 грн. та за актом приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 17.08.2019 сума заборгованості становить 85 500,00 грн.

За п. 2.1 договору, відповідач зобов`язується до 31 жовтня 2020 року погасити заборгованість у сумі 213 400,00 грн.

В термін до 31.10.2020 відповідач заборгованість не погасив, що стало підставою для звернення позивача із позовом до суду про стягнення 213 400,00 грн. основного боргу.

Також, за несвоєчасне погашення заборгованості позивач заявив до стягнення з відповідача 1192,70 грн. пені, нарахованої за період з 01.11.2020 по 17.11.2020 (розрахунок долучений до заяви про усунення недоліків позовної заяви, а.с. 29-30).

Вирішуючи спір суд виходив із наступного.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі- ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Стаття 205 ЦК України визначає, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій. а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Обов`язок відповідача сплатити кошти за отриманий товар визначений також ст.ст. 655, 706 ЦК України.

Згідно п. 5 ст. 16 ЦК України одним із засобів захисту цивільних прав є примусове виконання обов`язку в натурі, яке в даному випадку полягає у виконанні відповідачем зобов`язань з оплати наданих послуг.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Суд при вирішенні спору враховує, що правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються нормами про договір надання послуг.

Ч. 1 ст. 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач надав відповідачу послуги на суму 213 400,00 грн., що підтверджується актами здачі-приймання виконаних робіт (наданих послу) від 29.07.2019 на суму 127 900,00 грн., від 17.08.2019 на суму 85 500,00 грн. (а.с. 11), підписаними представниками сторін.

Також, відповідно до п.п. 1.2, 2.1 договору про реструктуризацію заборгованості за надані послуги з проведення земельних робіт та роботу екскаватора від 27.08.2020, відповідач визнав наявність заборгованості у розмірі 213 400 грн., в т.ч. за актом приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 29.07.2019 на суму 127 900,00 грн. та за актом приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 17.08.2019 на суму 85 500,00 грн., та зобов`язався погасити заборгованість до 31 жовтня 2020 року.

Відповідно до ч. 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач зобов`язання по оплаті робіту визначений в договорі термін не виконав, будь-яких заперечень стосовно заявленої до стягнення суми та підстав її виникнення не надав, тому позовні вимоги про стягнення 213 400,00 грн. основного боргу задовольняються судом повністю.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Ст. 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не почав його виконувати або не виконав його у строк, встановлений договором.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (ст. 547 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 551 ЦК України).

За п. 3.1 договору про реструктуризацію заборгованості за надані послуги з проведення земельних робіт та роботу екскаватора від 27.08.2020, у разі несвоєчасного погашення заборгованості нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка за кожний день прострочення, але не більше ніж 100% загальної суми боргу.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

П. 6 ст. 231 Господарського кодексу України передбачено, що за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань підлягають стягненню штрафні санкції у вигляді пені, розмір якої повинен визначатися обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами та узгоджуватися в договорі.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення 1192,70 грн. пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період з 01.11.2020 по 17.11.2020.

Розглянувши розрахунок пені, наведений позивачем в заяві про усунення недоліків позовної заяви від 27.11.2020 (а.с. 30), суд встановив, що позивачем неправильно встановлений початок перебігу прострочення оплати за договором, зокрема не враховані вимоги ч. 5 ст. 254 ЦК України, відповідно до якої якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Відповідно до умов договору про реструктуризацію заборгованості від 27.08.2020, останнім днем виконання грошового зобов`язання є 31.10.2020 (субота), з урахуванням ч. 5 ст. 254 ЦК України прострочення виконання зобов`язання по оплаті з боку відповідача мало місце з 03.11.2020.

Суд здійснив перерахунок пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ та дійшов висновку про правомірність заявлених вимог в частині стягнення пені в сумі 1049,51 грн. за період з 03.11.2020 по 17.11.2020, в іншій частині вимоги щодо стягнення пені відхиляються як необгрунтовані.

Перевірка правильності розрахунку пені здійснена за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій інформаційної системи "Ліга. Закон Еліт".

Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Таким чином, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача 213 400,00 грн. основного боргу та 1049,51 грн. пені.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходив із наступного.

При первісному зверненні до суду із позовною заявою позивач сплатив 3255,42 грн. судового збору (квитанція АТ КБ «Приватбанк» № 0.0..1 від 18.11.2020, а.с. 6). Вказана сума зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України (виписка від 19.11.2020, а.с. 20).

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", розмір судового збору за розгляд позовної заяви про стягнення 214 592,70 грн. становить 3 218,89 грн.

За п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового розміру в більшому розмірі, ніж встановлено законом. У такому випадку, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.

Враховуючи наведене, суд розяснює позивачу право на звергнггя до суду із заявою про повернення надмірно сплаченого судового збору в сумі 36,53 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при укладенні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, витрати зі сплати судового збору в сумі 3 216,74 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 118, 129, 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Професіонал" (вул. Коломацька, 1А, с. Ковалівка, Полтавський район, Полтавська область, 38701, ) на користь Фізичної особи підприємця Губи Романа Валерійовича ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) - 213 400,00 грн. основного боргу, 1049,51 грн. пені; 3216,74 грн. - витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині вимог в задоволенні позову відмовити.

4. Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

5. Копію рішення надіслати учасникам справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Пушко І.І.