Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2021 р. м. Рівне Справа № 918/1124/20

Господарський суд Рівненської області у складі судді Романюк Ю.Г. при секретарі судового засідання Рижій А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛАСТ АТОМ" до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" про стягнення заборгованості в сумі 331 807 грн. 04 коп.

представники сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Процун О.І.

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕЛАСТ АТОМ" звернулось до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" про стягнення заборгованості в сумі 331 807 грн. 04 коп., посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань по договору поставки № 53-122-01-20-09731 від 29.05.2020 року.

Ухвалою суду від 01.12.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на "22" грудня 2020 року.

21.12.2020 року на електронну адресу суду від Державного підприємства "Національна атомна ергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач визнає суму основного боргу та заперечує проти нарахування інфляційних втрат та 3 % річних. Крім того, зазначає про погашення сумиосновногоо боргу в розмірі 2 112,00 грн. та долучає копію платіжного доручення № 10906 від 02.12.20202 року.

21.12.2020 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛАСТ АТОМ" надійшла заява про розгляд справи без участі позивача.

Ухвалою суду від 22.12.2020 року розгляд справи відкладено на 13.01.2021 року.

22.12.2020 року через канцелярію суду від Державного підприємства "Національна атомна ергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач визнає суму основного боргу та заперечує проти нарахування інфляційних втрат та 3 % річних. Зазначає про погашення сумиосновногоо боргу в розмірі 2 112,00 грн. та долучає оригінал платіжного доручення № 10906 від 02.12.20202 року.

Ухвалою суду від 13.01.2021 року розгляд справи відкладено на 27.01.2021 року.

16.01.2021 року через канцелярію суду від Державного підприємства "Національна атомна ергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" надійшла заява про долучення до матеріалів справи оригіналу платіжного доручення №12455 від 24.12.2020року про сплату основного боргу в розмірі 29 880,00 грн.

25.01.2021 року від Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" надійшло клопотання про повернення позивачу 50 відсотків судового збору з Державного бюджету України у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті.

В судовому засідання 27.01.2021 представник відповідача визнав суму основного боргу та заперечив проти нарахування інфляційних втрат та 3 % річних.

Представник позивача у засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

29.05.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕЛАСТ АТОМ" (далі - постачальник/позивач) та Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", від імені якого діє Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (далі - замовник/відповідач) було укладено договір поставки товару №53-122-01-20-09731(далі - Договір) (а.с. 8-12).

В порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов`язався поставити для потреб замовника продукцію, а замовник здійснити оплату поставленої продукції за кількістю та цінами, що передбачені специфікацією, що є додатком № 1 до Договору (а.с. 13-19).

Договір підписаний повноважними представниками постачальника та замовника, а також скріплений відтисками печаток вказаних юридичних осіб, що не заперечується сторонами.

Пунктом 2.2. Договору передбачено, що загальна сума договору (вартість продукції) становить 324 346,80 грн.

Згідно з умовами пункту 3.1. Договору, сторонами погоджено, що продукція поставляється постачальником протягом 50 календарних днів з дати оприлюднення договору на веб-порталі Уповноваженого органу згідно із Законом України "Про публічні закупівлі". Продукція поставляється на умовах (DDP) згідно з "Інкотермс-2010". Місце поставки та вантажоотримувач - 34400, м. Вараш, склад Рівненського відділення ВП "Складське господарство" ДП "НАЕК "Енергоатом".

Пунктом 6.1. Договору передбачено, що оплата за поставлену якісну продукцію здійснюється замовником за умови реєстрації постачальником податкової накладної у ЄРПН, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 45 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатну продукцію згідно СОУ НАЕК 038:2017 "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для АЕС".

На виконання умов договору Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕЛАСТ АТОМ" здійснив поставку замовнику товару на загальну суму 324 346,80 грн., що підтверджується видатковою накладною №22 від 24.06.2020 року (а.с.20-21).

Також з матеріалів справи вбачається, що у липні 2020 був виготовлений ярлик на придатну продукцію № 1-6-359 від 06.07.2020 року ( а.с. 22-25).

Відтак, враховуючи умови договору, у відповідача з 20.08.2020 виник обов`язок оплати поставленої продукції у розмірі 324 346, 80 грн.

Матеріали справи не містять, а відповідачем не надано доказів належної оплати заборгованості за отриманий від позивача товар. При цьому, суд враховує, що відповідач повністю підтвердив розмір основної заборгованості. Таким чином, заборгованість на момент подання позовної заяви становила 324 346, 80 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем під час розгляду справи було погашено суму основного боргу в розмір 31 992,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 10906 від 02.12.2020 року на загальну суму 2 112,00 грн. та платіжним дорученням № 12455 від 24.12.2020 року на загальну суму 29 880,00 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи викладене, господарський суд закриває провадження у даній справі в частині стягнення основного боргу в розмірі 31 992,00 грн.

Таким чином, станом на 27.01.2021 року основна заборгованість відповідача за поставлений товар становить 292 354,80 грн., доказів погашення якої суду не надано.

Розглядаючи спір по суті, господарський суд враховує наступне.

Як встановлено судом, між сторонами виникли правовідносини, пов`язані із виконанням умов договору поставки товару №53-122-01-20-09731 щодо своєчасної оплати поставленого товару, регулювання яких здійснюється ГК України, ЦК України, тощо.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним Кодексом України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України. (ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до ст. 174 ГК України, однією з підстав виникнення господарських зобов`язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного Кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст. 655 ЦК України, за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

За змістом ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

З положень ст. 509 ЦК України, що кореспондується із ст. 173 ГК України вбачається, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно приписів статей 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У силу положення статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України).

Судом встановлено, що на виконання умов Договору позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 324 346,80 грн. Проте, всупереч взятих на себе зобов`язань, відповідач не оплатив повністю вартість зазначеного товару. Таким чином, заборгованість Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" станом на момент розгляду справи у суді становить 292 354,80 грн.

Вказане підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та сторонами не оспорюється, а відтак, позовні вимоги в частині стягнення основної суми заборгованості в розмірі 292 354,80 грн. підлягають задоволенню.

Поряд з тим, в поданій позовній заяві позивач просить суд стягнути 2 578,82 грн. - 3% річних та 4 881,82 грн. - інфляційних втрат за порушення строків оплати за поставлений товар.

За умовами частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та 3 % річних від простроченої суми.

У кредитора згідно з частиною другою статті 625 ЦК України є право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат та 3 % річних за період прострочення в оплаті основного боргу.

При цьому, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Окрім того, зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та 3 % річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги.

Судом за допомогою Системи комплексного інформаційного забезпечення ЛІГА:ЗАКОН ENTERPRISE перевірено доданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, визнано його правильним та обгрунтованим.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене в сукупності вбачається, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 292 354,80 грн. - основного боргу, 2 578,82 грн. - 3% річних та 4 881,42 грн. - інфляційних втрат підтверджуються матеріалами справи і підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Частиною 1 статті 130 ГПК України, що кореспондується з ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки відповідачем визнано наявну заборгованість до початку розгляду справи, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору (2 248,61 грн.), сплаченого при поданні позову. Решта судового збору в розмірі 2 248,61 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Разом з цим, позивачу підлягає повернення судового збору в розмірі 479,89 грн. у зв`язку з закриттям провадження у даній справі в частині стягнення основного боргу в розмірі 31 992,00 коп.

Суд звертає увагу позивача, що він має право звернутись до суду із заявою про повернення судового збору в розмірі 2 728,50 грн.

Керуючись статтями 13, 73-80, 86, 123, 129, 196, 202, 231, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛАСТ АТОМ" - задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" (34400, Рівненська область, м. Вараш, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛАСТ АТОМ" (03062, м. Київ, вул. Нивська, 4-Г, приміщення 168, ) 292 354 (двісті дев`яносто дві тисячі триста п`ятдесят чотири) грн. 80 коп. - основного боргу, 2 578 (дві тисячі п`ятсот сімдесят вісім) грн. 82 коп. - 3% річних, 4 881 (чотири тисячі вісімсот вісімдесят одну) грн. 42 коп. - інфляційних втрат та 2 248 (дві тисячі двісті сорок вісім) грн. 61 коп. - судового збору.

3. Провадження у справі № 918/1124/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛАСТ АТОМ" до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" в частині стягнення основного боргу в сумі 31 992 грн. 00 коп. - закрити.

4. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду Рівненської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку встановленому ст.ст. 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.uа

Повний текст рішення складено та підписано 01 лютого 2021 року.

Суддя Романюк Ю.Г.