ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

додаткова

"27" січня 2021 р.Справа № 922/2017/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

при секретарі судового засідання Васильєві А.В.

розглянувши

заяву Приватного акціонерного товариства "Львівський холодокомбінат" (відповідача за первісним позовом) про розподіл та стягнення з позивача понесених судових витрат (вх. № 986 від 18.01.2021) у справі

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фабрика морозива Хладопром", м. Харків
до Приватного акціонерного товариства "Львівський холодокомбінат", м. Львів
про та за зустрічним позовом до про заборону використання знаку для товарів і послуг. Приватного акціонерного товариства "Львівський холодокомбінат", м. Львів, 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Фабрика морозива Хладопром», м. Харків, 2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Хладопром», м. Харків, визнання права попереднього користувача.

за участю представників сторін: не з`явились.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.01.2021 провадження у справі № 922/2017/17 закрито, у зв`язку з відмовою позивача за первісним позовом від позову та відмовою позивача за зустрічним позовом від зустрічного позову.

18.01.2021 представником відповідача за первісним позовом подано до суду заяву про розподіл та стягнення судових витрат (вх. № 986), в якій просить суд, згідно ст. ст. 123, 126, 129 ГПК України, здійснити розподіл понесених відповідачем за первісним позовом витрат на правничу допомогу, в розмірі 92000,00 грн. та витрат, пов`язаних з проведенням у справі судової експертизи в розмірі 35000,00 грн.

Ухвалою господарського суду від 19.01.2021 прийнято заяву представника Приватного акціонерного товариства "Львівський холодопром", м. Львів, про розподіл та стягнення з позивача за первісним позовом - Товариства з обмеженою відповідальністю "Фабрика морозива Хладопром", м. Харків, судових витрат (вх. № 986 від 18.01.2021) - до розгляду. Розгляд заяви призначено в судовому засіданні на 27.01.2021 об 11:45 год.

У судове засідання 27.01.2021 представники сторін не з`явились.

Представником позивача за первісним позовом надано до суду клопотання про відкладення розгляду питання щодо розподілу судових витрат по справі № 922/2017/17 (вх. № 2044 від 27.01.2021), з посиланням на те, що, суд, закриваючи провадження у даній справі, не проводив судові дебати, а, отже, позивач не був обізнаний про намір відповідача подати відповідну заяву про розподіл судових витрат та клопоче про надання часу для підготування та надання до суду вмотивованих заперечень на подану Приватним акціонерним товариством "Львівський холодопром", м. Львів, заяву про розподіл понесених судових витрат. Також заявник посилається на дію на території України до 24.01.2021 посилених карантинних заходів, що позбавило позивача за первісним позовом вчасно розглянути подану відповідачем за первісним позовом заяву про стягнення з позивача судових витрат.

Також аналогічне клопотання про відкладення розгляду заяви Приватного акціонерного товариства "Львівський холодопром", м. Львів, про розподіл понесених судових витрат, подано ТОВ "Хладопром" (вх. № 2043 від 27.01.2021).

Розглянувши подані клопотання про відкладення розгляду заяви про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 130 ГПК України, на які посилаються заявники, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, ст. 130 ГПК України чітко визначений строк розгляду відповідної заяви, а саме: протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 цього Кодексу.

Суд зауважує, що заява Приватного акціонерного товариства "Львівський холодопром" про розподіл понесених судових витрат, подана у відповідності до присів ч. 8 ст. 129 ГПК України, а, отже, розгляд відповідної заяви Приватного акціонерного товариства "Львівський холодопром", м. Львів, проводиться у строки, визначені ч. 6 ст. 130 ГПК України і у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду поданої відповідачем за первісним позовом заяви.

Окрім цього, суд зауважує, що запровадженні карантинні заходи, на які посилається заявник клопотання про відкладення розгляду заяви, не передбачають обмеження гарантованої ст. 33 Конституції України свободи пересування, зокрема - в межах м. Харкова (місцезнаходження позивача за первісним позовом та господарського суду Харківської області), зважаючи на що не вбачається будь-якого обґрунтування існування об`єктивних перешкод в участі у судовому засіданні, явку в яке не було визнано обов`язковою.

Крім того, суд зазначає, що заявником, в обґрунтування клопотання не подано до суду відповідних доказів на підтвердження того, що запроваджені протиепідемічні заходи створюють об`єктивні перешкоди для розгляду даної заяви.

Враховуючи наведене, господарський суд вважає, що подання Товариством з обмеженою відповідальністю "Фабрика морозива Хладопром", м. Харків, до суду клопотання про відкладення розгляду справи зумовлює висновок про безпідставність використання ситуації довкола запроваджених карантинних заходів, як приводу для затягування розгляду відповідної заяви.

Окрім цього, судом здійснені всі дії, щодо вчасного та належного повідомлення учасників судового процесу про розгляд заяви Приватного акціонерного товариства "Львівський холодопром", м. Львів, про розподіл понесених судових витрат. На адресу сторін направлено телефонограми з повідомленням про надходження до суду відповідної заяви Приватного акціонерного товариства "Львівський холодопром" та повідомлено дату розгляду даної заяви.

За таких обставин, господарський суд приходить до висновку, що клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Фабрика морозива Хладопром" та ТОВ "Хладопром" про відкладення розгляду заяви є необґрунтованими та невмотивованими, у зв`язку з чим в їх задоволенні слід відмовити повністю.

Розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства "Львівський холодокомбінат" (відповідача за первісним позовом) про розподіл та стягнення з позивача понесених судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Ч. 3 ст. 130 ГПК України визначено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Положеннями ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з ч. 5 ст. 126 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Ч. 2 ст. 901 ЦК України встановлено, що положення цієї глави (глави 63 "Послуги. Загальні положення" підрозділу 1 розділу III Книги п`ятої цього Кодексу) можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Гонорар - є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Вирішуючи заяву відповідача за первісним позовом про покладення на позивача витрат на правничу допомогу, суд виходив з наступного.

На підтвердження понесених відповідачем судових витрат на правову допомогу в розмірі 92000,00 грн. в матеріалах справи наявні наступні докази:

- Договір № 09-ЮО від 01.11.2018;

- Додаткова угода № 01/09-ЮО від 04.02.2019 до Договору № 09-ЮО від 01.11.2018 на представництво інтересів та надання правової допомоги;

- Рахунок № 31/12/09 від 31.12.2020;

- Опис виконаних робіт та наданих послуг у справі 922/2017/17 та їх загальна вартість від 13.01.2021;

- Акт наданих послуг № 14/01/21 від 14.01.2021;

- Платіжні доручення № 54871 від 04.01.2021 на суму 10000,00 грн., № 54926 від 05.01.2021 на суму 15000,00 грн., № 54967 від 06.01.2021 на суму 15000,00 грн., №55042 від 11.01.2021 на суму 20000,00 грн., № 55101 від 12.01.2021 на суму 15000,00грн., № 55165 від 13.01.2021 на суму 15000,00 грн., № 2744 від 15.01.2021 на суму 2000,00 грн. про оплату наданої правової допомоги.

Згідно з ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям (Постанова Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №903/390/18, від 21.01.2020 у справі № 916/2982/16, від 07.07.2020 у справі № 914/1002/19).

Крім цього, як вказано у ч. 5 ст. 126 ГПК України, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З цього приводу Касаційний господарський суд зазначив у Постанова від 24.11.2020 у справі № 911/4242/15, що критерії, визначені ч. 4 ст. 126 ГПК України суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Також варто зазначити, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (Постанова КГС від 2401.2019 у справі № 910/15944/17).

Викладені вище обставини свідчать про співмірність та доведеність заявлених до відшкодування та реально понесених судових витрат на правову допомогу ПрАТ Львівський холодокомбінат, а, отже, такі витрати мають бути відшкодовані за рахунок позивача за первісним позовом у повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 127 ГПК України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Підтвердженням понесення ПрАТ Львівський холодокомбінат судових витрат на проведення експертизи на замовлення, за результатами якої був складений висновок № 13-04/19 від 08.04.2019 для подання у господарську справу № 922/2017/17, й міститься у її матеріалах, є наступні документи:

- Заява-звернення ПрАТ Львівський холодокомбінат від 09.12.2018 до судового експерта Солової К.А. про проведення експертизи та складання висновку, із відповідним переліком для вирішення питань;

- Договір № 22-12/2018 про виконання робіт та надання послуг від 12.12.2018;

- Рахунок № 27-12/18 від 6 грудня 2018;

- Акт приймання-здавання виконаних робіт від 15.04.2019;

- Платіжне доручення № 393 від 24.01.2019.

Згідно ст. 73 ГПК України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відтак, на підставі викладеного, враховуючи доведеність та обґрунтованість заявлених відповідачем за первісним позовом понесених судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність прийняття додаткової ухвали у справі, шляхом стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фабрика морозива Хладопром", м. Харків на користь Приватного акціонерного товариства "Львівський холодокомбінат" витрат на правову допомогу в розмірі 92000,00 грн. та 35000,00 грн. витрат, пов`язаних із проведенням у справі № 922/2017/17 експертизи на замовлення.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 73, 76, 86, 126, 129, 236-239, 244 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Приватного акціонерного товариства "Львівський холодокомбінат" про розподіл та стягнення з позивача за первісним позовом понесених судових витрат (вх. № 986 від 18.01.2021) у справі № 922/2017/17 - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Товариство з обмеженою відповідальністю "Фабрика морозива Хладопром" (61046, м. Харків, вул. Хабарова, 1, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Львівський холодокомбінат" (79025, м. Львів, вул. Повітряна, 2, ) - 92000,00 грн. витрат на правову допомогу та 35000,00 грн. витрат, пов`язаних із проведенням у справі № 922/2017/17 експертизи на замовлення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до апеляційного суду протягом 10 днів з дня складання повного тексту ухвали, відповідно до ст. 256 ГПК України.

Ухвалу підписано 01.02.2021.

Суддя Р.М. Аюпова
справа № 922/2017/17