УХВАЛА

02 лютого 2021 року

м. Київ

Справа № 911/235/19

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Кібенко О. Р.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Плато плюс" (далі - ТОВ "Плато плюс")

на рішення Господарського суду Київської області від 01.06.2020

та постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2020

у справі за позовом ОСОБА_1

до відповідачів:

1) ТОВ "Плато плюс",

2) державного реєстратора філії Комунального підприємства "Путрівське" у м. Києві Тимошенко Анастасії Володимирівни,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, - ОСОБА_2 ,

про визнання недійсними рішень загальних зборів, визнання недійсним статуту та скасування реєстраційних дій,

ВСТАНОВИВ:

1. 05.01.2021 ТОВ "Плато плюс" звернулось до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Київської області від 01.06.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2020 із клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження.

2. Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху з огляду на таке.

3. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

4. Відповідно до частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, перед-бачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

5. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абзац 2 пункту 5 частини другої статті 290 цього Кодексу).

6. У цьому випадку необхідно чітко вказати норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і в чому полягає невідповідність оскарженого судового рішення сформованій правозастосовній практиці.

7. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 ГПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (абзац 3 пункту 5 частини другої статті 290 цього Кодексу). Cкаржник повинен чітко вказати норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і змістовно обґрунтувати необхідність відступлення від нього.

8. Якщо підставою для відкриття касаційного провадження скаржник вважає наявність випадку, передбаченого пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, він повинен зазначити норму права, єдину практику застосування якої необхідно сформувати, обставини справи, до яких ця норма повинна застосовуватись, який висновок зробили суди попередніх інстанцій з цього питання та обґрунтувати, в чому полягає непогодження із ним.

9. Оскаржуючи в касаційному порядку судові рішення на підставі пункту 4 частини другої статті 287 ГПК України, необхідно зазначити, яке саме процесуальне порушення з передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу призвело до прийняття незаконного судового рішення.

10. При цьому, необхідно враховувати, що за змістом пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України відкриття касаційного провадження через не дослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.

11. Отже системний аналіз наведених положень ГПК України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої статті 287 ГПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 287 ГПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

12. Таким чином, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування конкретних норм матеріального та/або допущене судом порушення норм процесуального права та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбачену (передбачені) статтею 287 ГПК України, з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку.

13. Скаржник зазначає, що оскаржувані судові рішення попередніх інстанцій є необґрунтованими, незаконними, ухваленими без повного та всебічного дослідження обставин справи, такими, що мотивовані виключно доводами, наведеними позивачем, без врахування доводів інших учасників.

14. Однак, всупереч вимогам статті 290 ГПК України у касаційній скарзі відсутнє посилання на будь яку із передбачених статтею 287 Кодексу підстав.

15. Також, відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

16. До касаційної скарги не додано жодного із вказаних документів.

17. Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір".

18. Згідно з частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

19. Ставка судового збору, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви немайнового характеру, становила 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

20. За подання касаційної скарги на рішення суду ставки судового збору встановлюються у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви (підпункт 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір).

21. Частиною четвертою статті 6 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

22. Рішенням Господарського суду Київської області від 01.06.2020 позов задоволено; визнано недійсними: рішення загальних зборів ТОВ "Плато плюс" від 13.12.2018, оформлені протоколом від 13.12.2018 № 13-12/18, та від 14.12.2018, оформлені протоколом від 14.12.2018 № 14-12/18, а також статут ТОВ "Плато плюс", затверджений рішенням загальних зборів учасників цього товариства від 13.12.2018, оформленими протоколом від 13.12.2018 № 13-12/18; скасовано реєстраційні дії державного реєстратора: № 9022051 від 13.12.2018 про державну реєстрацію змін до установчих документів ТОВ "Плато плюс" щодо зміни органу управління, інші зміни, зміна складу або інформації про засновників, а також № 0022051 від 14.12.2018 про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами до установчих документів ТОВ "Плато плюс" щодо зміни місцезнаходження, зміни керівника юридичної особи.

23. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2020 рішення Господарського суду Київської області від 01.06.2020 скасовано та ухвалено нове - про задоволення позову.

24. У касаційній скарзі заявлені вимоги про скасування судових рішень попередніх інстанцій та ухвалення нового рішення про відмову в позові.

25. Враховуючи вимоги касаційної скарги, при подачі цієї касаційної скарги необхідно було сплатити судовий збір в розмірі 19 210 грн (1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2019 становив 1 921 грн х 5 немайнових вимог х 200%).

26. Вищезазначене дає підстави стверджувати, що скаржником не надано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі, або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, а також не зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 ГПК України підстави (підстав), тобто касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених пунктом 5 частини другої та пунктом 2 частини четвертої статті 290 цього Кодексу.

27. Частиною другою статті 292 ГПК України передбачено, що якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, передбачених статтею 290 цього Кодексу, то така скарга залишається без руху.

28. Суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів ГПК України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

29. Враховуючи викладене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху.

30. З огляду на залишення касаційної скарги без руху, клопотання скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження залишається без розгляду до усунення недоліків.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 287, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, статтею 4 Закону України "Про судовий збір", Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Плато плюс" на рішення Господарського суду Київської області від 01.06.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2020 у справі № 911/235/19 залишити без руху.

2. Надати Товариству з обмеженою відповідальністю "Плато плюс" строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

3. Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю "Плато плюс", що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя О. Кібенко