ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"28" січня 2021 р. м. Київ Справа № 911/13/16

За заявою Комунального підприємства теплових мереж Яготинтепломережа про визнання наказу від 28.03.2016 р. таким, що частково не підлягає виконанню, у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України

до Комунального підприємства теплових мереж Яготинтепломережа

про стягнення 1701879,15 грн.

Суддя Бабкіна В.М.

секретар судового засідання: Павлюк В.Г.

Представники сторін:

від позивача (стягувач): не з`явився;

від відповідача (боржник): Мамаєв Д.Ю. (свідоцтво адвоката КВ № 6127 від 12.07.2018 р.; ордер КВ № 408417 від 23.11.2020 р.);

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Київської області від 03.03.2016 р. позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (на даний час - Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України) задоволено частково, стягнуто з Комунального підприємства теплових мереж Яготинтепломережа на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України 51520,47 грн. пені, 62520,72 грн. штрафу, 70600,64 грн. 3% річних, 1283974,21 грн. інфляційних втрат, 22029,94 грн. судового збору, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

28.03.2016 р. господарським судом Київської області було видано наказ про примусове виконання рішення від 03.03.2016 р. у справі № 911/13/16.

07.12.2020 р. до господарського суду Київської області від представника КП теплових мереж Яготинтепломережа надійшла заява б/н, б/д (вх. № 30052/20 від 07.12.2020 р.) про визнання судового наказу таким, що частково не підлягає виконанню, згідно якої боржник просить суд визнати наказ господарського суду Київської області у справі № 911/13/16 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з Комунального підприємства теплових мереж "Яготинтепломережа" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 51520,47 грн. пені, 62520,72 грн. штрафу, 70600,64 грн. 3% річних, 1283974,21 грн. інфляційних втрат з 30.11.2016 р.

В обґрунтування поданої заяви відповідач зазначив, що 30.11.2016 р. набув чинності Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних і теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» від 03.11.2016 р., яким визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Частиною 3 ст. 7 Закону, яка окремо регулює списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за енергоносії, централізоване водопостачання та водовідведення, передбачено, що на заборгованість за природних газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Даною нормою законодавець передбачив можливість уникнення боржником відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання у сфері теплопостачання як у спосіб не нарахування йому неустойки, інфляційних втрат, відсотків річних на початкову заборгованість, так і у спосіб списання цих нарахувань. Крім того, вказаною нормою не ставиться право не нарахування неустойки, інфляційних втрат, відсотків річних в залежність від будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманих природних газ до набрання чинності Законом.

Враховуючи, що на момент набрання чинності Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», сума основного боргу за наказом у справі № 911/2012/13 заявником була сплачена в повному обсязі, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування та проценти річних підлягають списанню, з дня набуття чинності Закону, а саме - з 30.11.2016 р.

З огляду на зазначене, КП "Яготинтепломережа" і просило суд визнати наказ від 28.03.2016 р. у даній справі № 911/13/16 про стягнення 52520,47 грн. пені, 62520,72 грн. штрафу, 70600,64 грн. 3% річних, 1283974,21 грн. інфляційних втрат таким, що не підлягає виконанню, з 30.11.2016 р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 07.12.2020 р. розгляд заяви КП "Яготинтепломережа" б/н, б/д (вх. № 30052/20 від 07.12.2020 р.) про визнання наказу таким, що частково не підлягає виконанню, було призначено на 17.12.2020 р.

17.12.2020 р. до господарського суду Київської області від представника АТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України надійшли заперечення № 39/3-4186-20 від 16.12.2020 р. (вх. № 31180/20 від 17.12.2020 р.), в яких останній просить суд відмовити у задоволенні заяви КП "Яготинтепломережа" б/н, б/д (вх. № 30052/20 від 07.12.2020 р.) про визнання наказу таким, що частково не підлягає виконанню, обгрунтовуючи свою позицію тим, що до поданої боржником заяви не додано підтверджень того, що заборгованість за природний газ за договором № 12/740-БО-17 погашено боржником до набрання чинності Законом № 1730. Окрім того, стягувач звертає увагу суду на те, що на момент набрання Законом № 1730 законної сили розмір основної заборгованості складав 2196865,60 грн., що підтверджується сальдо по підприємству станом на 30.11.2016 р. за договором № 12/740-БО-17. А також зазначає, що після 31.12.2016 р., згідно вказаного договору, в період з 30.10.2017 р. по 03.11.2017 р. боржником було сплачено основну заборгованість у сумі 2196865,60 грн., що підтверджується банківськими виписками.

У судовому засіданні 17.12.2020 р. представник позивача (стягувача) проти поданої відповідачем (боржником) заяви заперечував, представник заявника підтримував подану КП "Яготинтепломережа" заяву про визнання наказу таким, що частково не підлягає виконанню.

Ухвалою господарського суду Київської області від 17.12.2020 р. судове засідання з розгляду заяви КП "Яготинтепломережа" б/н, б/д (вх. № 30052/20 від 07.12.2020 р.) про визнання наказу таким, що частково не підлягає виконанню, було відкладено на 11.01.2021 р.

05.01.2020 р. до господарського суду Київської області від представника АТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України надійшло клопотання № 39/3-9-21 від 04.01.2021 р. (вх. № 129/21 від 05.01.2021 р.), в якому останній просить суд долучити до матеріалів справи докази наявності основної заборгованості КП "Яготинтепломережа" згідно договору купівлі-продажу природного газу від 28.08.2012 р. № 12/740-БО-17 станом на 31.08.2017 р. та станом на 30.09.2017 р.

У судовому засіданні 11.01.2021 р. представник відповідача (боржника) проти поданого позивачем (стягувачем) клопотання заперечував, зазначаючи, що вказане клопотання до відповідача не надходило; представник позивача (стягувача) у судове засідання не з`явився. Водночас, про дату, час і місце судового засідання всі учасники процесу були повідомлені в порядку, передбаченому ГПК України.

Дослідивши подане АТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України клопотання № 39/3-9-21 від 04.01.2021 р., заслухавши позицію представника відповідача (боржника), суд дійшов висновку щодо повернення вказаного клопотання заявнику на підставі приписів ч.ч. 2, 4 ст. 170 ГПК України без розгляду ухвалою суду від 11.01.2021 р.

21.01.2021 р. до господарського суду Київської області від представника АТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України надійшло клопотання № 39/3-9-21 від 15.01.2021 р. (вх. № 1407/21 від 21.01.2021 р.) про долучення доказів, в якому останній просить суд долучити до матеріалів справи докази наявності основної заборгованості КП "Яготинтепломережа" згідно договору купівлі-продажу природного газу від 28.08.2012 р. № 12/740-БО-17, а саме копій актів звіряння розрахунків станом на 31.08.2017 р. та 30.09.2017 р., на підтвердження наявності заборгованості боржника перед стягувачем у вказані періоди.

У судовому засіданні 28.01.2021 р. представник заявника підтримував подану КП "Яготинтепломережа" заяву про визнання наказу таким, що частково не підлягає виконанню; представник позивача (стягувача) у судове засідання не з`явився. Водночас, про дату, час і місце судового засідання всі учасники процесу були повідомлені в порядку, передбаченому ГПК України.

Згідно з приписами ст. 328 Господарського процесуального кодексу України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання. Про виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Дослідивши матеріали заяви Комунального підприємства теплових мереж Яготинтепломережа б/н, б/д (вх. № 30052/20 від 07.12.2020 р.) про визнання наказу таким, що частково не підлягає виконанню, у справі № 911/13/16, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про її задоволення з огляду на таке.

Рішенням господарського суду Київської області від 29.01.2015 р. у справі № 911/122/15 позовні вимоги ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України було задоволено частково, стягнуто з КП Яготинтепломережа 2196865,60 грн. заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу від 28.08.2012 р. № 12/740-БО-17, 113938,29 грн. пені, 108583,49 грн. штрафу, 91793,48 грн. 3% річних, 149293,26 грн. інфляційних втрат та 53209,48 грн. судового збору.

У подальшому, НАК Нафтогаз України звернулася з позовом у даній справі № 911/13/16, предметом якої були вимоги про стягнення з відповідача 53441,94 грн. пені, 62520,72 грн. штрафу, 70600,64 грн. 3% річних, 1515315,85 грн. інфляційних втрат, які виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання за договором купівлі-продажу природного газу № 12/740-БО-17 від 28.08.2012 р., встановленого рішенням господарського суду Київської області від 29.01.2015 р. у справі № 911/122/15.

Рішенням господарського суду Київської області від 03.03.2016 р. позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (на даний час - Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України) задоволено частково, стягнуто з Комунального підприємства теплових мереж Яготинтепломережа на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України 51520,47 грн. пені, 62520,72 грн. штрафу, 70600,64 грн. 3% річних, 1283974,21 грн. інфляційних втрат, 22029,94 грн. судового збору, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Як зазначалось вище, 28.03.2016 р. господарським судом Київської області було видано наказ про примусове виконання рішення від 03.03.2016 р. у справі № 911/13/16.

Поряд з цим, як слідує з рішення у даній справі № 911/13/16, на момент розгляду справи № 911/13/16 борг відповідача перед позивачем за поставлений згідно договору купівлі-продажу природного газу № 12/740-БО-17 від 28.08.2012 р. було погашено повністю.

Зазначене судове рішення не було оскаржене, набрало законної сили і є чинним.

Наведена обставина підтверджується також рішенням господарського суду Київської області у справі № 911/945/20, яке було залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.10.2020 р., а також ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.01.2021 р. у вказаній справі.

Відповідно до позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладеної у постанові № 910/9026/13 від 12.10.2018 р., в межах розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, встановлюється лише наявність чи відсутність факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідно до частини першої статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

30.11.2016 р. набрав чинності Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних і теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії».

Відповідно до статті 2 Закону його дія поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Згідно із статтею 1 Закону процедура врегулювання заборгованості - це заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Частиною третьою статті 7 Закону передбачено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом (тобто до 30.11.2016 р.), неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

З наданого заявником листа Департаменту економіки систем життєзабезпечення Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 8/10-1769-17 від 10.10.2017 р. встановлено, що Комунальне підприємство теплових мереж «Яготинтепломережа» внесено до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії.

Як зазначає заявник, Комунальне підприємство теплових мереж «Яготинтепломережа» основний борг за наказом № 911/2012/13 сплатило в повному обсязі до набрання чинності Законом (до 30.11.2016 р).

АТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України заперечує проти зазначеного та вказує, що на момент набрання чинності Законом розмір основної заборгованості відповідача складав 2196865,60 грн., що підтверджується сальдо по підприємству станом на 30.11.2016 р. за договором № 12/740-БО-17.

АТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України зазначала, що лише у період з 30.10.2017 р. по 03.11.2017 р. боржником було сплачено основну заборгованість у сумі 2196865,60 грн., на підтвердження чого позивач (стягувач) надав банківські виписки, а також акти звіряння розрахунків станом на 31.08.2017 р. та 30.09.2017 р.

Приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 76-79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Дослідивши подані до справи позивачем (стягувачем) докази, суд оцінює їх критично, з огляду на те, що із наданих останнім банківських виписок АТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України за 30.10.2017 р. та 03.11.2017 р. не вбачається, що грошові кошти, які надходили від КП теплових мереж «Яготинтепломережа», сплачувалися та спрямовувалися саме на погашення основного боргу за договором купівлі-продажу природного газу від 28.08.2012 р. № 12/740-БО-17, оскільки в призначенні платежу зазначено « 0316051; 2610; за газ; дог. № 12/740-БО-17 від 28.08.2012 р. та акту звірки від 31.08.2017 р.», тобто не вбачається, що саме сплачував боржник (основний борг, пеню, 3% річних чи інфляційні втрати) та як саме зараховував ці кошти стягувач.

Поряд з цим, суд відзначає, що відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема, в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. Відсутність в акті звірки підписів перших керівників сторін або інших уповноважених осіб, які мають право представляти інтереси сторін, у тому числі - здійснювати дії, направлені на визнання заборгованості підприємства перед іншими суб`єктами господарювання, означає відсутність в акті звірки юридичної сили документа, яким суб`єкт господарської діяльності визнає суму заборгованості. Слід також зазначити, що чинне законодавство не містить вимоги про те, що у акті звірки розрахунків повинно зазначатись формулювання про визнання боргу відповідачем. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.

Наведена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.03.2019 р. у справі № 910/1389/18.

Приписами ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За приписами ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції.

Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення (ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

Господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення (п. 1.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку).

Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (п. 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку).

Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку).

Документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

З огляду на викладене, всі господарські операції повинні підтверджуватися первинними документами. До таких документів, зокрема, належать: видаткова та податкова накладні, рахунок-фактура, товарно-транспортна накладна, акт виконаних робіт або акт приймання виконаних робіт, банківські виписки, платіжні доручення, оборотно-сальдові відомості, касові ордери (прибутковий та видатковий), бухгалтерська довідка.

Водночас, надані стягувачем до заперечень проти задоволення заяви про визнання таким, що частково не підлягає виконанню, наказу господарського суду Київської області від 28.03.2016 р. у справі № 911/13/16, матеріали не містять беззаперечних первинних документів на підтвердження існування основного боргу КП теплових мереж «Яготинтепломережа» перед АТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України станом на 30.11.2016 р., оскільки згадувані вище банківські виписки у призначенні платежу містять посилання на акт звірки, а долучене стягувачем Сальдо по підприємству «Яготинтепломережа КПТМ» з 01.08.2012 р. по 30.11.2016 р. є роздруківкою з комп`ютерної програми, одностороннім документом позивача і не містить жодних підписів уповноважених осіб НАК Нафтогаз України та відбитків печатки. Зокрема, передбачений реквізит «Заступник головного бухгалтера» у вказаному Сальдо не заповнений.

Отже, враховуючи, що стягувачем не доведено належними і допустимими доказами тієї обставини, що станом на день набрання чинності Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» відповідач мав кредиторську заборгованість за спожитий природний газ за договором купівлі-продажу природного газу № 12/740-БО-17 від 28.08.2012 р., та беручи до уваги те, що відповідача внесено до Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, а відтак на нього поширюється дія Закону, суд дійшов висновку, що нараховані 52520,47 грн. пені, 62520,72 грн. штрафу, 70600,64 грн. 3% річних, 1283974,21 грн. інфляційних втрат підлягають списанню згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а обов`язок відповідача з оплати 52520,47 грн. пені, 62520,72 грн. штрафу, 70600,64 грн. 3% річних, 1283974,21 грн. інфляційних втрат за вищевказаним рішенням суду від 03.03.2016 р. у даній справі № 911/13/16 слід вважати припиненим.

Відтак, подана Комунальним підприємством теплових мереж Яготинтепломережа заява б/н, б/д (вх. № 30052/20 від 07.12.2020 р.) про визнання наказу у даній справі № 911/13/16 від 28.03.2016 р. таким, що частково не підлягає виконанню, підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 234, 328 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

1. Заяву Комунального підприємства теплових мереж Яготинтепломережа б/н, б/д (вх. № 30052/20 від 07.12.2020 р.) про визнання таким, що частково не підлягає виконанню, наказу господарського суду Київської області від 28.03.2016 р. у справі № 911/13/16 задовольнити.

2. Визнати наказ господарського суду Київської області від 28.03.2016 р. у справі № 911/13/16 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з Комунального підприємства теплових мереж Яготинтепломережа (07700, Київська обл., м. Яготин, вул. 1 Травня, 1, код 24223294) на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01001, м. Київ, Шевченківський р-н, вул. Б. Хмельницького, 6, код 20077720) 51520 (п`ятдесят одна тисяча п`ятсот двадцять) грн. 47 коп. пені, 62520 (шістдесят дві тисячі п`ятсот двадцять) грн. 72 коп. штрафу, 70600 (сімдесят тисяч шістсот) грн. 64 коп. 3% річних, 1283974 (один мільйон двісті вісімдесят три тисячі дев`ятсот сімдесят чотири) грн. 21 коп. інфляційних втрат.

3. Ухвалу направити учасникам справи.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала господарського суду оскаржується в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 03.02.2021 р.

Суддя В.М. Бабкіна