ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2021 р.м. ХарківСправа № 922/3878/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ємельянової О.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Єжи Гедройца, буд. 5) в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" (01601, м. Київ, вул. Лисенка, буд. 6)
до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Злагода" (64371, Харківська обл., Ізюмський р-н., с. Довгеньке, вул. Борисова, буд. 51)
простягнення 7 966, 10 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" звернулось до Господарського суду Харківської області із позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Злагода" про стягнення суми у розмірі 7 966, 10 грн. з яких: сума основного боргу у розмірі 7 888, 34 грн., 3 % річних у розмірі 77,76 грн., також до стягнення заявлені судові витрати у розмірі 2 102, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконання відповідачем зобов`язань за гарантійним листом вих. № 02/08-1 від 02.08.2019 року щодо оплати витрат поточного ремонту вагону № 95925684.

Ухвалою суду від 07.12.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/3878/20. Розгляд справи № 922/3878/20 призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачу 15 (п`ятнадцятиденний) строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом 3 днів з дня отримання відзиву на позов. Роз`яснено сторонам, що у випадку неподання відповідачем відзиву, а також не подання позивачем відповіді на відзив у строки встановлені цією ухвалою розгляд справи буде відбуватися за наявними матеріалами в межах строків встановлених статтею 248 Господарського процесуального кодексу України.

28.12.2020 року від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 30336) у якому останній зазначає, що як вбачається із позовних вимог, позивачем відремонтовано 1 вагон відповідача № 95925384. Вартість ремонтних робіт склала 7 888, 34 грн. Підставою для проведення таких ремонтних робіт був гарантійний лист відповідача № 02/08-1 від 02.08.2019 року. Також зазначає, що дійсно вантажний вагон № 95925384 належить відповідачу на праві власності, який було введено в експлуатацію 30.05.2019 року. Також відповідач зазначає, що гарантійний лист є лише офертою для укладання з позивачем договору по проведення ремонтних робіт вказаного вагону. Будь-яких домовленостей відповідача з позивачем, щодо виду робіт, ціни, строків, порядку оплати до початку їх проведення, не було. Також зазначає, що у повідомленні за формою ВУ-23М від 20.07.2019 року у графі «найменування несправностей» зазначено: «нагрів підшипника в корпусі бухти». Проте, відповідно до дефектної відомості форми № ВУ-22 від 02.08.2019 рок проведено ряд робіт, які жодним чином не пов`язані з виявленою несправністю. Також зазначає, що вагон був введений в експлуатацію 30.05.2019 року.

Крім того, відповідач зазначає, що ремонтні роботи були проведені 02.08.2019 року. Проте, станом на момент проведення вказаних робіт, вантажний вагон № 95925384 знаходився в оренді у Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія грано». Відповідно до умов договору оренди вагонів, саме на Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія грано» покладається технічне обслуговування орендованого рухомого складу (вагонів). Тому за твердженнями відповідача, саме Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія грано» є особою, відповідальною за розрахунки з позивачем. У зв`язку із чим, просить суд, відмовити у задоволенні позовних вимог.

21.01.2021 року від позивача надійшла відповідь на позовну заяву (вх. № 1486) у якій останній зазначає, що поданий відповідачем відзив, не підлягає задоволенню, оскільки доводи у ньому є безпідставними та необґрунтованими. Також зазначає, що 22.07.2019 року на перегоні Сербинів ці Жмеринка ПЗз по ст. Жмеринка працівниками виробничого підрозділу експлуатаційне вагонне депо Жмеринка Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця», було відчеплено від поїзду № 2760 вагон № 95925384 по причині «підвищений нагрів буксового вузла». Також було призначено розслідування на 26.07.2019 року. відповідача, як власника вагону, було повідомлено про розслідування та про те, що стався нагрів колісної пари у вагоні № 95925384.

26.07.2019 року було складено план розслідування причин нагріву або руйнування буксового вузла колісних пар вантажних вагонів, щодо вагону № 95925384. З даним планом розслідування було ознайомлено відповідача. Телефонограмою № 1085 від 23.07.2019 року, було зазначено щодо необхідності повідомлення власника вагону про нагрів колісної пари та отримання від власника вагону гарантійного листа на подальшу оплату поточного ремонту вагону. В результаті чого, відповідач 02.08.2019 року звернувся до начальника ВЧП Жмеринка, який є виробничим підрозділом Регіональної філії «Південно Західна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця», з листом № 02/08-1, у якому гарантував оплату поточного ремонту, який необхідно було здійснити вагону № 95925384, у зв`язку із нагрівом колісної пари. Враховуючи вищевикладене, позивач не погоджується із твердженням відповідача, що його лист № 02/08-1 слід вважати офертою. Також зазначає, що сторони уклали договір у спрощений спосіб, згідно якого позивачем були надані послуги відповідачу, а відповідач у свою чергу послуги прийняв, тому обов`язок оплатити надані послуги лежать на відповідачу.

Також зазначає, що відповідач ставить під сумніви комплекс робіт, який було виконано позивачем, проте з 02.08.2019 року у відповідача не було нарікань до якості робіт та комплексу виконаних робіт. Претензії відсутні.

Щодо тверджень відповідача в частині знаходження в оренді вагонів, зазначає, що саме відповідач є власником вагону № 95925384, та саме відповідач гарантував оплату ремонту. У зв`язку із чим, за твердженнями позивача, відповідач на підставі договору оренду № 31/5-1 від 31.05.2019 року в порядку регресу може звернутися до орендаря та отримати кошти витрачені на ремонт вагону № 95925384, та просить суд, прийняти дану відповідь на відзив відповідача до розгляду та прийняти рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Згідно вимог статті 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

При цьому, будь-яких клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до вимог статті 252 Господарського процесуального кодексу України від учасників справи не надходило.

Разом з тим, за висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

Як зазначає позивач, на підставі гарантійного листа Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Злагода" від 02.08.2019 року № 02/08-1, дефектної відомості форми ВУ-22 на вагон № 95925384, повідомлення про ремонт або технічне обслуговування вагону форми ВУ 23 М від 20.07.2019 року № 7009 та повідомлення про приймання вантажних вагонів із технічного обслуговування форми ВУ-36 М № 1849 від 02.08.2019 року, затвердженої наказом Укрзалізниці №114-Ц від 01.04.2011 року, позивачем відремонтовано 1 вагон відповідача № 95925384 (а.с. 12-15).

За твердженнями позивача, підтвердженням виконання ремонту даного вагону є повідомлення про приймання вагонів з ремонту форми ВУ -36 М (а.с. 15). У зв`язку із чим, позивач поніс витрати на ремонт вагону на загальну суму 7 888, 34 грн.

Також зазначає, що відповідачу був надісланий рахунок-фактура на оплату за виконаний ремонт № 282/398 від 02.08.2019 року на суму 7 888, 34 грн. та калькуляцію (а.с. 16-17). Проте відповідач, оплати не здійснив, у зв`язку із чим, 01.06.2020 року позивачем на адресу відповідача було направлено претензію № НЮ-16-31/20П (№ ВЧДЕ-4-8/522 від 02.06.2020 року) (а.с. 18).

Вищевказана претензія відповідачем залишена без задоволення, що стало причиною звернення із відповідним позовом до суду.

Як вбачається із матеріалів справи, предметом спору є оплата витрат, які пов`язані з ремонтом вагона власності відповідача № 95925384.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

Зібрані у справі докази, зокрема, гарантійні листи від 02.08.2019 № 02/08-1 свідчать про вчинення сторонами правочину, який містить ознаки договору підряду, що в свою чергу, свідчить про наявність між сторонами цивільних прав і обов`язків відповідно до вимог статті 11 Цивільного кодексу України.

Відповідно до вимог статті 11 Цивільного кодексу України та статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини 1 статті 205 Цивільного кодексу України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно вимог статті 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Частиною 1 статті 837 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовнику (частина 2 статті 837 Цивільного кодексу України).

Згідно із статтею 14 Цивільного кодексу України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання, в силу статті 525 Цивільного кодексу України, не допускається.

Як вбачається із матеріалів справи, на підтвердження суми заборгованості у розмірі 7 888, 34 грн. позивачем надано до суду копію гарантійного листа від відповідача вих. № 02/08-1 від 02.08.2019 року, з якого вбачається, що останній гарантував оплату поточного ремонту, у зв`язку із перегрівом колісної пари, вагону № 95925384 (30.05.2019 року побудови) та просив позивача повернути вагон в експлуатацію (а.с. 12).

Копії дефектної відомості форми ВУ-22 на вагон № 95925384, повідомлення № 7009 від 20.07.2020 року, повідомлення на приймання вантажних вагонів № 1849 від 02.08.2019 року, рахунок фактура № 282/398 від 29.08.2019 року на суму 7 888, 34 грн., калькуляція на технічне обслуговування з відчепленням вагону № 95925384 на суму 7 888, 34 грн., претензія № ВЧДЕ-4-8/522 від 02.06.2020 року (а.с. 13-18).

З огляду на вищевикладене, оскільки договір у письмовій формі на виконання ремонту вагону № 95925384, оплата якого гарантувалась відповідачем у відповідному гарантійному листі від 02.08.2019 № 02/08-1, між сторонами не укладався, а строк (термін) оплати ремонту вагону сторонами не був встановлений, то в такому випадку для визначення строку (терміну) виконання відповідачем обов`язку щодо оплати виконаних позивачем робіт слід застосовувати норми цивільного законодавства, зокрема, приписи частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

При дослідженні матеріалів справи, судом встановлено, що позивачем не надано до суду будь - яких доказів направлення на адресу відповідачу вищезазначених документів, а саме: дефектної відомості форми ВУ-22 на вагон № 95925384, повідомлення № 7009 від 20.07.2020 року, повідомлення на приймання вантажних вагонів № 1849 від 02.08.2019 року, рахунок фактура № 282/398 від 29.08.2019 року на суму 7 888, 34 грн., калькуляція на технічне обслуговування з відчепленням вагону № 95925384 на суму 7 888, 34 грн.

При цьому, у якості доказів направлення претензії № ВЧДЕ-4-8/522 від 02.06.2020 року та доданих до неї документів на адресу відповідача, позивачем надано копію поштового повідомлення (а.с. 19), з якого не можливо встановити, що саме було направлено позивачем.

Згідно з п.п. 59, 61 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. N 270, внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення. У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Факт надання послуг поштового зв`язку підтверджує розрахунковий документ, встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) (п. 2 Правил).

Розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну (ст. 2 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг").

З огляду на наведене, належним доказом надіслання на адресу відповідача документів є опис вкладення до цінного листа та розрахунковий документ (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

Враховуючи вищевикладене, позивачем всупереч наведеним приписам законодавства, не надано до суду доказів направлення документів, на підставі яких у відповідача виник обов`язок здійснити гарантовану ним позивачу оплату за ремонт вагону.

З урахуванням зазначеного, строк виконання відповідачем зобов`язання щодо оплати гарантованого ним ремонту вагону № 95925384 станом на час звернення до суду, не настав, позовні вимоги заявлено позивачем передчасно, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Суд не приймає викладені відповідачем у наданому до суду відзиві на позовну заяву (вх. № 30336 від 28.12.2020 року) заперечення щодо не укладання договору на ремонт вагону, оскільки у відповідно статті 205 Господарського кодексу України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб.

Крім того, відповідачем був наданий гарантійний лист № 02/08-1 від 02.08.2019 року, яким останній гарантував оплату поточного ремонту вагону № 95925384, та просив вернути його в експлуатацію (а.с. 12).

Також суд не приймає посилання позивача у відповіді на відзив (вх. №1486 від 21.01.2021 року) на рішення у справі № 924/1842/14 від 15.01.2015 року, оскільки у даній справі, позивачем були надані докази направлення документів відповідачу.

Решта доводів сторін у справі, їх письмових пояснень, заперечень, поданих до матеріалів справи документів, були ретельно досліджені судом, і наведених вище висновків суду не спростовують.

Частинами 1, 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (стаття 74 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У зв`язку із відмовою у задоволенні вимог позивача про стягнення суми основного боргу, вимога про стягнення 3 % річних у розмірі 77,76 грн., також не підлягає до задоволення.

З огляду на вищевикладене, суд надавши оцінку наданим позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог доказів, із урахуванням наданих відповідачем заперечень на позовну заяву, та відповіді позивача на відзив відповідача, дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення основного боргу у розмірі 7 888, 34 грн., 3 % річних у розмірі 77,76 грн. є не доведеними та такими, що не підлягають до задоволення.

Згідно з положеннями статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, в які включено і витрати на сплату судового збору, залишаються за позивачем у розмірі 2 102,00 грн.

Керуючись статтями 129, 233, 236 - 238, 240 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного господарського суду, у межах апеляційного округу, протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Інформація по справі може бути одержана зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Реквізити сторін:

позивач: Акціонерне товариство "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Єжи Гедройца, буд. 5, ) в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"(01601, м. Київ, вул. Лисенка, буд. 6, );

відповідач: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Злагода" (64371, Харківська обл., Ізюмський р-н., с. Довгеньке, вул. Борисова, буд. 51, ).

Повне рішення складено "04" лютого 2021 р.

Суддя О.О. Ємельянова