номер провадження справи 17/120/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

26.01.2021 Справа № 908/1974/20

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя господарського суду Запорізької області Корсун В.Л., при секретарі судового засідання Шульгіній А.А., розглянувши заяву комунального підприємства ОБЛВОДОКАНАЛ Запорізької обласної ради за вих. від 14.01.21 № 12/0062 про розстрочення виконання рішення у справі № 908/1974/20

за позовною заявою: комунального підприємства ВОДОКАНАЛ, 69002, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая, буд. 61

до відповідача: комунального підприємства ОБЛВОДОКАНАЛ Запорізької обласної ради, 69005, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 129-А

про стягнення коштів

У засіданні приймали участь представники:

від позивача: Гриценко О.І., довіреність від 31.12.20 № 21

від відповідача: Балховітіна В.Г., довіреність від 04.01.21 № 15

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 10.12.20 позовні вимоги комунального підприємства ВОДОКАНАЛ (далі КП ВОДОКАНАЛ) про стягнення з комунального підприємства ОБЛВОДОКАНАЛ Запорізької обласної ради (надалі КП ОБЛВОДОКАНАЛ ЗОР) заборгованості задоволено частково. А саме, суд вирішив стягнути з відповідача на користь позивача 4 366 731,11 грн. основного боргу, 58 327,13 грн. пені, 85 214,09 грн. 3 % річних та 67 654,09 грн. судового збору. Провадження у справі за позовною заявою КП ВОДОКАНАЛ до КП ОБЛВОДОКАНАЛ ЗОР про стягнення 897 371,15 грн. основного боргу за договором від 01.05.19 № 3633/4 закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України. В іншій частині позову відмовлено.

15.01.21 до суду надійшла заява КП ОБЛВОДОКАНАЛ ЗОР за вих. від 14.01.21 № 12/0062 про розстрочення виконання рішення у справі № 908/1974/20, в якій відповідач просить суд розстрочити виконання рішення по справі № 908/1974/20 на 12 місяців за встановленим графіком рівними частинами щомісяця. В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що у відповідача існують певні обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення, а саме: наявність значної дебіторської заборгованості (станом на 01.12.20 дебіторська заборгованість складає 75 823 067,93 грн.), яка виникла у наслідок того, що значна частина споживачів це комунальні підприємства, сільськогосподарські виробники та населення, які мають дуже низьку платоспроможність та не можуть вчасно розраховуватися за отриманні послуги. Окрім того, у період карантину, встановленого згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.20 № 211 на всій території України з 12.03.20, значно зменшився рівень оплат від ліцензіатів, які надають послуги з водопостачання. Загальний рівень оплат за 2020 рік складає лише 85,19%. Крім того, значну роль відіграє і наявність кредиторської заборгованості, яка станом на 01.12.20 складає 38 745,4 тис. грн.; станом на 12.01.21 відповідач має значну кредиторську заборгованість по заробітній платі перед своїми працівниками: часткова заборгованість за вересень 2020 р. - 1 253 533,60 грн.; часткова заборгованість за жовтень 2020 р. - 4 555 454,52 грн.; заборгованість за листопад 2020 р. - 6 272 524,48 грн.; заборгованість за грудень 2020 р. - 8 309 584,16 грн., що разом складає 20 391 096,76 грн. та існує явна загроза несплати заробітної плати за січень 2021 р. Протягом строку розгляду справи відповідач частково сплачував борг, що підтверджує бажання відповідача і надалі виконувати свої зобов`язали перед позивачем; станом на 12.01.21, на усіх рахунках підприємства обліковується лише 129 513,52 грн. Підтвердженням скрутного фінансового стану, згідно з доводами відповідача є звіт про фінансові результати відповідача за 9 місяців 2020 року та Баланс (Звіт про фінансовий стан) на 30.09.20, згідно з якими, відповідач за 9 місяців 2020 р. поніс значні збитки в розмірі 30 098 тис. грн. та взагалі не отримав прибутку. Враховуючи вищенаведені обставини відповідач вказує, що не зможе погасити повну суму заборгованості перед позивачем, без можливості розстрочення такого боргу. В разі арешту рахунків через виконавчу службу відповідач взагалі втратить змогу вести господарську діяльність, що потягне за собою залишення населення Запорізької області без водопостачання. Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи раніше визначеному складу суду від 15.01.21 вказану заяву передано для розгляду судді Корсуну В.Л.

Ухвалою суду від 16.01.21 призначено заяву КП ОБЛВОДОКАНАЛ ЗОР за вих. від 14.01.21 № 12/0062 про розстрочення виконання рішення у справі № 908/1974/20 до розгляду у судовому засіданні на 26.01.21 о 09 год. 45 хв. з повідомленням учасників справи.

25.01.21 на виконання рішення господарського суду Запорізької області від 10.12.20 у справі № 908/1974/20 судом видано відповідний наказ про примусове стягнення на загальну суму 4 577 926,42 грн.

25.01.21 КП ВОДОКАНАЛ через канцелярію суду подано пояснення від 25.11.21 № 358/21/9, за змістом якого позивач категорично заперечує проти надання розстрочки виконання рішення у справі № 908/1974/20. Так, позивач вказує на те, що надані відповідачем фінансові документи є лише одним із елементів на підтвердження фінансового стану підприємства. Вважає, що збитковість діяльності підприємства, наявність у нього кредиторської заборгованості в істотному розмірі є результатом провадження господарської діяльності відповідачем, як самостійним суб`єктом господарювання, а тому вказані обставини не є самостійними та достатніми підставами для відстрочки та/або розстрочки виконання судового рішення. Також позивач зазначає, що відповідачем не надано суду докази стосовно того, що ним здійснюються необхідні заходи з метою покращення матеріально-фінансового стана. Твердження відповідача про наявність значної дебіторської заборгованості, спричиненої, зокрема, впровадженням карантину, на думку позивача, не може бути прийнято до уваги, оскільки карантинні заходи мають загальний характер та у повній мірі стосуються обох сторін, тим більше, що споживачами КП «Водоканал» також є комунальні підприємства, в тому числі сількомунгоспи, населення. Також за переконаннями позивача, для виправдовування затримки виконання рішення суду в повному обсязі недостатньо лише зазначити про відсутність у боржника коштів. Крім того, позивач вказує, що відповідачем не обґрунтовано необхідність надання розстрочки саме на максимально можливий строк - 12 місяців та доказів на підтвердження позиції, що заборгованість дійсно буде сплачуватись в строки, заявлені відповідачем. Підсумовуючи позивач вказує, що наведені відповідачем обставини не свідчать про неможливість виконання рішення суду у цій справі, а лише відображають поточну господарську діяльність відповідача, що не є обставинами, з якими закон пов`язує можливість розстрочення виконання судового рішення, а обставини, на які посилається КП «Облводоканал» ЗОР, лише вказують на несприятливість виконання рішення суду для нього у цей час та можливість настання негативних наслідків у зв`язку з цим. При цьому, фінансовий стан заявника є результатом його власної господарської діяльності, в ході якої відповідач мав планувати свої видатки.

У судовому засіданні 26.01.21 представник відповідача (заявник) підтримав вимоги викладені у заяві КП ОБЛВОДОКАНАЛ ЗОР за вих. від 14.01.21 № 12/0062 про розстрочення виконання рішення у справі № 908/1974/20 та просив її задовольнити.

Представник позивача у засіданні 26.01.21 проти задоволення заяви заперечив повністю з підстав викладених у поясненні від 25.01.21 № 358/21/9.

У судовому засіданні 26.01.21, після виходу з нарадчої кімнати, судом оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Розглянувши заяву КП «ОБЛВОДОКАНАЛ» ЗОР, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вказаної заяви виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) закріплено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання (ч.1).

Згідно з ч. 3 ст. 331 ГПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Частиною 4 ст. 331 ГПК України передбачено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до п. 5 ст. 331 ГПК України, розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Зміст наведених положень ГПК України свідчить, що умовою для надання розстрочки виконання рішення суду є встановлення судом факту наявності виняткових обставини, що ускладнюють чи роблять неможливим виконання рішення у справі.

Таким чином, розстрочення виконання судового рішення можливе лише за наявності об`єктивних, непереборних, виняткових обставин, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Приймаючи до уваги наведене судом враховано, що судочинство в Україні ґрунтується на основних засадах, визначених ч. 3 ст. 129 Конституції України, зокрема рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до Конституції України, держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки; усі суб`єкти права власності рівні перед законом; захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій її території; обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства (ч. 4 ст. 13, ч. 1 ст. 17, ч.1 ст. 55, ч.5 ст. 124, п. 9 ч. 3 ст. 129).

Конституційним Судом України у п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.12 № 18-рп/2012 зазначено, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Відповідно до п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.12 № 11-рп/2012, зміна способу та порядку виконання рішення є однією з процесуальних гарантій захисту та відновлення захищених судом прав та інтересів фізичних і юридичних осіб. Зі змісту та призначення інституту зміни способу та порядку виконання рішення, ухвали, постанови вбачається, що він є ефективним процесуальним засобом, який спрямований на гарантування виконання судового рішення. За практикою Європейського суду з прав людини, право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (рішення у справі "Шмалько проти України" від 20.07.04).

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом. Конституційний Суд України в абзаці 11 пп. 3.3 п. 3 мотивувальної частини рішення від 11.03.11 № 2-рп/2011, посилаючись на позицію Європейського суду з прав людини, зазначив, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежене державою, якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

Розстрочення за свою суттю є організацією та створенням умов для виконання рішення суду у вигляді зміни порядку його виконання шляхом встановлення відповідного графіку виконання, та з урахуванням інтересів стягувача та боржника.

Європейський суд з прав людини допускає, що затримки у виконанні рішення можуть бути обґрунтовані за окремих обставин, проте державні органи не можуть довільно посилатись на відсутність коштів як на вибачення за невиплату боргу за рішенням, а затримки не можуть бути такими, що зводять нанівець право, що захищається п. 1 ст. 6 Конвенції (§24 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бакай та інші проти України" від 09.11.04).

За висновками, викладеними Європейським судом з прав людини у своїх рішеннях, і, зокрема, у рішенні від 20.07.04 у справі "Шмалько проти України", межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

Стосовно системності виконання Європейський суд з прав людини підкреслив, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже, сама можливість надання відстрочки/розстрочки виконання судового акта повинна носити виключний характер.

Із підстав, умов та меж надання розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання розстрочення без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника, порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Виходячи з наведеного, суд виходить з того, що необхідною умовою задоволення заяви про надання розстрочення виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, в основу судового рішення про надання розстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим його виконання.

При цьому, суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом і такі ж наслідки для стягувача при затримці виконання рішення, а також суд має дотримуватись розумно встановленого строку відстрочки/розстрочення виконання судового рішення.

Як свідчать матеріали цієї справи, як у позивача, так і у відповідача, є наявним значний обсяг дебіторської заборгованості, обидва підприємства є комунальним та здійснюють підприємницьку діяльність пов`язану, зокрема, із забезпеченням безперебійного постачання населенню, підприємствам, організаціям міста й області води у рівних економічних умовах та з урахуванням впровадженого органами держаної влади карантину на території України. З огляду на зазначене суд не приймає до уваги аргументацію відповідача, в якості обставини, що істотно ускладнює виконання рішення по цій справі, наявність у КП ОБЛВОДОКАНАЛ ЗОР значної дебіторської заборгованості.

Щодо доводів відповідача про наявність значної кредиторської заборгованості у КП ОБЛВОДОКАНАЛ ЗОР суд зазначає наступне.

Фінансовий стан суб`єкта господарювання це складна, інтегрована за багатьма показниками характеристика якості його діяльності.

Згідно з наданим до заяви Звітом про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) КП ОБЛВОДОКАНАЛ ЗОР за 9 місяців 2020 року (з відміткою про його прийняття контролюючим органом), збиток підприємства за звітний період склав 30 098 тис. грн., прибуток відсутній.

Відповідно до довідки про залишки грошових коштів на розрахункових рахунках КП ОБЛВОДОКАНАЛ ЗОР станом на 12.01.21, яку підписано головним бухгалтером підприємства, на рахунках відповідача обліковуються кошти у сумі 129 513,52 грн.

Згідно правової позиції Верховного Суду, у прийнятій постанові від 27.06.18 у справі №813/8842/13-а, збитковість діяльності підприємства, наявність у нього кредиторської заборгованості в істотному розмірі є результатом провадження господарської діяльності відповідачем, як самостійним суб`єктом господарювання, а тому вказані обставини не є самостійними та достатніми підставами для відстрочки та/або розстрочки виконання судового рішення.

Отже, збитковість діяльності підприємства відповідача станом за 9 місяців 2020 року, наявність у нього значної кредиторської заборгованості самі по собі не є підставою для надання розстрочення виконання судового рішення.

Судом враховано, що наданий баланс (звіт про фінансовий стан) від 30.09.20, як і надана відповідачем довідка про залишки грошових коштів на розрахункових рахунках відображають дані лише на конкретну дату, тобто є проміжними даними господарювання підприємства відповідача та не відображають реальний фінансовий стан суб`єкта господарювання за фінансовий рік.

Як свідчить надана до матеріалів справи позивачем разом із поясненням роздруківка з ЄДРСР, ухвалою господарського суду Запорізької області від 24.11.20 у справі № 908/2336/20 затверджено мирову угоду від 24.11.20, укладену між КП Облводоканал ЗОР (позивач/стягувач) та КП Бердянськводоканал Бердянської міської ради (відповідач/боржник) у справі №908/2336/20. Зокрема, зміст затвердженої мирової угоди свідчить, що КП Бердянськводоканал Бердянської міської ради, зобов`язується перерахувати на банківський рахунок КП Облводоканал ЗОР: заборгованість за договором № 31 про надання послуг з водопостачання від 30.12.2016 року та судові витрати позивача у цій справу загальній сумі: 17 419 235,37 грн., наступним чином: до 30 листопада 2020 року 5 000 000,00 грн.; до 31 грудня 2020 року 6 000 000,00 грн.; до 31 січень 2021 року 6 419 235,37 грн.

Отже, вбачається, що КП Облводоканал ЗОР маючи перед КП ВОДОКАНАЛ зобов`язання щодо сплати заборгованість за договором від 01.05.19 № 3633/4, а саме: 4 366 731,11 грн. основного боргу, 58 327,13 грн. пені, 85 214,09 грн. 3 % річних (наявність якої підтвердження рішенням суду у цій справі, яке набрало законної сили 20.01.21), фактично погоджено, як кредитором сплату на свою користь боржником - КП Бердянськводоканал БМР боргу за іншим договором № 31 від 30.12.16 у розстрочку загальної суми боргу у розмірі 17 419 235,37 грн. (з урахуванням сплаченої суми судового збору у справі № 908/2336/20), наступним чином: до 30 листопада 2020 р. 5 000 000,00 грн.; до 31 грудня 2020 р. 6 000 000,00 грн.; до 31 січень 2021 р. 6 419 235,37 грн.

Станом на час подання заяви про розстрочку виконання рішення від 14.01.21 №12/0062 по цій справі строк виконання зобов`язання боржником перед КП Облводоканал ЗОР по затверджені мировій угоді у справі № 908/2336/20 в частині сплати 5 000 000,00 грн. до 30 листопада 2020 р. та у частині сплати 6 000 000,00 грн. до 31 грудня 2020 р. настав.

Судом враховано, що відповідачем довідка про залишки грошових коштів на розрахункових рахунках надана на конкретну дату, що з такої довідки не можливо встановити рух коштів по рахунку відповідача, у т.ч., за останній квартал 2020 року.

Оскільки, рахунки КП Облводоканал ЗОР можуть поповнюватись щодня, у т.ч. щодо сплати сум вказаних у мировій угоді у справі № 908/2336/20, суд не приймає як належний доказ, що підтверджує неможливість виконання рішення у цій справі, надану відповідачем довідку за підписом головного бухгалтеру КП Облводоканал ЗОР про залишки грошових коштів на розрахункових рахунках станом на 12.01.21.

Також відповідачем у своїй заяві про розстрочення жодним чином не обґрунтовано за рахунок чого він планує розрахуватися з позивачем за присудженою до стягнення сумою боргу по рішенню у цій справі.

Приймаючи до уваги наведене, оцінивши у сукупності надані докази, зіставляючи майнові інтереси обох сторін, заперечення позивача проти задоволення заяви про розстрочку, що:

- необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод;

- наведені відповідачем аргументи та надані докази не свідчать, що у даному випадку розстрочення виконання судового рішення буде носити виключний характер;

- безпідставне надання розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника, порушує (може порушити) основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення,

суд не вбачає правових підстав для задоволення у наданому вигляді заяви КП «Облводоканал» від 14.01.21 №12/0062 про розстрочку виконання рішення на 12 місяців (з відповідними доказами).

Керуючись ст. ст. 42, 46, 234, ч. 9 ст. 240, ст. 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволені заяви комунального підприємства ОБЛВОДОКАНАЛ Запорізької обласної ради за вих. від 14.01.21 № 12/0062 про розстрочення виконання рішення у справі № 908/1974/20.

Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.Л. Корсун