ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2021 року м.Дніпро Справа № 908/2291/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач)

суддів: Березкіної О.В., Чус О.В.

Розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційну скаргу Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 08.12.2020 (суддя Науменко А.О.) у справі №908/2291/20

за позовом Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, ідентифікаційний код юридичної особи 20077720 (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Тепло-Мелітополь, ідентифікаційний код юридичної особи 42461094 (72310, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Покровська, буд. 61)

про стягнення 2 802 102 грн 86 коп.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом вих № 39/5-1364-20 від 26.08.2020 (вх. № 2482/08-07/20 від 08.09.2020) про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Тепло-Мелітополь 2 802 102 грн 86 коп., у т.ч. 1 791 681 грн 52 коп. основного боргу, 535 985 грн 13 коп. пені, 140 708 грн 98 коп. 3% річних, 168 453 грн 91 коп. інфляційних втрат, 165273 грн 32 коп. збитків.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 08.12.2020 у справі №908/2291/20 зупинено провадження до набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва від 29.09.2020 у справі № 910/4288/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Тепло-Мелітополь до Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України та Товариства з обмеженою відповідальністю Мелітопольські теплові мережі про визнання недійсними договорів про переведення боргу. Зобов`язано сторін у справі № 908/2291/20 повідомити суд про усунення обставин, що зумовили зупинення провадження в даній справі.

Ухвалу суду першої інстанції вмотивовано тим, що розгляд справи № 908/2291/20 про стягнення з відповідача заборгованості на підставі договору про переведення боргу є неможливим до остаточного вирішення іншим судом спору у справі №910/4288/20 про недійсність цього договору, яке не вступило у законну силу і оскаржується в апеляційному порядку, про визнання недійсними договорів про переведення боргу, у т.ч. договору про переведення боргу №18/4260/19 від 28.10.2019.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з вказаною ухвалою, Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційну скаргу обгрунтовано наступним:

- апелянт вважає зупинення провадження неправомірним та необгрунтованим.

- при розгляді питання зупинення провадження через подання іншого позову про визнання правочину недійсним має бути застосована презумція правомірності правочину.

- Верховний Суд критично відноситься до зупинення провадження, розцінює його, як порушення права сторін на своєчасний розгляд справи, послідовно відстоює позицію необґрунтованості застосування ст.227 ГПК України в тому числі у випадках оспорювання дійсності правочину, що є підставою для позову у первинному позові.

- обов`язковою підставою для зупинення провадження у справі є неможливість подальшого розгляду до вирішення іншої справи. Проте, у разі задоволення позовних вимог у справі №910/4288/20 Відповідач не обмежений у праві на захист шляхом звернення до суду у порядку ст. 320 ГПК України.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу зазначає:

- підставою для скасування рішень судів про зупинення провадження у справі є не сам факт дії презумпції правомірності правочину, а відсутність чіткої та обгрунтованої мотивації щодо неможливості розгляду справи та не наведення мотивів, на підставі яких суди дійшли висновку про об`єктивну неможливість розгляду справи, неможливість встановити та оцінити певні конкретні обставини (факти), що мають суттєве значення для вирішення спору на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

- споживання природного газу у спірному періоді здійснювалося первісним боржником (ТОВ «Мелітопольські теплові мережі»), а відповідачу було передано тільки суму боргу за договором про переведення боргу від 28.10.2019 №1718/4260/19.

Таким чином, для належного та об`єктивного розгляду справи №908/2291/20 необхідно встановити чи було волевиявлення відповідача на укладення оспорюваного договору про переведення боргу.

- у випадку визнання договору про переведення боргу недійсним через дефект волі буде встановлено обґрунтованість тверджень відповідача у даному спорі по справі №908/2291/20 про відсутність зобов`язань по виконанню умов договору про переведення боргу та відсутність у позивача підстав для стягнення заборгованості.

- недійсність договору про переведення боргу через дефект волі, на чому наголошує відповідач, не може бути самостійно встановлена судом у межах даного спору без постановлення відповідно рішення за заявленою вимогою про визнання договору про переведення боргу недійсним, оскільки таке питання, як недійсність договору не є обставиною справи не є певним зовнішнім фактором, який характеризує стверджуване позивачем порушення умов договору та/або закону та/або ж особу, яка за твердженням позивача це вчинила.

- факт визнання договору про переведення боргу недійсним не буде нововиявленою обставиною, оскільки, загальновідомо, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

- зупинення розгляду справи жодним чином не обмежить права позивача на розгляд справи у розумний строк та/або строк визначений ГПК України.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.01.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 08.12.2020 у справі №908/2291/20. Розгляд апеляційної скарги вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

Договір переведення боргу № 18/4260/19 від 28.10.2019 є оспорюваним правочином, недійсність якого є предметом судового розгляду у справі № 910/4288/20 за позовом ТОВ Тепло-Мелітополь до АТ НАК Нафтогаз України та ТОВ Мелітопольські теплові мережі про визнання недійсними договорів переведення боргу.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Апеляційний господарський суд, переглядаючи в апеляційному порядку оскаржувану ухвалу, в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне:

Предметом апеляційного оскарження є ухвала суду першої інстанції про зупинення провадження у справі.

Як вбачається з матеріалів справи Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тепло-Мелітополь" про стягнення 2 802 102,86 гнн, з яких: 1 791 681,52 грн. - основна заборгованість, 535 985,13 грн. пеня, 140 708,98 грн. 3% річних 168 453, 91грн інфляційні втрати та збитки у сумі 165 273,32 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на виконання умов Договору постачання природного газу №6483/18-БО-13 від 05.10.2018, укладеного між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та ТОВ «Мелітопольські теплові мережі» було передано у власність останнього природний газ на загальну суму 23 094 161,57 грн. 28.10.2019 між АТ "НАК «Нафтогаз України", ТОВ «Мелітопольські теплові мережі» (первісний боржник) та ТОВ "Тепло-Мелітополь" (новий боржник) було укладено договір переведення боргу №1718/4260/19, відповідно до умов якого первісний боржник переводить на нового боржника свій борг, який виник у первісного боржника перед позивачем за договором постачання природного газу від 05.10.2018р. №6483/18-БО-13, а новий боржник приймає на себе борг первісного боржника та замінює первісного боржника у зобов`язанні. Згідно п.2.1 сторони погодили, що сума боргу станом на момент укладання договору дорівнює 1 791 681,52 грн. Разом з тим відповідачем не сплачено суму заборгованості визначену договором переведення боргу, що і стало причиною звернення позивача з даною позовною заявою.

05.10.2020р. в канцелярії Господарського суду Запорізької області зареєстровано клопотання відповідача про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішення суду по справі № 910/4288/20 за позовом ТОВ Тепло-Мелітополь до АТ НАК Нафтогаз України та ТОВ Мелітопольські теплові мережі про визнання недійсними договорів переведення боргу, яка перебуває в провадженні господарського суду міста Києва.

Клопотання вмотивоване тим, що договір про переведення боргу № 1718/4260/19 за договором про постачання природного газу від 05.10.2018 р. № 6483/18-БО-13 від 28.10.2019 р., на підставі якого заявлені позовні вимоги до ТОВ «Тепло-Мелітополь» в межах даної справи, укладено для останього під впливом тяжкої обставини та на вкрай невигідних умовах.

Господарський суд по справі №908/2291/20 позбавлений можливості самостійно встановити обставини, які встановлюються судом по справі №910/4288/20 і які мають важливе значення для прийняття рішення, а саме: правові підстави, фактичні обставини, передумови для укладення оспорюваного договору та докази якими обгрунтовуються вимоги відповідача щодо визнання договору про переведення боргу недійсним. В межах розгляду справи №908/2291/20 господарський суд не може встановлювати вказані обставини оскільки обмежений межею заявлених позовних вимог.

Зупиняючи провадження у справі № 904/2291/20 до набрання законної сили судовим рішенням по справі № 910/4288/20, місцевий господарський суд виходив із того, що предметом позову у даній справі є стягнення заборгованості за поставлений позивачем природний газ ТОВ Мелітопольські теплові мережі, а відповідачем є ТОВ Тепло-Мелітополь, яке є зобов?язаним сплатити за спожитий ТОВ Мелітопольські теплові мережі природний газ на підставі договору переведення боргу №18/4260/19 від 28.10.2019.

Договір переведення боргу № 18/4260/19 від 28.10.2019 є оспорюваним правочином, недійсність якого є предметом судового розгляду у справі № 910/4288/20 за позовом ТОВ Тепло-Мелітополь до АТ НАК Нафтогаз України та ТОВ Мелітопольські теплові мережі про визнання недійсними договорів переведення боргу.

Отже на підставі договору про переведення боргу відповідач є належним відповідачем. Разом з тим, ТОВ Тепло-Мелітополь вважає договір про переведення боргу недійсним, укладеним під впливом тяжкої обставини на вкрай невигідних умовах, у зв?язку з чим і звернувся до господарського суду м. Києва з позовною заявою про визнання договору про переведення боргу недійсним.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 29.09.2020 (підписано 12.10.2020) у справі № 910/4288/20 за позовом ТОВ Тепло-Мелітополь до АТ НАК Нафтогаз України, ТОВ Мелітопольські теплові мережі, яке не вступило у законну силу і оскаржується в апеляційному порядку, позов задоволено, визнано недійсним договір про переведення боргу №18/4260/19 від 28.10.2019.

Оскільки господарський суд при розгляді справи про стягнення з ТОВ Тепло-Мелітополь заборгованості та нарахованих штрафних і фінансових санкцій не вправі давати оцінку договору про переведення боргу та визначати правильність пред?явлення позову саме до ТОВ Тепло-Мелітополь і питання про те належним чи не належним відповідачем по справі є останній може бути встановлено лише за результатом остаточного розгляду справи № 910/4288/20, та набрання рішенням господарського суду зі справи № 910/4288/20 законної сили.

Отже, розгляд справи № 908/2291/20 про стягнення з відповідача заборгованості на підставі вищевказаного договору про переведення боргу є неможливим до остаточного вирішення іншим судом спору у справі №910/4288/20 про недійсність цього договору.

Колегія суддів погоджується з висновками господарського суду з огляду на наступне.

Підстави для зупинення провадження у справі визначені статтями 227, 228 ГПК України.

Статтею 227 Господарського процесуального кодексу встановлений обов`язок суду зупинити провадження у справі.

Зокрема пунктом 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу Українивстановлено, що господарський суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, зокрема, у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Про зупинення провадження у справі виноситься ухвала, яка в силу ст.234 ГПК України має, зокрема, містити мотиви її винесення з посиланням на законодавство.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Пов`язаність справи полягає в тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини мають бути такими, що мають значення для даної справи.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове або повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Враховуючи вимоги закону, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку повинен з`ясовувати, як пов`язана справа, що розглядається даним судом, зі справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі. Йдеться про те, що господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, певної черговості розгляду вимог тощо.

Отже, метою зупинення провадження у справі до розгляду пов`язаної з нею справи є виявлення обставин, підстав, фактів, тощо, що не можуть бути з`ясовні та встановлені у даному процесі, проте, які мають значення для конкретної справи, провадження у якій зупинено.

Як зазначає відповідач, обґрунтовуючи позовну заяву про визнання недійсним договору переведення боргу, останній зазначив, що ним такий договір було підписано під впливом тяжкої обставини та на вкрай невигідних для нього умовах, тому що причиною такого укладення договору про переведення боргу були суспільно-політичний мотив i соціальна мета захисту прав споживачів та своєчасність початку опалювального сезону, а не отримання Товариством з обмеженою відповідальністю "Тепло-Мелітополь" будь якої вигоди. Метою їх укладання було запобігання зриву опалювального сезону та подальше стале функціонування соціально-значимих об`єктів у місті Мелітополь. Окрім того, в порушення положень Постанови Кабінету Міністрів від 19.10.2018 №867 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» договір переведення боргу не містить положень щодо джерел погашення боргу.

Згідно зі статтею 236 цього Кодексу нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Правові наслідки недійсності правочину встановлені вст.216 ЦК України. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Отже, у розумінні наведених положень законодавства, правочин є недійсним в силу закону з моменту його вчинення і такий правочин не створює прав та обов`язків для сторін.

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У наведеній нормі закріплена презумпція правомірності правочину, яка означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 905/1227/17 зазначено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Отже саме під час вирішення спору у справі №910/4288/20 судом будуть встановлюватися обставини щодо дотримання сторонами форми, змісту та порядку укладення правочину, зокрема і обставини, на які посилається відповідач, зазначаючи, що договір переведення боргу у даній справі в порушення положень Постанови Кабінету Міністрів від 19.10.2018 №867 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» не містить положень щодо джерел погашення боргу.

Враховуючи, що предметом спору у справі№910/4288/20 є договір переведення боргу №1718/4260/19 від 28.10.2019, на підставі якого ґрунтуються позовні вимоги у цій справі, то у разі визнання недійсним зазначеного договору, такі обставини можуть вплинути на правовідносини у даній справі, оскільки дозволять встановити чи виникли на підставі такого правочину взаємні права та обов`язки сторін та чи існують підстави для виконання відповідачем умов договору переведення боргу.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 20.12.2019 у справі №910/759/19.

Недійсність договору про переведення боргу через дефект волі, на чому наголошує відповідач, не може бути самостійно встановлена судом у межах даного спору без постановления відповідно рішення за заявленою вимогою про визнання договору про переведення боргу недійсним, оскільки таке питання, як недійсність договору - не є обставиною справи - не є певним зовнішнім фактором, який характеризує стверджуване позивачем порушення умов договору та/або закону та/або ж особу, яка за твердженням позивача не вчинила. Натомість, це є оцінкою судом певного правочину, зокрема, оцінкою питання дійсності оспорюваного правочину через дослідження дотримання при його укладенні норм закону, яке суд здійснює тільки, якщо заявляється відповідна вимога про визнання правочину недійсним.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06.09.2017 у справі № 910/3040/16.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що при розгляді питання зупинення провадження через подання іншого позову про визнання правочину недійсним має бути застосована презумпція правомірності правочину, яка викладена в постановах Верховного Суду у справі №910/2650/19 від 10.12.2019 року, по справі №910/3980/16 від 14.11.2019 року, у справі №910/1667/19 від 09.07.2020 року, по справі №922/2462/18 від 10.02.2020 року, виновки викладені у постановах Верховного Суду від 17.04.2019 у справі № 924/645/18 та від 20.12.2019 у справі № 910/13234/18, від 13.09.2019 у справі № 912/872/18, від 21.02.2019 у справі № 910/974/18 оскільки висновки в зазначених справах і у справі № 908/2291/20, а також встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин є різними, у кожній з зазначених справ суди виходили з обставин та умов конкретних правовідносин з урахуванням наданих сторонами доказів, що виключає подібність спірних правовідносин у вказаних справах.

Верховний Суд в своїх постановах неодноразово наголошував, що не допускається саме необґрунтоване зупинення провадження у справі, без належним чином доведених обставин і підстав для такого зупинення.

Відповідно до частини 3 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, визнані судом загальновідомими не потребуються доказування.

Колегія суддів визнає загальновідомим, що вказівка на окремі випадки або дані, які, схоже, підтверджують певну позицію, ігноруючи значну частину пов`язаних та подібних випадків чи даних, які можуть суперечити цій позиції є логічною помилкою придушення доказів або помилковості неповних доказів «Cherry picking» (https://en.wikipedia.org/wiki/Cherry_picking).

З урахуванням вищевикладеного, посилання скаржника на правову позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018р. у справі № 2/383/2010, яке носить характер вібіркового цитування тексту постанови суду касаційної інстанції, без урахування загальної правової позиції, викладеної за наслідками перевірки законності прийнятої апеляційним судом постанови про закриття провадження у справі в частині вимог до боржника є за своїм характером черрі-пікінгом (англ. cherry picking) і відхиляються як логічна помилка.

Враховуючи зазначене, а також те, що справи №908/2291/20 та №910/4288/20 є пов`язаними між собою, а господарський суд у даній справі не вправі давати оцінку договору про переведення боргу, на підставі якого грунтуються позовні вимоги у даній справі, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зупинення провадження у даній справі до розгляду Господарським судом міста Києва та набрання законної сили судовим рішення у справі №910/4288/20.

Звертаючись з апеляційною скаргою, апелянт не навів вмотивованих доводів на спростування висновків суду першої інстанції та не довів порушення ним норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права, як необхідної передумови для скасування прийнятого ним рішення.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення ухвали суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 2 102,00 грн. (а.с. 191) покладаються особу, що подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст.129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 08.12.2020 у справі №908/2291/20 - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 08.12.2020 у справі №908/2291/20 - залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 2102,00 грн. покласти на Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01601, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, )

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя О.В. Чус

Суддя О.В. Березкіна