ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"19" січня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/1146/19

Господарський суд Одеської області у складі:

головуючий суддя Волков Р.В., суддя Бездоля Д.О., суддя Желєзна С.П.,

при секретарі судового засідання Прижбило О.В.,

розглядаючи справу №916/1146/19

за позовом: Одеської митниці Держмитслужби (, вулиця Лип Івана та Юрія, будинок 21 А, місто Одеса, 65078)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Томатін" (, вулиця Чорноморська, будинок 1, офіс 1, селище міського типу Великодолинське, Овідіопольський район, Одеська область, 67832),

про стягнення 60785,00 грн.

Представники сторін:

Від позивача: не з`явився;

Від відповідача: Горб С.А.

ВСТАНОВИВ:

Одеська митниця Державної фіскальної служби України звернулась до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Томатін" про стягнення 60785,00 грн.

Ухвалою від 02.05.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 03.06.2019.

03.06.2019 протокольно відкладено судове засідання на 24.06.2019.

24.06.2019 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, відкладено судове засідання на 10.07.2019.

10.07.2019 закрито підготовче провадження та призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 24.07.2019.

24.07.2019 від ТОВ «Томатін» надійшло клопотання (вх.№14779/19), в якому просить залучити до матеріалів справи заяву директора відповідача до ОНДІСЕ про призначення експертизи, вказує, що висновок експерта ще не отримано, зобов`язується надати цей доказ надалі, вказує, що до цього часу жодних повідомлень про розгляд справи не отримувало, дізнались про розгляд справи з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Також 24.07.2019 відповідачем було подано клопотання (вх.№2-3515/19), в якому вказує, що необхідно з`ясувати питання права власності на товар та встановити власника предмету спору, просить витребувати у позивача документи електронного декларування вилученого товару, копію протоколу про порушення митних правил, копію протоколу про вилучення товару у особи, копію усіх актів прийому-передачі товару, копію службових записок/рішення/керівництва про внутрішні переміщення товару. Також просить залучити до участі у справі власника товару.

24.07.2019 надійшло також клопотання відповідача (вх.№14781/19), в якому просить не переходити до розгляду справи по суті, відкласти розгляд справи для надання відповідачу додаткового часу для ознайомлення з наданими документами, а також для викладення заперечень.

24.07.2019 оголошено перерву до 02.08.2019.

02.08.2019 оголошено перерву до 21.08.2019.

15.08.2019 відповідачем подано відзив на позовну заяву (вх.№16321/19). У відзиві також міститься клопотання про залучення до матеріалів справи доказів.

15.08.2019 відповідачем також подано заяву про поновлення та продовження строку для подання відзиву на позовну заяву і доказів (вх.№16334/19).

20.08.2019 від відповідача надійшло клопотання (вх.№16702/19), в якому просить долучити до матеріалів справи докази.

20.08.2019 відповідачем подано клопотання (вх. №16706/19) про залучення доказів.

21.08.2019 справу призначено до колегіального розгляду.

Ухвалою від 22.08.2019 справу прийнято до колегіального розгляду у складі: головуючий суддя Волков Р.В., суддя Невінгловська Ю.М., Желєзна С.П. Постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі, підготовче засідання призначено на 24.09.2019.

03.09.2019 відповідачем подано клопотання (вх.№17642/19) про перенесення розгляду справи.

16.09.2019 відповідачем подано відзив на позовну заяву (вх.№18704/19).

16.09.2019 позивачем подано письмові пояснення (вх.№19301/19).

24.09.2019 підготовче засідання відкладено на 17.10.2019.

24.09.2019 до суду надійшла заява свідка (вх.№19479/19) Д.Ф. Денисевича (т.1 а.с.197), оформлена у простій письмовій формі, до якої додано наказ про призначення ОСОБА_1 на посаду завідуючого складом з 27.11.2017.

Також відповідачем 24.09.2019 через канцелярію подано клопотання про допит свідка (вх.№2-4600/19).

17.10.2019 відповідачем подано клопотання про призначення експертизи (вх.№2-5060/19).

17.10.2019 представник позивача заперечував щодо клопотання про допит свідка. Щодо зазначеного клопотання суд звернув у судовому засіданні увагу представника щодо необхідності подати належним чином оформлену заяву свідка з метою можливості подальшого розгляду заяви про допит свідка. Також представнику відповідача було запропоновано надати посадову інструкцію особи, яка отримувала товар.

Судом протокольно продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів з власної ініціативи, оголошено перерву до 24.10.2019.

21.10.2019 представником відповідача подано письмові пояснення (вх.№21508/19).

21.10.2019 представником відповідача також подано клопотання про витребування доказів (вх.№2-5121/19): докази, які надавались митницею для призначення і проведення оцінки товару.

Також 21.10.2019 від відповідача надійшло клопотання про призначення експертизи (вх.№2-5123/19), в якому, зокрема, просив залишити клопотання від 17.10.2019 про призначення експертизи без розгляду.

21.10.2019 відповідачем також подано клопотання про залучення доказів (вх.№21927/19), в якому надає фотографії мішків з товаром, які містять маркування «РР 526 Р N.W 25 KG G.W 25 KG MADE IN CHINA».

24.10.2019 відповідачем подано клопотання (вх.№21930/19) про залучення до матеріалів справи судової практики.

24.10.2019 відповідачем подано до суду завірену нотаріально заяву свідка (вх.№21931/19) ОСОБА_1 .

24.10.2019 оголошено перерву до 28.10.2019.

28.10.2019 від відповідача надійшли пояснення (вх.№22121/19).

28.10.2019 відповідачем подано клопотання про проведення судового засідання без участі представника відповідача (вх.№22123/19).

28.10.2019 представником відповідача подано клопотання про залучення доказів (вх.№22127/19).

28.10.2019 представником позивача надано письмові пояснення (вх.№22222/19).

28.10.2019 клопотання про призначення експертизи було задоволено частково в редакції питань, визначених судом, постановлено призначити у справі №916/1146/19 судову товарознавчу експертизу.

На вирішення експерта було поставлено наступні питання:

1. Що знаходиться у пакувальних мішках з написом «РР 526 Р», які зберігаються на складському приміщенні літ. Ж, розташованому за адресою: смт. Великодолинське, вул. Транспортна, 9?

2. Яка кількість та загальна вага пакувальних мішків з написом «РР 526 Р», які зберігаються на складському приміщенні літ. Ж, розташованому за адресою: смт. Великодолинське, вул. Транспортна, 9?

3. Чи мають ознаки пошкодження і розкриття пакувальні мішки із написом «РР 526 Р», які зберігаються на складському приміщенні літ. Ж, розташованому за адресою: смт. Великодолинське, вул. Транспортна, 9?

4. Чи могла природним чином зменшитися вага товару (через наявність природного убутку, усушку, утруску тощо) у пакувальних мішках з написом «РР 526 Р», які зберігаються на складському приміщенні літ. Ж, розташованому за адресою: смт. Великодолинське, вул. Транспортна, 9?

Провадження у справі було зупинено на час проведення експертизи.

02.12.2019р. до канцелярії суду надійшло клопотання експерта, у якому зазначає, що для вирішення першого та четвертого питання необхідно призначити фізико-хімічну експертизу (для визначення, що саме знаходиться у пакувальних мішках з написом "PP 203P") та для вирішення третього питання, необхідно призначити трасологічну експертизу.

Ухвалою від 03.12.2019 поновлено провадження у справі, розгляд справи призначено на 17.12.2019.

16.12.2019 від позивача надійшло клопотання (вх.№2-6181/19) про зупинення провадження у справі у зв`язку з реорганізацією та про заміну позивача на правонаступника.

17.12.2019 у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі №916/1146/19 у зв`язку з реорганізацією Одеської митниці ДФС шляхом приєднання до Одеської митниці Держмитслужби було відмовлено, постановлено замінити позивача у справі №916/1146/19 Одеську митницю ДФС на її правонаступника Одеську митницю Держмитслужби (, вул. Лип Івана та Юрія, буд. 21 А, м. Одеса, 65078).

Також 17.12.2019 клопотання експерта (вх.№24787/19 від 02.12.2019) щодо уточнення назви призначеної судом ухвалою від 28.10.2019 товарознавчої експертизи було задоволено. Замінено назву призначеної ухвалою суду від 28.10.2019 товарознавчої експертизи на фізико-хімічну та трасологічну експертизи, зупинено провадження у справі.

17.01.2020 до суду надійшло повідомлення про неможливість надання висновку експертизи (вх.№1164/20), в яком вказано про неможливість надання висновку експерта товарознавця.

Листом від 20.01.2020 № 916/1146/19/431/2020 суд просив надіслати матеріали справи до господарського суду Одеської області.

Матеріали справи №916/1146/19 надійшли до суду 05.03.2020 разом із супровідним листом за вх.№5869/20.

Ухвалою від 16.03.2020 поновлено провадження у справі, розгляд справи призначено на 08.04.2020.

02.04.2020 від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення (вх.№8347/20).

08.04.2020 судове засідання відкладено на 13.05.2020.

12.05.2020 від представника відповідача надійшло клопотання про проведення судового засідання без присутності відповідача (вх.№11827/20).

Ухвалою суду від 13.05.2020 провадження у справі було зупинено на час проведення експертизи та надано ОНДІСЕ МЮУ для проведення дослідження матеріали справи.

22.06.2020 від експертної установи надійшов супровідний лист (вх.№16018/20), до якого додано клопотання експерта про надання об`єктів дослідження та рахунок для оплати вартості експертизи. Зазначено, що у разі несплати вартості рахунку проведення експертизи, не задоволення клопотання експерта протягом 45 календарних днів, ухвала суду буде залишена без виконання.

22.06.2020 від експертної установи надійшов супровідний лист (вх.№16032/20), до якого додано клопотання експерта про надання додаткових матеріалів та просить його задовольнити. Також додано рахунок на оплату вартості проведення експертизи. Зазначено, що у разі несплати вартості рахунку проведення експертизи, не задоволення клопотання експерта протягом 45 календарних днів, ухвала суду буде залишена без виконання.

На підставі розпорядження №156 від 26.06.2020 було призначено повторний автоматичний розподіл справи для внесення змін до складу колегії суддів.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію у складі: головуючий суддя Р.В. Волков, суддя Бездоля Д.О., суддя Желєзна С.П.

Ухвалою від 30.06.2020 прийнято справу до колегіального розгляду у складі суддів: головуючий суддя Волков Р.В., суддя Бездоля Д.О., суддя Желєзна С.П. Постановлено справу № 916/1146/19 розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі, поновлено провадження у справі № 916/1146/19 з 14.07.2020, підготовче засідання призначено на 14.07.2020, запропоновано сторонам надати письмові пояснення з приводу клопотання експерта, здійснити оплату рахунку за проведення експертизи до 14.07.2020.

14.07.2020 від відповідача надійшло клопотання про перенесення судового засідання (вх.№18418/20).

14.07.2020 розгляд справи відкладено на 21.07.2020.

21.07.2020 від відповідача надійшло клопотання (вх.№19204/20), в якому просить провести судове засідання без представника відповідача, залучити до матеріалів справи докази оплати вартості експертизи.

21.07.2020 ухвалою суду клопотання судового експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз (вх.№16018/20 від 22.06.2020) при проведенні експертизи №20-3808 та клопотання судового експерта (вх.№16032/20 від 22.06.2020) при проведенні експертизи №20-3807 було задоволено. Постановлено забезпечити прибуття експертів за місцем знаходження об`єктів дослідження, належні умови їх роботи (включаючи наявність технічного персоналу для проведення вантажно-розвантажувальних робіт), попередньо погодивши дату та час обстеження з експертами за тел. 722-14-71, ухвалою суду надано дозвіл на пошкодження (розкриття) пакувальних мішків з написом «РР 526 Р»; постановлено забезпечити особі, яка надає доступ до місцезнаходження об`єктів дослідження, можливість присутності уповноважених представників Одеської митниці Держмитслужби та Товариства з обмеженою відповідальністю "Томатін" за наявності документів, які підтверджують особу та повноваження відповідних осіб Одеської митниці Держмитслужби та Товариства з обмеженою відповідальністю "Томатін". Також ухвалою було повідомлено експертів, що вартість експертизи за рахунками №20-3808 (43) на суму 9806,40 грн. та № №20-3807 (45) на суму 7845,12 грн. сплачена у повному обсязі, що підтверджується відповідно квитанцією №ПН846 від 21.07.2020 та квитанцією №ПН1077 від 21.07.2020, також було повідомлено сторін, що відповідно до клопотання експерта (вх.№16018/20 від 22.06.2020) питання «Яка кількість та загальна вага пакувальних мішків з написом «РР 526 Р», які зберігаються на складському приміщенні літ. Ж, розташованому за адресою: смт. Великодолинське, вул. Транспортна, 9?» не потребує спеціальних знань експерта-хіміка і експертом не вирішується.

Ухвалою суду провадження у справі №916/1146/19 було зупинено на час проведення експертизи, а також надано Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (вул. Ланжеронівська, 21, м. Одеса, 65026) для проведення дослідження матеріали судової справи №916/1146/19.

28.07.2020 від ОНДІСЕ надійшло повідомлення про неможливість надання висновку по дослідженню речовин хімічних виробництв за матеріалами справи (вх.№19898/20).

Листом від 21.08.2020 копії ухвал господарського суду у справі від 17.12.2019, 13.05.2020, 21.07.2020 було повторно направлено до експертної установи для прийняття до виконання. Надалі листом суду від 02.09.2020 було повторно направлено вказані копії ухвал у зв`язку із поверненням листа з причини невручення адресатові.

28.10.2020 до суду надійшов висновок експерта №20-3807 від 16.10.2020.

03.11.2020 до суду надійшов висновок експерта №20-5525 від 23.10.2020.

Ухвалою від 03.11.2020 поновлено провадження у справі та призначено судове засідання на 18.11.2020.

Судове засідання, призначене на 18.11.2020, не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Волкова Р.В. на лікарняному.

Ухвалою від 26.11.2020 повідомлено сторін про те, що підготовче судове засідання призначено на 16.12.2020.

16.12.2020 підготовче засідання відкладено на 22.12.2020.

Ухвалою від 16.12.2020 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

22.12.2020 було оголошено перехід до розгляду справи по суті за заявами сторін, оголошено перерву в засіданні до 19.01.2021.

19.01.2021 представником відповідача було подано клопотання про долучення судової практики (вх.№1527/21).

19.01.2021 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

В обґрунтування вимог позивач посилається на укладення між сторонами договору №74/2018 про надання послуг відповідального зберігання, згідно з яким ТОВ «Томатін» (Зберігач) зобов`язується надати Одеській митниці ДФС (Поклажодавцю) послуги відповідального зберігання товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Згідно з Актом прийому-передачі №16 від 02.07.2018 позивач передав на зберігання відповідачу товар «Поліпропілен «РР 526Р» в мішках», кількість 20080,00 кг. Вказує, що під час проведення інвентаризації інвентаризаційною комісією Одеської митниці ДФС виявлено нестачу товарів, переданих на відповідальне зберігання ТОВ «Томатін» товару «Поліпропілен «РР 526Р» в мішках» в кількості 2164,4 кг. З метою визначення розміру збитків було замовлено звіт про незалежну оцінку ринкової вартості втраченого від нестачі майна, згідно з яким ринкова вартість втраченого поліпропілену у кількості 2164,60 кг складає 59885,00 грн. Загальна ціна послуг з проведення незалежної оцінки становить 900,00 грн. Загальний розмір збитків складає 60785,00 грн.

У відзиві відповідач вказує, що у позивача відсутні документи на підтвердження права власності на товар, його походження, сертифікат відповідності, незрозуміло, звідки у позивача товар. Також зазначає, що незрозумілою є впевненість позивача у тому, що товар є поліпропіленом, а не чимось іншим. Вказує, що відповідач не є фахівцем і не міг своєчасно встановити хімічний склад того, що знаходиться у мішках, то підписав акт прийому-передачі.

Наголошує на тому, що Одеській митниці ДФС було направлено запит з проханням надати документи про походження товару, висновки експертів, інші документи, відповідь не надано. Вказує, що відсутнє порушене право митниці.

У матеріалах справи відсутні докази того, що мішки з цим маркуванням є саме поліпропіленом.

Зазначає, що висновком експертного дослідження №19-4319, складеним 01.08.2019 встановлено, що надана на дослідження речовина не є поліпропіленом і містить у своєму складі хлорид натрію. Наголошує на порушенні вимог наказу Міністерства фінансів України №627 від 30.05.2012 «Про затвердження Порядку роботи складу митниці ДФС», що виражається у розміщенні мішків на складському приміщенні відповідача.

Також вказує, що оскільки митницею на надано доказів наявності у неї права власності на мішки, втрата того, що було в мішках, не може бути збитками митниці. Збитки можуть бути нанесені лише власнику.

Наголошує на тому, що у мішках поліпропілену взагалі немає.

При цьому, звіт з незалежної оцінки вартості майна вважає неналежним доказом, експертом не було відібрано зразки і він не бачив, що саме оцінював. Вказаний звіт не містить посилання на те, які саме документи було надано митницею для оцінки.

Також не надано доказів підтвердження наявності протиправної поведінки і вини відповідача, причинно-наслідкового зв`язку між збитками саме внаслідок неналежного виконання договірних зобов`язань, вини відповідача тощо.

У відзиві, який було подано 16.09.2019, продубльовано доводи попередньо поданого відзиву.

У письмових поясненнях позивача зазначає про те, що відповідно до відстеження за поштовим ідентифікатором, поштове відправлення, яке містило копію позовної заяви, було вручено 20.04.2019. Отже, відповідачеві було відомо про наявність позову. Зазначає про неналежність вказаного доказу. Також вказує, що висновок експерта, наданий відповідачем, є неналежним доказом. Так, у матеріалах справи відсутні докази того, що він стосується саме предмета доказування у даній справі.

Наголошує на тому, що взяття проб і зразків товару могло бути здійснене тільки із дозволу митниці, який не було надано, а отже, якщо відповідач самовільно взяв зразки товару, це є порушенням вимог законодавства.

Посилається на те, що відповідно до п.3 ч.1 ст. 238 Митного кодексу України обов`язковій передачі органу доходів і зборів для зберігання підлягають товари, які до закінчення встановлених статтею 204 цього кодексу строків тимчасового зберігання під митним контролем на складах тимчасового зберігання, складах організацій-отримувачів гуманітарної допомоги, митних складах не були задекларовані власником або уповноваженою ним особою до відповідного митного режиму або такі, що декларувалися, але щодо яких після закінчення строків зберігання під митним контролем двічі надавалася відмова у митному оформленні в порядку, встановленому цим Кодексом. Вказує, що товар не був задекларований власником або уповноваженою ним особою до відповідного митного режиму. Акт приймання-передачі був підписаний сторонами без зауважень і заперечень. У коносаменті вказано скорочену назву вантажу. Згідно зі звітом РР 526Р марка поліпропілену, спеціально призначена для виробництва прозорих каст-плівок.

Зазначає про порушення відповідачем умов укладеного договору, у зв`язку з чим він має нести відповідальність за розділом 8 Договору, а також відповідно до ч.1 ст. 951 ЦК України.

У письмових поясненнях відповідача звертає увагу на те, що п.6.1.3. Договору передбачено зобов`язання передавати товари на зберігання в порядку, визначеному і передбаченому Порядком №627. Вказаний Порядок стосується порядку роботи складу митниці ДФС. В акті прийому-передачі зазначено про передання товарів на склад митниці ТОВ «Томатін». Однак, позивач в порушення вимог чинного законодавства розмістив товар на неналежному складському приміщенні, яке не передбачає зберігання там товару. До позовної заяви не долучені докази у вигляді наказів і посадових інструкцій відповідних осіб Одеської митниці ДФС. Відсутні докази повідомлення про інформування підрозділу власної безпеки ГУ ДФС про укладений з ТОВ «Томатін» договір всупереч п.4.3. Порядку.

Відсутня також у матеріалах справи копія службової записки з висновком щодо неможливості зберігання товарів на складі Митниці. Процедура, передбачена Порядком №627, порушена позивачем.

Акт прийому-передачі підписаний нібито уповноваженою особою митниці Юзбащян Т.В, втім, не зазначено посаду громадянина та на підставі чого він діяв. Вказує, що зазначене в акті не відповідає дійсності. Так, вимоги порядку до акту не виконані. Зокрема, не вказано, назву, номер документа, на підставі якого розміщено товар, відмінні ознаки товару, код УКТ ЗЕД товару, не зазначено посаду відповідальної особи. З фотографії та акту зрозуміло, що товар знаходився у мішках. Ні позивач, ні відповідач, не розуміли, що знаходиться в мішках. З фотографії та акту неможливо встановити, що передано саме поліпропілен. У листі відповідача зазначено, що під час розміщення товару та до часу складання листа (08.08.2019) відбори проб і зразків вмісту пакувальних мішків для проведення експертизи не здійснювалось.

Наголошує на тому, що позивач, не з`ясувавши, хто саме доставив товар, не з`ясовуючи причини неоформлення товару власником, виходячи з напису на мішках і в коносаменті, вирішив, що в мішках знаходиться поліпропілен і намагається встановити факт нестачі товару, який не мав місце.

Зазначає, що Звіт про оцінку складений без зразків товару. Приблизна нестача становить 2,71 кг у мішку, якщо припустити, що вага могла збільшитись від вологи під час зберігання на території порту, а під час зберігання на складському приміщенні, вага могла зменшитись.

Вказує, що ТОВ «Томатін» не має відповідного дозволу на відкриття та експлуатацію митного складу, отже, позивач не міг розміщувати мішки у відповідача.

Щодо Звіту про оцінку зазначає, що така оцінка може тільки підтвердити середню вартість поліпропілену на ринку в листопаді 2018. У звіті експерт посилається на те, чого не бачив, те, чого не має ні у позивача, ні у відповідача.

Позивачем також порушено порядок встановлення суми збитків від нестачі товару, порядком №627 передбачено іншу процедуру та наявність первинної бухгалтерської документації. Посилається на п.5.1.1. Порядку та необхідність проведення стандартизованої оцінки згідно з Методикою №1891.

Вказує, що позивач не надав суду Акт виявлення знахідок/товарів, власник яких невідомий, Акт про результати проведення перевірки на митниці.

Відповідач у поясненнях зазначав, що міжнародне тлумачення маркування «РР 526Р» жодним законодавством країн світу не передбачено. Зазначає, що у відповідності до Директиви 94/62/ЄС для полімерів встановлено нумерацію від 1 до 19 (встановлена ідентифікаційна система). Запроваджено номери і скорочення для різних пакувальних матеріалів.

У письмових поясненнях представник позивача вказував про заперечення щодо проведення експертизи у справі, також наголошував на помилковому застосуванні поняття «митний склад» замість «склад органу доходів і зборів». Посилається на можливість передання підприємствам для зберігання товару у відповідності до ч.4 ст. 239 МК України, п.4.3. Порядку №627.

Зазначає про підписання акту без зауважень, проведення інвентаризації відповідно до всіх вимог, а також про відповідність оцінки п.2 Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей, який затверджений постановою КМУ №116.

Щодо доказів, які подані у зв`язку із необхідністю поновлення строку на подання відзиву, зокрема, довідки, підписаної ОСОБА_2 , із штампом Укрпошти, про відсутність листоноші (т.1 а.с.156), - суд вказує, що не приймає вказаний доказ до уваги у зв`язку із неможливістю встановити посадову особу, якою підписано довідку, та її відношення до відділення поштового зв`язку. Водночас, суд вказує, що доцільність встановлення допустимості вказаної довідки як доказу відсутня у зв`язку із прийняттям відзиву відповідача до розгляду. Так, після подання відзиву судом справу було призначено до колегіального розгляду, а також розпочато розгляд справи зі стадії відкриття провадження, у зв`язку з чим процесуальні строки для здійснення сторонами відповідних дій було відновлено.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд встановив наступне.

13.06.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Томатін» (Зберігач, відповідач) та Одеською митницею ДФС (Поклажодавець, позивач) укладено Договір №74/2018 про надання послуг відповідального зберігання (далі Договір).

Відповідно до п.1.1.1. Договору Зберігач зобов`язався надати Поклажодавцю послуги відповідального зберігання товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які відповідно до ст. 238 Митного кодексу України зберігаються Поклажодавцем.

Конкретний перелік та види Товарів, які передаються на відповідальне зберігання, буде визначений в окремих Актах прийому-передачі Товарів на відповідальне зберігання (п.1.1.2 Договору).

Пунктом 1.3. Договору визначено, що Товари зберігаються на території Зберігача, або в орендованих приміщеннях. З моменту фактичної передачі його Поклажодавцем Зберігачу, на останнього покладається обов`язок по збереженню Товарів в первинному вигляді.

Право власності на Товари до Зберігача не переходить, вони не можуть бути задіяні в господарському обороті Зберігача, бути переданими на зберігання, переміщеними у інше приміщення або виданими третім особам без відома та письмового дозволу Поклажодавця (п.1.4.).

Пунктом 6.2.2. Договору встановлено, що Поклажодавець має право контролювати надання Послуг у строки, встановлені Договором, п.6.2.4. Договору визначено право Поклажодавця проводити інвентаризацію Товарів, переданих для відповідального зберігання Зберігачу.

У свою чергу, п.6.3.4. Договору передбачено обов`язок Зберігача забезпечити повне збереження переданих на відповідальне зберігання Товарів та вживати заходи, необхідні для забезпечення їх схоронності, а після закінчення відповідального зберігання повернути Поклажодавцю ті самі Товари. Товари повинні бути повернуті в тому самому стані, у якому вони були прийняті на відповідальне зберігання, в строк визначений Поклажодавцем.

П.6.3.12. Договору встановлено обов`язок Зберігача у разі виявлення нестачі, пошкоджень або псування Товарів складати Акт та повідомляти про це Поклажодавця письмово та засобами зв`язку.

Пунктом 7.2. Договору встановлено, що по кожному окремому факту передачі Товарів на відповідальне зберігання Зберігачеві Поклажодавець складає у 2 (двох) примірниках та підписує і засвідчує круглою печаткою зі свого боку Акт приймання-передачі Товарів на зберігання (надалі «Акт»). Зберігач підписує і засвідчує круглою печаткою 2 (два) примірника Акту, 1 (один) з яких повертає Поклажодавцю.

Згідно з вимогами п.7.3. Договору в Акті обов`язково зазначаються:

7.3.1. Перелік Товарів (із зазначенням їх кількості, характеристики, властивостей, необхідних для ідентифікації Товарів);

7.3.2. Недоліки, дефекти, пошкодження Товарів (у випадку їх виявлення та/або попередження про них Поклажодавцем);

7.3.3. Вартість кожного окремого виду Товарів, яке передається на відповідальне зберігання.

Товари мають бути повернуті Поклажодавцю в такому стані, в якому вони передавалися на відповідальне зберігання, з урахуванням змін його природних властивостей (п.7.5. Договору).

Розділом 8 передбачено відповідальність Сторін. Так, відповідно до п.8.1. Договору у випадку порушення зобов`язання, що виникає з Договору, Сторона несе відповідальність, визначену Договором та чинним законодавством.

Порушенням Договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього Договору (п.8.2.).

Відповідно до п.8.3. Договору Зберігач несе відповідальність згідно частини першої статті 936 Цивільного кодексу України за зберігання Товарів, переданих Поклажодавцем та зобов`язаний повернути його у схоронності.

Вартість Товарів переданого на зберігання визначається відповідно до вимог статті 951 Цивільного кодексу України збитки, завдані Поклажодавцем втратою (нестачею) або пошкодженням Товарів, відшкодовуються Зберігачем у разі втрати (нестачі) Товарів у розмірі його вартості, у разі пошкодження Товарів у розмірі суми, на яку знизилася їх вартість. Також якщо внаслідок пошкодження Товару його якість змінилася настільки, що він не може бути використаний за первісним призначенням, Поклажодавець має право відмовитися від цих Товарів і вимагати від Зберігача відшкодування їх вартості.

П.8.5. Договору встановлено, що Зберігач несе матеріальну відповідальність також за збиток:

8.5.1. Заподіяний крадіжками товарно-матеріальних цінностей, скоєних за допомогою злому на охоронюваних об`єктах приміщень, запорів, замків, вікон й огороджень, іншими способами в результаті не забезпечення належної охорони периметра або внаслідок невиконання Зберігачем установленого на складі порядку (виносу) Товарів, а також розкраданнями, скоєних шляхом грабежу або при розбійному нападі;

8.5.2. Нанесений знищеннями або ушкодженням Товарів (у тому разі шляхом підпалу) сторонніми особами, що проникли на об`єкт у результаті неналежного виконання Зберігачем прийнятих за Договором зобов`язань;

8.5.3. Зберігач несе відповідальність за порушення умов зберігання (порушення температурного режиму, вологості повітря та інше згідно норм умов зберігання, передбачених законодавством), а також за не дотримання строків зберігання (придатності) Товарів.

8.5.4. Заподіяний пожежами або з інших причин з вини працівників, що здійснюють охорону об`єктів.

Пунктом 8.6. Договору встановлено, що Зберігач несе відповідальність за пошкодження Товарів, які призвели до погіршення споживчих якостей настільки, що використання того за призначенням стало неможливим у розмірі повної вартості пошкоджених Товарів, розмір якого визначено до п.1.5. За інші пошкодження у розмірі суми, на яку знизилася вартість Товарів.

Договір, відповідно до п.11.1, набуває чинності відповідно до ч.3 ст. 631 Цивільного кодексу України з 01.01.2018 і діє до 31.12.2018 або в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами зобов`язань по Договору в частині оплати.

Закінчення строку Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення (п.11.2).

02.07.2018 між сторонами було підписано Акт прийому-передачі №16 (т.1 а.с.21), відповідно до якого посадова особа управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Одеської митниці ДФС Юзбашян Т.Р. в період з 27.06.2018 по 02.07.2018 передав нижчеперелічені товари для розміщення на склад митниці ТОВ «Томатін» відповідно договору відповідального зберігання від 13.06.2018 за №74/2018, як такі, щодо закінчення встановлених статтею 204 МКУ строків тимчасового зберігання товарів під митним контролем не були задекларовані власником або уповноваженою особою до відповідного митного режиму, за адресою: Одеська область, Великодолинський район, пгт. Великодолинське, вул. Транспортна, 9:

Поліпропілен «РР 526Р» в мішках у кількості 20080,00 кг (по вазі брутто) за коносаментом перевізника №87, контейнер EISU2144558.

Зазначений Акт підписано уповноваженими представниками Зберігача та Поклажодавця.

Таким чином, сторони Договору самостійно визначили, що на зберігання передано та прийнято поліпропілен в мішках, та встановлено його загальну кількість 20080,00 кг.

Акт підписано сторонами без зауважень.

Статтею 936 ЦК України встановлено, що за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Відповідно до положень ст. 937 ЦК України договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу. Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем.

Таким чином, прийняття поліпропілену «РР 526Р» в мішках у кількості 20080,00 кг на зберігання посвідчується Актом прийому-передачі №16.

Суд звертає увагу на те, що сторонами Договору описано предмет, переданий на зберігання, саме як «поліпропілен «РР 526 Р» у мішках.

Таким чином, представником Одеської митниці ДФС Юзбащян Т.Р. та представником ТОВ «Томатін» Денисевичем Д.Ф. підписано Акт прийому-передачі №16 від 02.07.2018, в якому зазначено про прийняття та відповідно передавання поліпропілену у кількості 20080,00 кг., при цьому відсутні будь-які уточнення щодо характеристик товару.

19.11.2018 було складено Інвентаризаційний опис матеріальних цінностей, прийнятих на відповідальне зберігання (т.1 а.с. 22-35).

При інвентаризації встановлено та в інвентаризаційному описі зафіксовано (п.65) т.1 а.с. 28 (оборотна сторона):

Інвентарний/номенклатурний номер - 16/2018#Поліпропілен «РР 526р» в мішках. Код УКТ ЗЕД 3902 212035);

Фактична наявність - 17915,40 кг.

За даними бухгалтерського обліку 20080,00 кг.

Дата приймання цінностей на зберігання 02.07.2018.

На першій сторінці опису (т.1 а.с.22) міститься розписка матеріально відповідальної особи ТОВ «Томатін» про те, що до початку проведення інвентаризації всі видаткові та прибуткові документи на матеріальні цінності здано в бухгалтерську службу і всі матеріальні цінності, що надійшли на мою відповідальність, оприбутковано, а ті, що вибули, списано.

В описі на останній сторінці (т.1 а.с.35) міститься відмітка за підписом матеріально відповідальної особи про те, що усі цінності, пойменовані в цьому інвентаризаційному описі з №1 до №144, перелічено комісією в натурі за моєї присутності та внесено в опис. У зв`язку з цим претензій до інвентаризаційної комісії не маю. Цінності, перелічені в описі, знаходяться на моєму відповідальному зберіганні.

Інвентаризаційний опис підписано матеріально відповідальною особою ТОВ «Томатін» 19.11.2018, а також проставлено печатку ТОВ «Томатін».

23.11.2018 було складено протокол інвентаризаційної комісії (т.1 а.с.36-41), який затверджено в.о. начальника Одеської митниці ДФС. У протоколі (т.1 а.с.37) зазначено, що встановлено факт розбіжностей між фактичними даними та даними бухгалтерського обліку на складі відповідального зберігання ТОВ «Томатін» (договір відповідального зберігання від 13.06.2018 №74/2018), а саме нестача поліпропілену «РР 526Р» в мішках в кількості 2164,6 кг, розміщеного на склад по акту прийому-передачі №16 від 02.07.2018.

На замовлення Одеської митниці ДФС було проведено оцінку втраченого від нестачі майна поліпропілену «РР 526Р» в мішках у загальній кількості 2164,6 кг. За результатами оцінки складено відповідний Звіт (т.1 а.с.42-55), за результатами якого ринкова вартість втраченого від нестачі майна: поліпропілену «РР 526Р» в мішках у загальній кількості 2164,6 кг з ПДВ становить 59885,00 грн. з ПДВ. Датою оцінки встановлено 19.11.2018, датою завершення складення звіту 12.12.2018.

Зазначений Звіт було рецензовано, 12.12.2018 складено відповідну Рецензію за № 5-12-12/18, в якій встановлено, що Звіт у цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, але має незначні недоліки, які не вплинули на достовірність оцінки. В процесі розгляду роботи були зроблені зауваження редакційного плану, які враховані оцінювачем і розглянутий варіант звіту внесено відповідні коригування та доповнення.

Судом встановлено, що звіт було складено на підставі Договору №196/2018 про надання послуг з проведення незалежної оцінки майна від 10.12.2018 (т.1 а.с.57-60), укладеного між ТОВ «Актив Інвестментс» (Виконавець) та Одеською митницею ДФС (Замовник). Загальною ціною Договору встановлено 900,00 грн. (п.5.1.), на виконання Договору підписано Акт №1 прийому-передачі робіт від 12.12.2018, послуги з проведення оцінки оплачено на підставі платіжного доручення №2459 від 14.12.2018 на суму 900,00 грн. (т.1 а.с.62).

Одеською митницею ДФС було направлено претензію №397/10/15-70-10 від 23.01.2019 (т.1 а.с.63-55), що підтверджується реєстром відправлення пошти від 24.01.2019 та службовим чеком (т.1 а.с.66), списком згрупованих відправлень (т.1 а.с.67).

У матеріалах справи міститься копія коносамента 87 (т.1 а.с.136), відповідно до якого було здійснено перевезення вантажу РР 526Р.

Судом не надається оцінка копії коносаменту у зв`язку із тим, що на підставі зазначеного документу неможливо встановити наявність або відсутність обставин, якими сторони обґрунтовують власні вимоги і заперечення.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти.

Положеннями ст.15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з положеннями ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Загальними підставами для покладення відповідальності на особу, яка заподіяла шкоду, за змістом ст. 1166 ЦК України є: протиправна поведінка особи, що заподіяла шкоду, шкідливий результат такої поведінки, тобто настання, наявність самої шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і настанням шкоди та вина особи у заподіянні шкоди.

Відповідно до статті 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно зі статтею 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Ураховуючи положення статті 74 ГПК України, саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Натомість відповідачу потрібно довести відсутність його вини у завданні збитків позивачу.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою (збитками) розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди (наведену правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 10.12.2018 у справі № 902/320/17).

Відповідно до положень ст. 239 МК України (у редакції, чинній на дату передання товару на зберігання) під складами органів доходів і зборів розуміються складські приміщення, резервуари, криті та відкриті майданчики, холодильні чи морозильні камери, які належать органам доходів і зборів або використовуються ними і спеціально обладнані для зберігання товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Товари, заявлені у різні митні режими, повинні зберігатися на складах органів доходів і зборів окремо, з дотриманням порядку, встановленого цим Кодексом для відповідних митних режимів.

Порядок роботи складу митного органу визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Водночас, частиною 4 вказаної статті встановлено, що товари, які через свої властивості не можуть зберігатися на складі органу доходів і зборів, за рішенням керівника органу доходів і зборів або особи, яка виконує його обов`язки, можуть передаватися органами доходів і зборів на зберігання підприємствам, на складах яких створено необхідні умови для належного зберігання таких товарів. Для цілей цього Кодексу таке зберігання вважається зберіганням на складі органу доходів і зборів.

Органи доходів і зборів несуть передбачену законом відповідальність за втрату або пошкодження товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що зберігаються ними. У випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, таку відповідальність несе адміністрація підприємств, на складах яких розміщуються товари, передані органами доходів і зборів цим підприємствам на зберігання.

Витрати органів доходів і зборів на зберігання товарів, транспортних засобів, зазначених у пунктах 1-5 частини першої та у частині п`ятій статті 238 цього Кодексу, відшкодовуються власниками цих товарів, транспортних засобів або уповноваженими ними особами. При цьому відшкодування витрат на зберігання товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 6 частини п`ятої статті 238 цього Кодексу, здійснюється з урахуванням положень частини третьої статті 243 та частини третьої статті 541 цього Кодексу. Розмір суми, що підлягає відшкодуванню, визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, і розраховується в порядку, передбаченому для визначення собівартості платних послуг.

Правомірність договору зберігання, укладеного між сторонами, не спростована.

Відповідачем не спростовано обставин підписання договору, акту та інвентаризаційного опису, більше того, суд враховує положення ст. 204 ЦК України, якими встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Вимог щодо визнання Договору зберігання недійсним відповідачем не заявлялось, Договір не визнаний у встановленому законодавством порядку недійсним, а тому береться судом до увагу в якості доказу наявності між сторонами правовідносин, на які посилається позивач.

Більше того, положеннями п.4.3. Порядку роботи складу митниці ДФС, затвердженого Наказом Міністерства фінансів від 30.05.2012 №627, на який посилається відповідач, встановлено, що товари, які через свої властивості не можуть зберігатися на складі Митниці, можуть передаватися підприємствам, на складах яких створено необхідні умови для належного зберігання таких товарів. Для цілей цього Порядку таке зберігання вважається зберіганням на складі Митниці. Договори відповідального зберігання з такими підприємствами готуються підрозділом інфраструктури за погодженням з керівниками юридичного підрозділу та підрозділу фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку Митниці та укладаються в установленому порядку. Про укладення договору відповідального зберігання у триденний строк інформується підрозділ власної безпеки Головного управління ДФС відповідної області чи міста Києва.

Крім того, суд звертає увагу на те, що обставини законності дій позивача, які передували укладенню договору зберігання, не є предметом розгляду у даній справі та, відповідно, судом не надається оцінка вказаним діям чи бездіяльності позивача.

У контексті заявлених позовних вимог предметом спору є відносини, які виникли між сторонами саме на підставі укладеного договору зберігання, а тому, оцінка надається правовідносинам з урахуванням зазначених правових норм.

Згідно з ч.1 ст. 938 ЦК України зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання.

Відповідно до ч.1 ст.942 ЦК України зберігач зобов`язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі.

Положеннями ст. 949 ЦК України визначено, що зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості.

Річ має бути повернена поклажодавцю в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання, з урахуванням зміни її природних властивостей.

Статтею 950 ЦК України встановлено, що за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах.

Відповідно до ст.951 ЦК України збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем:

1) у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості;

2) у разі пошкодження речі - у розмірі суми, на яку знизилася її вартість.

Системний аналіз зазначених норм свідчить про те, що зберігач несе відповідальність за втрату (нестачу) або пошкодження речі, переданої йому поклажодавцем. При цьому, зазначені норми не передбачають необхідності підтвердження у поклажодавця права власності або іншого права на річ, яка передана на зберігання.

З урахуванням зазначеного, посилання відповідача на те, що митниця не підтвердила походження товару і не має права власності на такий товар, відхиляються судом як такі, що не мають значення для вирішення спору.

Так, питання права власності на майно, яке передавалось на зберігання за Договором, не є предметом розгляду даної справи. Більше того, статтею 951 ЦК України, яка є у даному випадку спеціальною нормою, передбачено відшкодування збитків поклажодавцеві, незалежно від його статусу власника.

Отже, позивач як поклажодавець має право вимагати від Зберігача відшкодування збитків, завданих внаслідок втрати (нестачі) товару, переданого за договором зберігання (аналогічні правові висновки викладено у постанові ВС від 03.03.2020 по справі № 916/3197/17).

Щодо розміру збитків суд зазначає, що відповідач вважає Звіт про оцінку неналежним доказом розміру понесених збитків.

Водночас, Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна.

Статтею 12 цього Закону встановлено, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Положеннями ст. 13 цього Закону встановлено, що рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна).

Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) може виконувати оцінювач, який має не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна, експертні ради, що спеціально створені саморегулівними організаціями оцінювачів з метою контролю за якістю оцінки майна, яка проводиться оцінювачами - членами саморегулівної організації, оцінювачі, які мають не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна та працюють у Фонді державного майна України, а також інших органах, зазначених у статті 5 цього Закону.

Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), якщо зазначена оцінка погоджується, затверджується або приймається органом державної влади або органом місцевого самоврядування, є обов`язковим.

Позивачем надано звіт про оцінку майна, а також рецензію на вказаний звіт, в якій встановлено відповідність звіту вимогам нормативно-правових актів.

При цьому, відповідачем не надано рецензій на звіт про оцінку майна, якими було б встановлено його недостовірність, як і не надано належних доказів, які б підтверджували невідповідність ціни майна визначеній у звіті. Посилання на неналежність методології оцінки не приймається судом до уваги, оскільки оцінювачем було застосовано порівняльний метод з метою здійснення оцінки товару, який був зазначений сторонами у Акті приймання-передачі.

Судом встановлено, що відповідачем було направлено лист до експертної установи ОНДІСЕ МЮУ - за вих.№03/04 від 15.04.2019 (т.1 а.с.137), в якому ТОВ «Томатін» просив з`ясувати, чи є в складі вантажу, який прийнятий на відповідальне зберігання поліпропілен, і визначити хімічний склад вантажу. Надалі ТОВ «Томатін» направляв до експертної установи лист за вих.У№03/05 від 25.07.2019 (т.1 а.с.138), в якому знов просить з`ясувати наявність у складі вантажу поліпропілену та визначити хімічний склад вантажу, який згідно з маркуванням на пакувальних мішках значиться як «поліпропілен 526Р». За проведення експертного дослідження від 25.07.2019 №19-4319/43 було виставлено рахунок (т.1 а.с.139) на суму 5652,00 грн., який сплачено 29.07.2019 (т.1 а.с.140).

01.08.2019 замовнику ТОВ «Томатін» за Актом №19-4319 (т.1 а.с.144) було передано висновок експертного дослідження (т.1 а.с.146-149).

У висновку, наданому відповідачем, зазначено, що 25.07.2019 в ОНДІСЕ МЮ України при листі від 25.07.2019 для проведення дослідження речовин хімічних виробництв надійшла речовина у десяти пакунках без пояснювальних написів, дослідженням необхідно встановити, чи є в складі вантажу, який прийнятий на відповідальне зберігання ТОВ «Томатін», поліпропілен, та і взагалі визначити хімічний склад, який згідно маркування на пакувальних мішках значиться як «поліпропілен «РР 526Р». Вказано, що речовина на дослідження надійшла у десяти напівпрозорих полімерних пакетах жовтого кольору, без пояснювальних написів. У висновку вказано, що надана на дослідження речовина не є поліпропіленом та містить у своєму складі хлорид натрію.

Статтею 98 ГПК України встановлено вимоги до висновку експерта, згідно з якими висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. Суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (прізвище, ім`я, по батькові, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом, також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Якщо експерт під час підготовки висновку встановить обставини, що мають значення для справи, з приводу яких йому не були поставлені питання, він має право включити до висновку свої міркування про ці обставини.

У висновку не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а також те, що висновок підготовлено для подання до суду.

Більше того, як встановлено вище, з наданого відповідачем висновку неможливо достовірно встановити походження речовини, яка досліджувалась експертом, та її відібрання саме із мішків, що знаходяться на зберіганні, оскільки зразки було надано відповідачем самостійно, у пакетах, без пояснювальних написів.

Отже, зазначений висновок, наданий відповідачем не є належним та допустимим доказом у даній справі.

Листом від 08.08.2019 за вих.№839/5/15-70-03-05-15 (т.1 а.с.152) на адвокатський запит щодо надання документів та інформації відносно товару «поліпропілен РР 526Р» зазначено, що товар переміщувався в контейнері EISU2144558 за коносаментом №87 та до митного оформлення не подавався. 02.07.2018 згідно з актом приймання-передачі №16 товар переміщено на склад митного органу відповідно до розділу V Порядку роботи складу митниці №627, а саме: на склад ТОВ «Томатін» відповідно до договору відповідального зберігання від 13.06.2018 №74/2018. Товар розміщено як такий, за яким закінчено встановлені статтею 204 Митного кодексу України строки тимчасового зберігання під митним контролем та не було задекларовано власником або уповноваженою особою до відповідного митного режиму. Вказано, що будь-яких зауважень від ТОВ «Томатін» під час приймання-передачі товару не надходило, товар не подавався до митного оформлення, тому сертифікати його якості не подавались. Під час розміщення товару на склад та до теперішнього часу відбори проб та зразків для проведення експертизи вмісту пакувальних мішків не здійснювались.

Представником відповідача направлявся адвокатський запит Одеській митниці ДФС (вх.№734-28012 від 02.09.2019) (т.1 а.с.141), в якому просив надати документи, які підтверджують інформацію, від кого, ким і кому доставлялись на митну територію України пакувальні мішки з надписом «РР 526Р» з невстановленою речовиною; документи, які підтверджують інформацію причини відмови пройти митне оформлення і відмови отримати дані пакувальні мішки; документи, які підтверджують законність того, як дані пакувальні мішки з`явились у Одеської митниці ДФС; надати висновки експертів або інших фахівців, які підтверджують інформацію, що саме знаходиться у пакувальних мішках з написом «РР 526Р»; надати копії сертифікатів на речовину; офіційний лист за підписом керівника митниці про те, що товар не відноситься до вибухонебезпечних речовин, сумішей, радіоактивних речовин тощо.

Стосовно фотографій мішків із маркуванням:

«РР 526 Р

N.W: 25 KG

G.W: 25.1 KG

MADE IN CHINA», - суд зазначає наступне.

Зазначені фотографії (т.2 а.с.4,5) не є належними доказами у даній справі, оскільки з них неможливо встановити фактичне місцезнаходження мішків, зроблені відповідачем самостійно без участі позивача. Більше того, вказані фотографії не можуть довести обставини, які підлягають доказуванню у даній справі, чи спростувати відповідні обставини, оскільки наявність відповідного маркування та особливості пакування товару не свідчать про фактичний вміст мішків та про умови зберігання товару.

Щодо наданої судової практики суд вказує, що висновки суду першої та апеляційної інстанцій не є обов`язковими для врахування судом при вирішенні спору. Водночас, відносно постанови ВС у справі №910/9453/18 від 01.04.2019 суд зазначає, що обставини даної справи не є тотожними чи аналогічними обставинам, які встановлені судом при вирішенні даного спору. Так, зокрема, на зберіганні за договором знаходились швидкопсувні товари: овочі свіжі, відносно яких зберігач неодноразово звертався до митниці з метою якнайшвидшого вирішення питання реалізації з урахуванням терміну придатності товару. При цьому у дані справі позивач просив стягнути збитки, завдані при зберіганні такого товару на підставі прийнятого рішення щодо встановлення факту нестачі майна від псування. З урахуванням преюдиційних обставин, встановлених у справі №815/2881/17 судом було встановлено, що бездіяльність митниці щодо нерозмитнення свіжого часнику була визнана протиправною. У даній справі було встановлено відсутність вини відповідача та причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача і збитками.

Щодо постанови ВС у справі №910/22630/17 від 19.05.2020 суд зазначає, що у іншій справі було встановлено преюдиційні обставини неправомірності дій Одеської митниці ДФС, товар зберігався неналежним чином, на території установи, яка не має дозволу на провадження діяльності митного складу.

У даній справі наявність чи відсутність дозволу на провадження діяльності митного складу у відповідача не є предметом спору, а відтак і предметом доказування.

Судом досліджено заяву свідка ОСОБА_1 (т.2 а.с.47-48), в якій зазначено, що на посаді завідуючого складом він працює з 27.11.2017. З коносаменту йому стало відомо про прибуття контейнеру EISU214455 до Одеського порту в серпні 2017, 02.07.2018 вказаний контейнер працівником Одеської митниці доставлений до складського приміщення ТОВ «Томатін». Вказує, що почав приймати товар, який прийнято 02.07.2019, товар знаходився у мішках, які були запечатані та мали напис «РР 526Р», щоб не виникало питань, вказує, що зробив фотознімок мішків у контейнері. Що саме знаходиться у мішках, не розумів (також не розумів і працівник митниці). Зазначає, що зразки і проби товару з мішків працівником митниці не відбирались. Також у заяві свідка вказує, що будь-яких документів, які свідчать про вміст мішків, крім коносаменту, не надано у зв`язку з їх відсутністю. Яким чином мішки з`явились у митниці, невідомо. ОСОБА_1 вказує у заяві, що з чуток дізнався, що товар був кинутий у порту якоюсь фірмою, документи на поставлений товар покупцю не були надані. 02.07.2018 під час приймання товару проводилось зважування 800 мішків, вага у мішках різнилась і у них не було чіткої ваги.

Надалі у заяві свідка вказує, що у грудні 2018 року три працівника митниці, які з`явились із метою проведення ревізії самостійно перевісили кожний мішок, у ході чого було виявлено, що у кожному з 800 мішків не вистачало від 1 до 2,5 кг, при цьому упаковка не була пошкоджена. Зазначає, що усно звертався до працівників митниці із проханням призначити експертизу, намагався довести, що втрати товару не може бути, оскільки його ніхто не брав. Від працівників митниці отримано відповідь про наявність нестачі.

Також зазначає, що пішов на особистий прийом до заступника голови Одеської митниці ДФС з метою встановлення факту відсутності моєї вини та вини підприємства, на зустріч також був запрошений інспектор, який розміщував товар на складі, заступник голови митниці зробила інспектору зауваження щодо байдужого виконання обов`язків і не направлення товару на експертизу.

Вказує, що у червні-липні 2018 року до складу ТОВ «Томатін» знову прийшли працівники митниці з метою проведення ревізії, однак ревізія не проводилась, документи були складені працівниками митниці за результатами попередньої ревізії і виявленої нестачі. Випадково дізнався у митниці про судовий спір. Зазначає, що неодноразово звертався до начальника господарського відділу та просив призначити і провести експертизу товару, на що отримував відповідь про те, що цим ніхто не буде займатись, і це не передбачено. Усно було запропоновано сплатити різницю згідно з вагою.

Зазначає, що товар як був переданий на склад, так там і знаходиться, вини з нестачі підприємство не відчуває.

Суд звертає увагу на те, що у вересні 2019 до суду надійшла заява свідка (вх.№19479/19) Д.Ф. Денисевича (т.1 а.с.197), оформлена у простій письмовій формі, до якої додано наказ про призначення ОСОБА_1 на посаду завідуючого складом з 27.11.2017.

Також відповідачем 24.09.2019 через канцелярію подано клопотання про допит свідка (вх.№2-4600/19).

17.10.2019 у судовому засіданні представник позивача заперечував щодо клопотання про допит свідка. Щодо зазначеного клопотання про допит свідка суд звернув у судовому засіданні увагу представника щодо необхідності подати належним чином оформлену заяву свідка з метою можливості подальшого розгляду заяви про допит свідка. Також представнику відповідача було запропоновано надати посадову інструкцію особи, яка отримувала товар.

Щодо вказаної заяви (вх.№21931/19) додаткове клопотання про допит свідка не заявлялось. Більше того, суд звертає увагу на таке.

Відповідно до ч.1 ст.88 ГПК України показання свідка викладаються ним письмово у заяві свідка. При цьому, ч.1 ст. 89 ГПК України передбачено, що свідок викликається судом для допиту за ініціативою суду або за клопотанням учасника справи у разі, якщо обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам або викликають у суду сумнів щодо їх змісту, достовірності чи повноти. Отже, ГПК України передбачає виключні обставини, які можуть бути підставою для допиту свідка.

З урахуванням того, що свідком у власній заяві викладено інформацію, яка не суперечить іншим доказам, які наявні у матеріалах справи, а також викладено оціночні судження свідка, які не можуть спростувати чи довести обставини, які підлягають доказуванню, у даній справі, - суд не вбачає за необхідне викликати свідка для допиту.

Посилання на усне спілкування з посадовими особами митниці не можуть довести чи спростувати жодних обставин у справі.

Водночас, вказівка на те, що особа не обізнана із вмістом мішків також не може спростувати чи довести будь-які обставини у справі.

Інші зазначені свідком відомості стосуються його особистої оцінки дій працівників митниці, а також відсутності вини зберігача.

У висновку експерта №20-3807 судової трасологічної експертизи (т.3 а.с.20-53) зазначено, що на вирішення судової трасологічної експертизи було поставлено питання щодо того, яка кількість та загальна вага пакувальних мішків з написом «РР 526 Р», які зберігаються на складському приміщенні літ. Ж, розташованому за адресою: смт. Великодолинське, вул. Транспортна, 9; а також щодо наявності пошкоджень і розкриття пакувальних мішків.

У висновках експерта вказано, що на момент проведення експертизи на митному складі зберігаються 798 пакувальних мішків з маркувальними позначеннями «РР 526Р N.W: 25 KG G.W: 25.1 KG MADE IN CHINA» загальною вагою 17458,9 кг. Крім того, в наявності також полімерний пакет загальною вагою 26,8 кг, в якому, зі слів директора ТОВ «Томатін» ОСОБА_3 , було частково пересипано вміст двох значно пошкоджених мішків з маркувальними позначеннями «РР 526Р N.W: 25 KG G.W: 25.1 KG MADE IN CHINA».

Зазначено, що пакувальні мішки з маркувальними позначеннями «РР 526Р N.W: 25 KG G.W: 25.1 KG MADE IN CHINA», які зберігаються на митному складі відповідального зберігання ТОВ «Томатін» (літера Ж), розташованому за адресою: смт. Великодолинське, вул. Транспортна, 9, ознак розкриття не мають. Втім, на поверхнях деяких з мішків, наявні пошкодження, опис яких (характер, локалізація та механізм слідоутворення) наведено в дослідницькій частині висновку.

У висновку експерта №20-5525 криміналістичної експертизи по дослідженню речовин хімічних виробництв (т.3 а.с.56-58), зазначено, що на вирішення експертизи поставлено питання: 1. що знаходиться у пакувальних мішках з написом «РР 526 Р», які зберігаються на складському приміщенні літ. Ж, розташованому за адресою: смт. Великодолинське, вул. Транспортна, 9; 2. яка кількість та загальна вага пакувальних мішків з написом «РР 526 Р», які зберігаються на складському приміщенні літ. Ж, розташованому за адресою: смт. Великодолинське, вул. Транспортна, 9; 3. чи мають ознаки пошкодження і розкриття пакувальні мішки з написом «РР 526 Р», які зберігаються на складському приміщенні літ. Ж, розташованому за адресою: смт. Великодолинське, вул. Транспортна, 9; 4. чи могла природним чином зменшитися вага товару (через наявність природного убутку, усушку, утруску тощо) у пакувальних мішках з написом «РР 526 Р», які зберігаються на складському приміщенні літ. Ж, розташованому за адресою: смт. Великодолинське, вул. Транспортна, 9. Зазначено, що друге питання не потребує спеціальних знань експерта-хіміка і експертом не вирішується; третє питання вирішується у висновку експерта лабораторії трасологічних, балістичних та інших досліджень; четверте питання виходить за межі компетенції експерта-хіміка.

У висновку експерта зазначено, що у 798 пакувальних мішках з написом «РР 526 Р», які зберігаються на складському приміщенні літ. Ж, розташованому за адресою: смт. Великодолинське, вул. Транспортна, 9, на момент дослідження знаходиться речовина, яка являє собою хлорид натрію.

Також вказано, що визначення загальної ваги мішків не потребує спеціальних знань експерта-хіміка і експертом не вирішується. Визначення, чи могла природним чином зменшитися вага товару (через наявність природного убутку, усушку, утруску тощо) у пакувальних мішках з написом «РР 526 Р», які зберігаються на складському приміщенні літ. Ж, розташованому за адресою: смт. Великодолинське, вул. Транспортна, 9, виходить за межі компетенції експерта хіміка.

Щодо зазначених висновків суд вказує, що ним не спростовується передання на зберігання за актом від 02.07.2018 у мішках товару поліпропілен «РР 526 Р» у кількості 20080,00 кг. Зазначеними висновками підтверджується виключно поточний стан (на дату проведення експертизи) та вміст мішків з відповідним маркуванням, які знаходяться на складі відповідача.

При цьому, відповідачем не спростовано належними доказами передання за Актом від 02.07.2018 саме поліпропілену, а посилання на непроведення експертиз та невзяття проб товару у мішках не може доводити необізнаність сторін договору зберігання із вмістом мішків, в яких було передано товар.

Враховуючи зазначене вище, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог та їх задоволення.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Аналогічну правову позицію викладено у Постанові ВС від 18.01.2021 по справі №915/646/18.

Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 р. (заява №4909/04), відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 11, 15, 16, 22, 936, 937, 938, 942, 949, 950, 951, 1166 ЦК України, ст.ст. 224, 225 ГК України, ст.ст. 238, 239, 243, 541 МК України, ст.ст. 1, 12, 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Порядку роботи складу митниці ДФС, затвердженого Наказом Міністерства фінансів від 30.05.2012 №627, ст.ст. 4, 53, 73, 74, 75, 77, 79, 86, 91, 98, 129, 232, 233, 236, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Одеської митниці Держмитслужби (, вулиця Лип Івана та Юрія, будинок 21 А, місто Одеса, 65078) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Томатін" (, вулиця Чорноморська, будинок 1, офіс 1, селище міського типу Великодолинське, Овідіопольський район, Одеська область, 67832) про стягнення 60785,00 грн. задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Томатін" (, вулиця Чорноморська, будинок 1, офіс 1, селище міського типу Великодолинське, Овідіопольський район, Одеська область, 67832) на користь Одеської митниці Держмитслужби (, вулиця Лип Івана та Юрія, будинок 21 А, місто Одеса, 65078) 60785,00 грн. збитків, 1921,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна та резолютивна частина рішення оголошені в судовому засіданні 19.01.2021. Повний текст рішення складений та підписаний 29 січня 2021 р.

Головуючий суддя Р.В. Волков

Суддя Д.О. Бездоля

Суддя С.П. Желєзна