СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2021 р. Справа № 922/2556/20

Східний апеляційний господарський суд у складі клегії суддів:

головуючого судді суддів: За участю секретаря судового засідання: За участю представників сторін: від позивача: від відповідача: Чернота Л. Ф. Зубченко І. В., Радіонова О. О. Телеснюк І.В. Паніотов О.К. (адвокат, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Серія КВ №005598 від 23.04.2015 р., довіреність №б/н від 05.08.2020 року, договір про надання правничої допомоги б/н від 26.05.2020 р.) не з`явився
розглянувши апеляційну скаргу (вх.№3213Х/3)Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Агродар", м. Харків
на рішення Господарського суду Харківської області
від та на додаткове рішення Господарського суду від 21.10.2020 року (повне рішення складено 30.10.2020 року) Харківської області 28.10.2020 року (повний текст додаткового рішення складено 03.11.2020 року)
у справі за позовом до про №922/2556/20 (суддя - Т. О. Пономаренко) Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАС-Логістік", м. Київ Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Агродар", м. Харків стягнення 906 311,87 грн.
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТАС-Логістік", м. Київ 10.08.2020 року звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою б/н від 05.08.2020 року до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Агродар", м. Харків про стягнення з останнього 906 311,87 грн., що складається з: 796 000,00 грн. - основна заборгованість; 81 707,24 грн. - пеня; 13 594,72 грн. - інфляційні втрати та 15 009,91 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані несвоєчасним виконанням відповідачем умов договору №121119 ТЕО-Л від 12.11.2019 року на транспортно-експедиційне обслуговування в частині своєчасної оплати отриманих послуг з перевезення.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.08.2020 прийнято позовну заяву (вх.№2556/20 від 12.08.2020) до розгляду та відкрито провадження у справі №922/2556/20 за правилами загального позовного провадження.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 21.10.2020 року (повне рішення складено 30.10.2020 року) у справі №922/2556/20 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАС-Логістік", м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Агродар", м. Харків про стягнення заборгованості, - задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Агродар" (61058, м. Харків, вул. Данилевського, буд. 38, офіс 16; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАС-Логістік" (01024, м. Київ, вул. Велика Васильківська/Басейна, 1-3/2, літера "А"; ) основну суму заборгованості у розмірі 796 000,00 грн., пеню у розмірі 79 188,93 грн. інфляційні витрати у розмірі 10 143,85 грн., 3% річних у розмірі 13 557,57 грн. та суму судового збору у розмірі 13 483, 67 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 28.10.2020 року о 10:30 год.

Встановлено сторонам строк протягом 5 днів для надання суду доказів понесених судових витрат.

26.10.2020 року до Господарського суду Харківської області надійшла заява (вх.№24884 від 26.10.2020) представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАС-Логістік", м. Київ (з додатками) про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в загальній сумі 35 912,12 грн. (а. с. 149-163).

28.10.2020 року Господарським судом Харківської області ухвалено додаткове рішення у справі №922/2556/20, яким заяву (вх.№24884 від 26.10.2020) представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАС-Логістік" задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Агродар" (61058, м. Харків, вул. Данилевського, буд. 38, офіс 16; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАС-Логістік" (01024, м. Київ, вул. Велика Васильківська/Басейна, 1-3/2, літера "А"; ) суму витрат на правову допомогу у розмірі 22 134,37 грн.

В іншій частині заяви - відмовлено.

24.11.2020 року до Східного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга б/н від 18.11.2020 року Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Агродар", м. Харків на рішення господарського суду Харківської області від 21.10.2020 року та на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 28.10.2020 року у справі №922/2556/20.

В зазначеній апеляційній скарзі відповідач просить суд:

- скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 21.10.2020 року у справі №922/2556/20 в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "ТАС-Логістік" у задоволенні позовних вимог у повному обсязі;

- скасувати додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 28.10.2020 року у справі №922/2556/20 в частині задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАС-Логістік" про відшкодування судових витрат та ухвалити нове рішення, яким відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "ТАС-Логістік" у задоволенні заяви про відшкодування судових витрат у повному обсязі;

- судові витрати покласти на позивача.

Апелян ввважає, що при винесенні рішень суд першої інстанції порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права, а саме: ч. 1 ст.529 ЦК України, ч. 1 ст. 193 ГК України, ст. 1, с. 19 Закону України «Про адвокатуру» та адвокатську діяльність», ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74, ст. 76, ст.79. ст.. 126, п. 3 ч. 3 ст. 162, п.п.3,4 ч.4 ст.238, п. 2 ч.1 ст.275, ч. 1 ст. 256 ГПК України, а також не з`ясував обставини, які мають значення для справи.

Всупереч вимогам ГПК України, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що позивач не надав жодних доказів, які б підтверджували наявність суми заборгованості у розмірі 796 000,00 грн., а також позивач не надав обґрунтований розрахунок розміру суми основної заборгованості.

При винесенні рішення від 21.10.2020 суд першої інстанції не звернув увагу на відсутність обґрунтованого розрахунку суми за перевищення кількості діб повних рейсів, що призвело на думку відповідача, до безпідставного стягнення з останнього грошових коштів у розмірі 596 000,00 грн.

Також скаржник вважає, що позивач не надав жодних доказів, які б підтверджували реальну кількість діб, які перевищують заплановану кількість діб повного рейсу. З наданих позивачем наданих послуг не вбачається кількість діб, протягом яких відповідачу в оренду було передано кожний вагон. Крім того, на переконання останнього дані акти наданих послуг не містять відомостей про кількість діб, протягом яких відповідачу було надано в оренду кожний вагон та які перевищують заплановану кількість діб повного рейсу.

Апелянт зазначає, що при винесенні додаткового рішення від 28.10.2020 року суд першої інстанції порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права, а саме: ст. 126 ГПК України, ст.ст. 1,19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також не у повному обсязі дослідив наявні у справі докази.

Відповідач звертає увагу суду на те, що 28.10.2020 року, ним було подано до господарського суду Харківської області клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. У даному клопотанні відповідач просив суд першої інстанції відмовити ТОВ «ТАС-ЛОГІСТИК» у задоволенні заяви про відшкодування судових витрат у повному обсязі.

Крім того, відповідач звертає увагу суду, що в акті приймання-передачі наданих послуг від 09.09.2020 до Договору про надання правничої допомоги №26/05-20 від 26.05.2020 та акті приймання-передачі наданих послуг від 23.10.2020 до договору про надання правничої допомоги №26/05-20 від 26.05.2020 представник позивача не зазначив кількість часу, витраченого адвокатом на виконання певних робіт (наданих послуг), що ставить під сумнів обґрунтованість, пропорційність та співмірність завлених позивачем витрат на правову допомогу.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.11.2020 року визначено колегію у складі: Чернота Л. Ф. - головуючий суддя (доповідач), судді: Зубченко І. В., Радіонова О. О.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.11.2020 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Агродар", м. Харків на рішення Господарського суду Харківської області від 21.10.2020 року та на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 28.10.2020 року у справі №922/2556/20 залишено без руху та зобов`язано заявника усунути впродовж 10-ти днів з моменту отримання ухвали, встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки шляхом доплати судового збору у розмірі 2 166,51 грн. за звернення з апеляційною скаргою.

09.12.2020 року на адресу Східного апеляційного господарського суду повернулось рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, з якого вбачається, що апелянтом отримано ухвалу суду про залишення апеляційної скарги без руху 07.12.2020 року, що свідчить про обізнаність останнього стосовно недоліків поданої ним апеляційної скарги.

Таким чином, строк на усунення недоліків апеляційної скарги, з урахуванням 5-денного поштового перебігу, закінчується 22.12.2020 року.

16.12.2020 року на поштову адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Агродар", м. Харків надійшла заява б/н від 16.12.2020 року про усунення недоліків з доданим оригіналом платіжного доручення №240577813 від 14.12.2020 року про сплату судового збору на суму 2 166,51 грн.

На виконання положень ч. 2 ст. 9 Закону України "Про судовий збір", апеляційним судом перевірено у програмі "Діловодство спеціалізованого суду "ДСС" та встановлено, що судовий збір у сумі 2 166,51 грн., сплачений апелянтом відповідно до платіжного доручення №240577813 від 14.12.2020 року, зараховано до державного бюджету України, що підтверджується випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України від 14.12.2020 року.

Таким чином, Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що скаржником усунуто недоліки поданої ним апеляційної скарги у визначений судом строк.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.12.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Агродар", м. Харків на рішення Господарського суду Харківської області від 21.10.2020 року та на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 28.10.2020 року у справі №922/2556/20 та встановлено учасникам справи строк до 11.01.2021 року включно для надання суду відзиву на апеляційну скаргу, заяв та клопотань (у разі наявності), що пов`язані з розглядом апеляційної скарги з доказами надсилання їх копій та доданих до них документів іншим сторонам у справі.

11.01.2021 року (в межах строку) від ТОВ «ТАС-ЛОГІСТИК» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити апеляційну скаргу ТОВ «Торговий дім Агродар» без задоволення, а рішення господарського суду Харківської області від 21.10.2020 року і додаткове рішення господарського суду Харківської області від 28.10.2020 року без змін. Покласти судові витрати ТОВ «ТАС-ЛОГІСТИК», понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції на ТОВ «Торговий дім Агродар». В додатках надав копію додаткової угоди №1 від 06.01.2021 до договору про надання правничої допомоги №26/05-20 від 26.05.2020 р.; копію платіжного доручення №2665 від 11.01.2021 р.; докази відправлення відзиву і додатків апелянту - опис вкладення у цінний лист, накладна і квитанція АТ «Укрпошта».

21.01.2021 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Агродар» надійшла відповідь на відзив, в якому останній просить апеляційну скаргу ТОВ «Торговий дім Агродар» на рішення господарського суду Харківської області від 21.10.2020 у справі №922/2556/20 у частині задоволених позовних вимог та на додаткове рішення господарського суду Харківської області від 28.10.2020 у справі №922/2556/20 у частині заяви ТОВ «ТАС-ЛОГІСТИК» про відшкодування судових витрат - задовольнити у повному обсязі.

Крім того, в тексті відповіді на відзив, апелянт відзначив, що наданий позивачем акт надання послуг №77 від 31.01.2020 не підтверджує кількості діб перевищення строків рейсів (оренди вагонів). Повідомив, що для запису повідомлень (як про прибуття, так і про подавання вагонів під вивантаження) на станції ведеться Книга повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження (додаток 7 до Правил користування вагонами і контейнерами). У цій книзі зазначаються: одержувач, назва вантажу, номер вагона (контейнера), дата й час передачі та прийняття інформації, прізвища тих працівників вантажовласників і станції, які передали та прийняли повідомлення, а також час, на який планується подача вагонів для вантажних операцій (пункт 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 02.02.2010 N01-08/71 «Про деякі питання практики застосування у вирішенні спорів законодавства про відповідальність за порушення у галузі залізничного транспорту (за матеріалами узагальнення судової практики у справах, розглянутих господарськими судами України)»). Таким чином, на думку відповідача, належним доказом реального перевищення кількості діб вагону є не акт надання послуг №77 від 31.01.2020, на який посилається позивач. Таким доказом є інформація, яка міститься в Книзі повідомлень Укрзалізниці. На переконання останнього, доказом реального перевищення кількості діб вагонів має бути відповідна Книга повідомлень Укрзалізниці, яка позивачем надана не була.

Відповідач не заперечує проти наведених позивачем обставин.

Загальні вимоги до змісту судового рішення викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 14.

На підтвердження факту, що ТОВ «ТД Агродар» отримав акт № 77 від 31.01.2020 р. відповідач надав роздруківку із електронної пошти (яка зазначена у договорі) з якої вбачається, що позивачем направлено відповідачу Акт № 77 від 31.01.2020, для підписання 07.02.2020. Вважає, що позивачем не було надано жодного доказу, який би підтверджував, що Акт № 77 від 31.01.2020 був направлений відповідачу та підписаний ним 31.01.2020, або раніше ніж 07.02.2020.

Крім того відповідач не погоджується із додатковим рішенням суду в частині заявлених позивачем витрат на правничу допомогу, вважає, що посилання позивача на судову практику є помилковою, оскільки вказане рішення не підтверджує правову позицію позивача, тому є безпідставним.

Ухвалою Східного господарського суду від 12.01.2021 року, призначено апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Агродар", м. Харків на рішення Господарського суду Харківської області від 21.10.2020 року та на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 28.10.2020 року у справі №922/2556/20 на "27" січня 2021 р. о 14:00 год.

У судовому засіданні 27.012021 року представник позивача заперечував проти вимог, викладених в апеляційних скаргах, вважає рішення та додаткове рішення господарського суду законним, прийнятим з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення та додаткове рішення залишити без змін. Крім того представник позивача до початку розгляду справи по суті (до судових дебатів) надав копію платіжного доручення №2715 від 26.01.2021 року на суму 5000,00 грн. (призначення платежу: «зг. договору про надання правничої допомоги №26/05-20 від 26.05.2020 р.»). Просив суд долучити вищенаведений документ до матеріалів справи, в якості підтвердження понесених витрат на правничу допомогу. Крім того, зазначив, що у раніше поданому відзиві на апеляційну скаргу останнім було надано документи та копію платіжного доручення №2655 від 11.01.2021 року на суму 5000, 00 грн. (призначення платежу: «зг. договору про надання правничої допомоги №26/05-20 від 26.05.2020 р.»). Тому, просить покласти судові витрати ТОВ «ТАС-ЛОГІСТИК», понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, на ТОВ «Торговий дім Агродар» у загальному розмірі 10 000,00 грн.

Відповідач в судове засідання 27.01.2021 року не з`явився, на адресу суду 26.01.2021 р. надіслав клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із тим. що адвокат - Поліщук Д.В. не має змоги прийняти участь в даному судовому засіданні з причини зайнятості в іншому судовому засіданні, яке відбудеться 27.01.2021 о 14:30 год. у Фрунзенському районному суді м. Харкові у справі №645/6666/20. Інших представників відповідач не має.

Представник позивача заперечив щодо задоволення вищевказаного клопотання відповідача. Вважає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Агродар» є юридичною особою та мало змогу звернутися за правничою допомогою до іншого адвоката.Також, відзначив про права та обов`язки учасників судового процесу (ст. 42 ГПК України) та на вимоги ст.43 ГПК України - неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що відповідач про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштової кореспонденції. Вказані документи в повній мірі свідчать про належне повідомлення сторін у справі про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги Східним апеляційним господарським судом.

Статтею 120 частинами 3, 7 Господарського процесуального кодексу України передбачено наступне:

Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Явка представників сторін у судове засідання, призначене на 27.01.2021 р., не визнавалась апеляційним господарським судом обов`язковою.

Таким чином, на думку колегії суддів, в даному судовому засіданні повинен відбутися розгляд апеляційної скарги по суті. Відсутність представника відповідача у даному випадку не перешкоджає вирішенню спору та не повинно заважати здійсненню правосуддя у встановлений законом строк. У задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи відмовлено.

Відповідно до вимог ст. ст. 222, 223 ГПК України фіксування судового засідання здійснювалося за допомогою технічних засобів фіксації та було складено протокол судового засідання.

Частиною 1 ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, відзиву, відповіді на відзив, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення та додаткового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, встановлено наступне.

12.11.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Агродар" (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТАС-Логістік" (експедитор) було укладено договір на транспортно-експедиційне обслуговування №121119 ТЕО-Л.

Відповідно до пункту 1.1. Договору, за даним договором експедитор бере на себе зобов`язання за плату та за рахунок клієнта надавати послуги з організації перевезення зернових, зернобобових, олійних культур та продуктів їх переробки, або інших вантажів (надалі по тексту - вантаж) вказаних клієнтом, власними (або залученими) вагонами-хоперами критими для зерна та інших харчових вантажів, а також виконання інших дій, необхідних для виконання обов`язків за даним договором і/або погоджених із клієнтом.

Протягом усього терміну надання послуг, право власності на вантаж належить клієнту (п.1.2.Договору).

Надання послуг здійснюється в строки та на умовах узгоджених Додатковими угодами, що є невід`ємними частинами Договору , згідно п. 1.4 Договору.

Відповідно до абз. 5 п. 2.1 Договору Експедитор має право одержувати від Клієнта плату за свої послуги, за користування вагонами інших власників (у разі їх залучення за погодженням з Клієнтом), а також відшкодування витрат, понесених в інтересах Клієнта, якщо такі документально підтверджені витрати здійснювалися в інтересах Клієнта або внаслідок винних дій (бездіяльності) Клієнта, Укрзалізниці або не з вини Експедитора.

Згідно з положеннями п. 2.4 Договору Клієнт зобов`язаний забезпечити своєчасну передоплату послуг Експедитора, його витрат на сплату провізних плат та додаткових зборів/послуг Укрзалізниці.

Пунктом 3.1 Договору сторони погодили Планова вартість (ціна) послуг Експедитора (з врахуванням вартості користування вагонами Експедитора) за даним Договором фіксується сторонами у додаткових угодах до даного Договору.

Крім того, Клієнт сплачує/відшкодовує/компенсує Експедитору додаткові витрати: суми провізної плати, додаткових зборів, додаткових послуг Укрзалізниці за вільними тарифами, штрафів/пені та інших документально підтверджених витрат, які виникли в Експедитора, або залученими у третіх осіб (з вантажем/порожніми), та/або до їх простою (далі - додаткові витрати).

Відповідно до поданих заявок Клієнта Експедитором визначається планова вартість загальних та додаткових витрат, які покладаються на Клієнта і він зобов`язаний їх сплатити/компенсувати Експедитору в терміни згідно Договору.

Згідно з п. 3.2. Договору оплата за Договором здійснюється Клієнтом на поточний рахунок Експедитора в наступному порядку:

-100 % від планової вартості послуг та додаткових витрат (згідно розрахунків Екпедитора на основі прийнятих Заявок Клієнта) перераховується на поточний рахунок Експедитора в якості попередньої оплати протягом 3 (трьох) банківських днів з дати виставлення відповідного рахунку, але в будь-якому випадку не пізніше, ніж за 3 (три) каледароних дні до дати початку перевезень.

- залишок вартості (різниця між плановою та фактичною вартістю Експедитора разом з його супутніми витратами, у тому числі при збільшенні/введенні Укразалізницею/Мінінфраструктури нових тарифів) перераховується на поточний рахунок Експедитора протягом 3 (трьох) банківських днів з дати підписання уповноваженими -гедставниками обох Сторін акту наданих послуг.

В пункті 3.7. Договору зазначено, що допускається оплата по копіях рахунків, переданих за допомогою засобів електронної пошти.

Моментом оплати вважається дата зарахування коштів на рахунок експедитора. Клієнт зобов`язується оплатити послуги, витрати експедитору у термін, встановлений цим договором та несе відповідальність за несвоєчасність оплати визначену цим договором (п.3.8.Договору).

За прострочення в оплаті рахунків експедитора клієнт додатково оплачує штрафні санкції - пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неоплаченої суми за кожний день прострочення (за весь період прострочки) (п.5.1.Договору).

Відповідно до п. 6.5. Договору транспортного експедирування експедитор несе повну матеріальну відповідальність за пошкодження або втрату вантажу, втрату товарного виду вантажу, повне або часткове знищення вантажу, в обсязі заподіяної шкоди. Шкода повинна бути відшкодована при настанні такого випадку експедитором на протязі 14 календарних днів з моменту отримання претензії від замовника.

Згідно з п. 6.6. Договору транспортного експедирування експедитор несе відповідальність за осіб, залучених до виконання цього договору, у розмірі та на умовах, визначених чинним законодавством, як за власні.

Відповідно до пункту 8.1. Договору, цей договір та інші документи, що стосуються договору, можуть бути зроблені і передані за допомогою засобів електронної пошти на адреси, зазначені в розділі 10 цього договору. Сторони несуть відповідальність за достовірність підпису. Обов`язок доказування, тих чи інших фактів, за цим договором і його справжності лежить на обох сторонах.

Сторони домовилися, що заявки та інші документи, завірені печатками та підписами їх повноважних представників, є невід`ємною частиною цього договору. Факсимільні і електронні (у тому числі копії) передані за допомогою електронної пошти (E-mail) копії договору та додаткових угод, додатків до договору (в т.ч. заявки) мають юридичну силу оригіналу, при чому, сторони зобов`язані направити одна одній оригінали зазначених документів протягом двох робочих днів з моменту направлення копії (п.8.3. Договору).

Пунктом 9.1 договору, сторони узгодили, що договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 30.06.2020 р. (включно). А в частині виконання зобов`язань - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Кожна зі сторін має право відмовитися від договору, письмово попередивши про це іншу сторону, не менше ніж за 30 днів. При цьому, Експедитор зобов`язаний виконати всі, прийняті ним раніше зобов`язання, а Клієнт - оплатити отримані послуги та додаткові витрати Експедитора. Сторони вважаються зобов`язиними за Договором, поки не будуть виконані всі зобов`язання, що випливають з цього договору або пов`язані з його розірванням (припиненням), незалежно від його терміну дії (п. 9.3 договору).

Із тексту позовної заяви вбачається, що 13.11.2020 Клієнт та Експедитор уклали Додаткову угоду № 1 до Договору, якою погодили умови транспортно-експедиційного обслуговування з перевезення зернових вантажів (шроту) у загальному обсязі 25 000 тон протягом 2019 року-червня 2020 року.

В Додатковій угоді № 1 Сторони погодили умови ряду рейсів, в тому числі станції відправлення (Кабанне, Траково), станції призначення (Пуховичі, Смолевичі, Речиця, Береза Картузская, Одеса-Сорт), об`єми вагонів (94 м3, 116 м3), заплановану планову вартість послуг Експедитора та додаткових витрат, а також кількість діб повного рейсу кожного вагону.

Якщо кількість діб повного рейсу вагона буде перевищена (незалежно від причин), то Клієнт зобов`язаний сплатити 1700 (одна тисяча сімсот) грн. за кожен вагон за кожну добу такого перевищення. При цьому, неповна доба перевищення рейсу для розрахунку вважається поєною. Дана ставка є ставкою користування вагонами (п. З Додаткової угоди №1).

Сторони дійшли згоди про те, що за кількість діб, що мине після завершення транспортно-експедиційного обслуговування (дати останнього розвантаження кожного загону), передбаченого цією додатковою угодою, до дати прибуття вагонів на станції, визначені інструкціях Експедитора (про адресування вагонів у порожньому стані після останнього оозвантаження), Клієнт зобов`язаний сплатити 1700 (одна тисяча сімсот) грн. разом з ПДВ за чожен вагон за кожну добу. При цьому, неповна доба для розрахунку вважається повною. Дана ставка є ставкою користування вагонами (п. 4 Додаткової угоди №1).

29.11.2019 Клієнт та Експедитор уклали Додаткову угоду № б/н до Договору (том 1, а.с.29-30), якою погодили умови транспортно-експедиційного обслуговування з перевезення зернових вантажів (шрот, кукуруза) у загальному обсязі 10 000 тон протягом грудня 2019 року - червня 2020 року.

В Додатковій угоді №б/н Сторони погодили умови ряду рейсів, в тому числі: станцію відправлення (Кабанне), станції призначення (Орша-Восточная, Столбці), об`єми вагонів (94 м3, 116 м3), заплановану планову вартість послуг Експедитора та додаткових витрат, а також кількість діб повного рейсу кожного вагону.

Якщо кількість діб повного рейсу вагона буде перевищена (незалежно від причин), то Клієнт зобов`язаний сплатити 1700 (одна тисяча сімсот) грн. за кожен вагон за кожну добу такого ж перевищення. При цьому, неповна доба перевищення рейсу для розрахунку вважається повною. Дана ставка є ставкою користування вагонами (п. 3 Додаткової угоди №б/н).

Сторони дійшли згоди про те, що за кількість діб, що мине після завершення транспортно-експедиційного обслуговування (дати останнього розвантаження кожного вагону), передбаченого цією додатковою угодою, до дати прибуття вагонів на станції, визначені в інструкціях Експедитора (про адресування вагонів у порожньому стані після останнього розвантаження), Клієнт зобов`язаний сплатити 1700 (одна тисяча сімсот) грн. разом з ПДВ за кожен вагон за кожну добу. При цьому, неповна доба для розрахунку вважається повною. Ця ставка є ставкою користування вагонами (п. 4 Додаткової угоди №1).

13.12.2019 Клієнт та Експедитор уклали Додаткову угоду № 2 до Договору (том 1, а.с. 31-32), якою погодили умови транспортно-експедиційного обслуговування з перевезення зернових вантажів (шроту) у загальному обсязі 25 000 тон протягом грудня 2019 року - червня 2020 року.

В Додатковій угоді № 2 Сторони погодили умови ряду рейсів, в тому числі: станції вправлення (Кабанне, Гракове, Орілька), станцію призначення (Миколаїв-Вантажний), об`єми вагонів (94 м3, 116 м3), заплановану планову вартість послуг Експедитора та додаткових витрат, а також кількість діб повного рейсу кожного вагону.

Якщо кількість діб повного рейсу вагона буде перевищена (незалежно від причин), то Клієнт зобов`язаний сплатити 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн. за кожен вагон за кожну добу такого перевищення. При цьому, неповна доба перевищення рейсу для розрахунку вважається повною. Дана ставка є ставкою користування вагонами (п. З Додаткової угоди №2).

Сторони дійшли згоди про те, що за кількість діб, що мине після завершення транспортно-експедиційного обслуговування (дати останнього розвантаження кожного вагону), передбаченого цією додатковою угодою, до дати прибуття вагонів на станції, визначені з інструкціях Експедитора (про адресування вагонів у порожньому стані після останнього созвантаження), Клієнт зобов`язаний сплатити 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн. разом з ПДВ за кожен вагон за кожну добу. При цьому, неповна доба для розрахунку вважається повною. Ця ставка є ставкою користування вагонами (п. 4 Додаткової угоди №2).

Експедитор виставив Клієнту рахунки щодо попередньої оплати послуг відповідно до п. 3.1 Договору (том 1, а.с. 33-35), а саме: № 649 від 25.11.2019, № 673 від 04.12.2019, № 683 від 09.12.2019 на загальну суму 2 078 928,15 грн., проте Клієнт їх оплатив несвоєчасно і не в повному обсязі. Проте, йдучи на зустріч клієнту позивач приступив до надання послуг відповідачу.

Позивач зазначає, що загалом, за період співробітництва ТОВ «ТАС-ЛОГІСТІК» надало ТОВ «Торговий дім «АГРОДАР» планових транспортно-експедиторських послуг на загальну суму 1 520 381,60 грн. (один мільйон п`ятсот двадцять тисяч триста вісімдесят одна гривня 60 копійок), що підтверджується: актом надання послуг №543 від 19.12.2019 на загальну суму 4 068,00 грн.; актом надання послуг № 546 від 26.12.2019 на загальну суму 680 079,23 грн.; актом надання послуг №547 від 26.12.2019 на загальну суму 330 514,18 грн.; актом надання послуг №548 від 26.12.2019 на загальну суму 165 773,67 грн.; актом надання послуг №549 від 26.12.2019 на загальну суму 339 946,52 грн.

Проте, як зазначає позивач, відповідачем сплачено було лише 892 976,05 грн., відповідно, заборгованість станом на 31.12.2019 становила 627 405,55 грн.

Як вбачається із запиту відповідача про підтвердження заборгованості сума кредиторської заборгованості станом на 31 грудня 2019 року згідно з документами відповідача становила 627 405,55 грн. (а.с.48 т.1).

05.02.2020 позивач звернувся до відповідача з вимогою про сплату заборгованості за договором (а.с.49-51 т.1).

В січні-лютому 2020 році відповідач здійснив ще платежі по Договору на загальну суму 427 405,55 грн., проте станом на дату підписання цієї позовної заяви розмір заборгованості по плановим транспортно-експедиторським послугам становить 200 000 грн.

Разом з тим, пунктами 3,4 Додаткових угод №1, №б/н та №2 до Договору передбачена плата за користування кожним вагоном за кожну добу, що перевищує заплановану кількість діб повного рейсу.

Відповідно до п.5.12 Договору повним рейсом вважається проміжок часу, що минає по кожному вагону від операції «ОТОТ» (або іншої подібної операції, яка свідчить, що вагон зданий під навантаження) до наступної операції «ОТОТ» (або іншої подібної операції, яка свідчить, що вагон зданий під наступне навантаження після прибуття у порожньому стані на станцію примикання до пункту навантаження). Повний рейс розраховується у кількості діб. Кількість повних діб округляється для розрахунків у більшу сторону.

Із тверджень позивача вбачається, що відповідач неодноразово перевищував заплановані строки рейсів, а саме: - за вагони вартістю 1500 грн./доба - 233 вагонодоби на загальну суму 349500,00 грн.; - за вагони вартістю 1700 грн./доба - 145 вагонодіб на загальну суму 246500,00 грн. Всього на загальну суму 596 000,00 грн., що підтверджується актом надання послуг №77 від 31.01.2020, додатком №1 до нього, рахунком кількості діб перевищення повних рейсів від 15.01.2020 та рахунком на оплату №30 від 15.01.2020 (а.с.46-47,52-53 т.1).

05.02.2020 Експедитор надіслав Клієнту лист №1/05022020, в якому висловив вимогу оплатити в тому числі заборгованість за користування вагонами в розміоі 596 000, 00 грн. та виставив відповідний рахунок.

Вказаний лист разом із рахунком було надіслано на зазначену в Договорі електронну пошту Клієнта , а також оригінал поштою цінним листом з описом вкладення. Відповідач, відповіді не надав. У зв`язку із цим позивач звернувся з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 906 311,87 грн., яка складається з: розміру основної заборгованості у сумі 796 000,00 грн., пені - 87 707,24 грн., інфляційних втрат - 13 594,72 грн., 3% річниз - 15 009,91 грн.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками господарського суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Укладений між сторонами договір №121119 ТЕО-Л від 12.11.2019 р. за своєю правовою природою є договором транспортного експедирування, визначення якого містяться у статтті 929 Цивільного кодексу України, відповідно до якої за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторонни (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.

Крім того, може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

За приписами статті 931 ЦК України, розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Суб`єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі.

Перевезення вантажів здійснюють вантажний залізничний транспорт, автомобільний вантажний транспорт, морський вантажний транспорт, та вантажний внутрішній флот, авіаційний вантажний транспорт, трубопровідний транспорт, інші види транспорту.

Допоміжним видом діяльності, пов`язаним з перевезенням вантажу є транспортна експедиція.

Приписами статті 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність. унормовано, що танспортно-експедиторська діяльність - підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів.

Транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування.

Експедитор (транспортний експедитор) - суб`єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування.

Перевізник - юридична або фізична особа, яка взяла на себе зобов`язання і відповідальність за договором перевезення вантажу за доставку до місця призначення довіреного їй вантажу, перевезення вантажів та їх видачу (передачу) вантажоодержувачу або іншій особі, зазначеній у документі, що регулює відносини між експедитором та перевізником.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність Положення цього Закону поширюються також на випадки, коли обов`язки експедитора виконуються перевізником.

Отже, договір перевезення та договір транспортного експедирування є окремими видами цивільно-правових договорів з різними предметами та суб`єктним складом. Експедиторська діяльність не є діяльністю з перевезення вантажу, а відноситься до допоміжної щодо перевезення діяльності з організації та забезпечення перевезень.

Чинне законодавство допускає здійснення обов`язків експедитора перевізником за різними договорами (договором перевезення вантажу та договором транспортного експедирування) або в рамках одного змішаного договору згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України з елементами договору перевезення та транспортного експедирування. Частиною 1 статті 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В частині 1 статті 629 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За даною справою, сторони в Договорі погодили, що залишок вартості (різниця між плановою та фактичною вартістю експедитора разом з його супутніми витратами) перераховується на поточний рахунок експедитора протягом 3 банківських днів з дати підписання уповноваженими представниками обох сторін акту наданих послуг та на підставі виставленого експедитором рахунку, але не пізніше 4 робочих днів від дати наступної від дня прибуття вантажу на залізничну станцію призначення.

В матеріалах справи містяться засвідчені підписами та печатками сторін акти надання залізничних послуг та послуг експедитора та додатки до них (том 1, а.с. 36-47). Тобто, відповідач повинен був оплатити отримані послуги у строк:

- за актом надання послуг №543 від 19.12.2019 на загальну суму 4 068,00 грн. підписаний сторонами 19.12.2019 у строк до 24.12.2019 включно;

- за актом надання послуг №546 від 26.12.2019 на загальну суму 680 079,23 грн. підписаний сторонами 26.12.2019 у строк до 31.12.2019 включно;

- за актом надання послуг №547 від 26.12.2019 на загальну суму 330 514,18 грн. підписаний сторонами 26.12.2019 у строк до 31.12.2019 включно;

- за актом надання послуг №548 від 26.12.2019 на загальну суму 165 773,67 грн. підписаний сторонами 26.12.2019 у строк до 31.12.2019 включно;

- за актом надання послуг №549 від 26.12.2019 на загальну суму 339 946,52 грн. підписаний сторонами 26.12.2019 у строк до 31.12.2019 включно;

- за актом надання послуг №77 від 31.01.2020 на загальну суму 596 000,00 грн. підписаний сторонами 31.01.2020 у строк до 05.02.2020 включно.

Судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку, що за даною справою розмір заборгованості підтверджується підписаними керівниками і скріпленими печатками сторін актами надання послуг. В тому числі, заборгованість за користування вагонами при перевищенні запланованої кількості 596 000,00 грн. підтверджується актом надання послуг № 77 від 31.01.2020 та несплачений відповідачем залишок заборгованності у розмірі 200 000,0 грн.

Частиною 1 статті 530 ЦК України зазначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, згідно частини 1 статті 612 ЦК України.

За вищезазначеними актами надання послуг виникла заборгованість у загальному розмірі 796 000,00 грн.

Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія дійшла висновку, що заборгованість за відповідним договором у розмірі 796 000,00 грн. належним чином доведена, у зв`язку із чим позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Стосовно тверджень апелянта щодо недоведеності наявності заборгованості, судова колегія апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення суми основної заборгованості суд першої інстанції виходив з того, що відповідач про наявність заборгованості у розмірі 796 000,00 грн. за договором на транспортно-експедиційне обслуговування № 121119 ТЕО-Л від 12.11.2019 не заперечував, а тому заборгованість за відповідним договором у розмірі 796 000,00 грн. належним чином доведена.

Необгрунтованими є твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що позивач не надав жодних доказів, які б підтверджували наявність суми заборгованості у розмірі 796 000,00 грн., а також про відсутність розрахунку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Учасникам справи було надано можливість в повній мірі скористатись передбаченими законодавством процесуальними правами.

В матеріалах справи міститься відзив відповідача на позовну заяву (том 1, а.с. 81-85), а також заперечення відповідача на відповідь на відзив (том 1, а.с. 112).

Відповідно до ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ні у відзиві, ні в запереченні відповідач не заперечував проти наведених позивачем обставин щодо надання транспортно-експедиторських послуг та виникнення у відповідача простроченої заборгованості, розміру основної заборгованості, доданих до позову документів тощо.

Крім того, відповідач навів у відзиві додав власні розрахунки заборгованості, окремо по заборгованості за оплату за користування вагонами при перевищенні запланованої кількості діб повного рейсу в розмірі 596 000,00 грн. і окремо по заборгованості за планові транспортно-експедиторські послуги.

Враховуючи вищевикладене, при розгляді справи в суді першої інстанції відповідач повністю визнав розмір основної заборгованості, проте не погодився із розрахунками позивача трьох процентів річних, пені та інфляційних втрат.

Стосовно дати підписання акта надання послуг судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідач в апеляційній дійшов помилкового висновку стверджучи, що акт № 77 від 31.01.2020 на оплату суми заборгованості за користування вагонами при перевищенні запланованої кількості діб в розмірі 596000,00 грн. був направлений ТОВ «ТАС-ЛОГІСТІК» на адресу ТОВ «Торговий Дім Агродар» 07.02.2020.

За даною справою, відповідач фактично визнає існування і дійсність цього акта і, відповідно, наявність заборгованості перед позивачем.

Також, відповідно до п. 8.1 договору цей договір та інші документи, що стосуються договору, можуть бути зроблені і передані за допомогою засобів електронної пошти на адреси, зазначені в розділ 10 цього договору.

В розділі 10 договору «Адреси і банківські реквізити сторін підписи сторін» (том 1, а.с.26) зазначені такі електронні адреси:

Експедитор:

Клієнт:

Передбачена відповідачем для офіційного листування із у виниклих правовідносинах сторін адреса електронної пошти створена у веб-сервісі «Ukr.net», а не Gmail, скріншот з якого відповідач додав до матеріалів справи (том 1, а.с. 86, 113).

Таким чином, адреси електронної пошти між якими мало місце листування по електронній пошті, на яке посилається відповідач, не є адресами, визначеними в договорі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства.

Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Також, до позовної заяви додано засвідчену копію підписаного сторонами (зокрема, директором відповідача) акту надання послуг № 77 від 31.01.2020 (том 1, а.с.46). Оригінали вказаного документа наявні у позивача і відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Таким чином, вищезазначений акт є первинним бухгалтерським документом.

Частиною 2 статті 9 вищеназваного Закону визначено обов`язкові реквізити первинних бухгалтерських документів, до яких віднесено дату документа.

Також, відповідно до абз. 23 п. 2.4 договору Клієнт зобов`язаний протягом 5 робочих днів з дня отримання від Експедитора актів наданих послуг, повернути їх експедитору підписаними або підписаними з мотивованими зауваженнями.

Крім того, відповідач не був позбавлений можливості підписати акт із зауваженням щодо дати або вимагати від позивача змінити акт.

За таких обставин, оригінал підписаного і скріпленого печатками сторін акту надання послуг № 77 від 31.01.2020 є належним, допустимим і достовірним доказом на підтвердження позовних вимог і розрахунків позивача.

Натомість, доводи відповідача і його розрахунки штрафних санкцій, які ґрунтуються виключно на листі бухгалтера по електронній пошті (факт існування і зміст якого насправді не суперечить обставинам справи і вимогам позивача) не знайшли свого підтвердження і не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги.

Стосовно стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 13594,72 грн. та 3% річних у розмірі 15 009,91 грн., судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

У відзиві на позовну заяву, представник відповідача просив суд відмовити в частині стягнення штрафних санкцій в сумі, яка заявлена позивачем та надав власний розрахунок інфляційних втрат та 3% річних.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з вимогами вищенаведеної статті, стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання.

При цьому день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення.

Судова колегія апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду щодо необґрунтованого посилання відповідача на направлення позивачем на електронну адресу відповідача акту №77 від 31.01.2020 пізніше ніж 05.02.2020 р. Оскільки сам акт №77 від 31.01.2020 підписаний відповідачем з зазначенням дати підписання "31.01.2020 р.". Жодних зауважень чи заперечень даний акт не містить.

Врахувавши встановлений сторонами у договорі 3-х денний строк (банківські дні) на оплату отриманих відповідачем послуг експедитора, перевіривши правові підстави, пріод нарахування 3% річних та інфляційних нарахувань, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що дані розрахунки є арифметично невірними, а тому здійснивши контррозрахунок задоволенню підлягають інфляційні витрати у розмірі 10 143,85 грн. та 3% річних у розмірі 13 557,57 грн.

Щодо стягнення пені за прострочену заборгованість відповідача у відповідності до умов договору у розмірі 81 707,24 грн., судова колегія зазначає наступне.

За даною справою, відповідач, не погоджуючись з заявленим позивачем розміром пені, надав власний розрахунок.

Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Правові наслідки порушення грошового зобов`язання передбачені, зокрема, ст.ст. 549, 611, 625 ЦК України.

За приписами частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України).

Щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України, якою передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Даним приписом передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Разом з тим, умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Відповідно до п.4.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» від 29.05.2013 №10 даний шестимісячний строк не є позовною давністю, а визначає максимальний період часу, за який може бути нараховано штрафні санкції (якщо інший такий період не встановлено законом або договором).

В силу приписів статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У даному випадку, сторони у договорі погодили, що за прострочення в оплаті рахунків експедитора клієнт додатково оплачує штрафні санкції - пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неоплаченої суми за кожний день прострочення (за весь період прострочки).

Дослідивши матеріали справи, врахувавши встановлений сторонами у договорі 3-х денний строк (банківські дні) на оплату отриманих відповідачем послуг експедитора, перевіривши надані позивачем до позовної заяви розрахунки пені, місцевий господарський суд правомірно встановив, що дані розрахунки є арифметично невірними. А тому, здійснивши контррозрахунок, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову частково, а саме пені у розмірі 79 188,93 грн.

Стосовно витрат на правничу допомогу (додаткове рішення господарського суду Харківської області від 28.10.2020) судова колегія зазначає наступне.

Відповідач не погоджується із додатковим рішенням Господарського суду Харківської області від 28.10.2020, яким вирішено питання про розподіл судових витрат, а саме: стягнуто з відповідача витрати на правничу допомогу адвоката.

Свою позицію відповідач аргументує тим, що в документах, що підтверджують витрати позивача, не зазначено кількість часу, витраченого адвокатом.

Дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

-розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Між Позивачем (Замовник) та адвокатом Паніотовим Олегом Костянтиновичем (Виконавець), який діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серія КВ №005598 від 23.04.2015 р., було укладено договір про надання правничої допомоги № 26/05- 20 від 26.05.2020 (том 1, а.с. 59-61).

Вартість послуг за цим договором становить: підготовка позовної заяви - 8 000 (вісім тисяч) грн.; підготовка відповіді на відзив - 4 000 (чотири тисячі) грн.; участь Виконавця в судовому засіданні - 5 000 (п`ять тисяч) грн. за одне судове засідання (ця сума включає витрати на відрядження) або 2 500 (дві тисячі п`ятсот0 грн. за одне судове засідання в режимі відоконференції.

За даною справою адвокатом Паніотовим Олегом Костянтиновичем було надано наступні послуги, які були ним оплачені ТОВ «ТАС-ЛОГІСТИК»: підготовка позовної заяви - 8 000 грн.; підготовка відповіді на відзив - 4 000 грн.; участь в судовому засіданні 09.09.2020 - 5 000 грн.; участь в судовому засіданні 21.10.2020 - 5 000 грн.;

Слід зазначити, що ці витрати повністю співпадають із попереднім розрахунком судових витрат, наведеним в позовній заяві та в договорі між замовником - Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАС-ЛОГІСТИК» та виконавцем - Паніотовим Олегом Костянтиновичем.

Замовник і Виконавець самостійно здійснюють облік і сплату всіх податків та обов`язкових зборів і платежів, які підлягають сплаті у зв`язку із виконанням цього договору (п. 4.5 договору).

Крім того, за договором про надання правничої допомоги сторони вирішили визначати обсяг адвокатських послуг не часом, який адвокат витрачає, а конкретними процесуальними діями: підготовкою документів та участю в судових засіданнях. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 по справі № 922/445/19.

Також, судова колегія апеляційної інстанції вважає необгрунтованими твердження відповідача, щодо ненадання позивачем доказів, які б підтверджували, що представник позивача придбав квиток (додаткові витрати. які пов`язані з утриманняим АТ «Укрзалізниця» у розмірі 317,22 грн. за повернення квитка). Саме з метою участі у судовому засіданні, яке мало відбутися 30.09.2020 у господарському суді Харківської області по справі №922/2556/20 представник позивача не надав.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.06.2018 року у справі №923/567/17, суд касаційної інстанції визнав обґрунтованими вимоги про стягнення з позивачів компенсації вартості витрат адвоката, понесених на купівлю проїзних квитків для участі у судовому засіданні суду касаційної інстанції.

Враховуючи вищевикладне, за даною справою, відсутні підстави для скасування додаткового рішення Господарського суду Харківської області від 28.10.2020.

Судові витрати ТОВ «ТАС-ЛОГІСТІК» в суді апеляційної інстанції:

В зв`язку з поданням відповідачем апеляційної скарги та відкриттям апеляційного провадження, між Позивачем (Замовник) та адвокатом Паніотовим Олегом Костянтиновичем (Виконавець), який діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 005598 від 23.04.2015, було укладено додаткову угоду № 1 від 06.01.2021 (копію додано до договору про надання правничої допомоги №26/05-20 від 26.05.2020 (копія договору наявна в матеріалах справи).

Вартість послуг за цією додатковою угодою становить: - підготовка відзиву на апеляційну скаргу - 5 000 (п`ять тисяч) грн.; участь виконавця в судовому засіданні в Східному апеляційному господарському суді - 5 000 (п`ять тисяч) грн. за одне судове засідання безпосередньо в приміщенні Суду або 2 500,00 (дві тисячі п`ятсот) грн. за одне судове засідання в режимі відео конференції; підготовка заперечення проти відкриття касаційного провадження - 5 000 (п`ять тисяч) грн.; підготовка касаційної скарги або відзиву на касаційну скаргу - 5 000 (п`ять тисяч) грн.; участь виконавця в судовому засіданні у Верховному Суді - 3 000 (три тисячі) грн. за одне судове засідання.

Станом на 27.01.2021 р. позивач сплатив адвокату 5 000,00 (п`ять тисяч) грн. за підготовку відзиву на апеляційну скаргу, що підтверджується платіжним дорученням №2655 від 11.01.2021 (том 2, а.с. 17).

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача (адвокат Паніотов О.К.) надав копію платіжного доручення №2715 від 26.01.2021 року на суму 5000,00 грн. Наголосив на тому, що ця сума сплачена ТОВ «ТАС-ЛОГІСТИК» останньому, за послугу: участь у судовому засіданні у Східному апеляційному господарському суді (27.01.2021 р.)

Судова колегія зауважує, що відносно обґрунтованості розміру заявлених витрат на професійну правничу допомогу та його (розміру) пропорційності предмету спору, необхідно брати до уваги наступне:

- відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, п.95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015р., п.п.34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009р., п.80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006р., п.88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004р. та п.268 рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 02.06.2014р., заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

- відповідно до ст.28 Правил адвокатської етики (затверджені звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017р.) необхідно дотримуватись принципу "розумного обґрунтування" розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.

Пропорційність є складовим елементом закріпленого ст.8 Конституції України принципом верховенства права, якому за змістом ч.1 ст.11, ч.1 ст.236 Господарського процесуального кодексу України має відповідати будь-яке судове рішення, тоді як покладання на сторону тягарю компенсації неспівмірного розміру понесених іншою стороною витрат на оплату послуг адвоката є несумісним із визначеним ч.1 ст.2 цього Кодексу завданням господарського судочинства, адже матиме фактичний наслідок, тотожний до накладання штрафу.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 11.11.2020 року у справі №908/2614/19 дійшов висновку, що навіть заява, подана в усній формі у судовому засіданні свідчить про наявність наміру подати докази розміру судових витрат.

За даною справою, докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу були подані позивачем в межах встановленого ч. 8 ст.129 ГПК України строку.

Під час апеляційного провадження у справі № 922/2556/20 позивачем надано відзив з додатками (додаткова угода №1від 06.0.2021 р. до договору про надання правничої допомоги №26/05-20 від 26.05.2020) на апеляційну скаргу відповідача на оскаржуване рішення суду від 21.10.2020 і додаткове рішення господарського суду Харківської області від 28.10.2020 р. (том 2, а.с. 12-21).

Також представник ТОВ «ТАС-ЛОГІСТИК» - адвокат Паніотов О.К. був присутній в судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 27.01.2021 р., що відображено у протоколі судового засідання.

Враховуючи, що представник позивача надав розрахунок судових витрат, понесених в апеляційній інстанції, також завчасно (до судових дебатів) заявив про них, витрати на вказану суму є обґрунтованими та пропорційними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, тому підлягають задоволенню у розмірі - 10000, 00 грн.

Крім того, чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості. Натомість, саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів, що в даному випадку, відповідачем не здійснено. Клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги матеріали справи не містять. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 9 квітня 2019 року у справі №826/2689/15.

При вирішенні питання щодо певних видів правничої допомоги адвоката враховується як пов`язаність їх з розглядом справи, обґрунтованість та розумність визначення у контексті обсягу заперечень (заяви про зменшення витрат на професійну правничу допомогу), наданих протилежною стороною.

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що адвокат самостійно визначається зі стратегією захисту інтересів свого клієнта та алгоритмом дій задля задоволення вимог останнього та найкращого його захисту.

Отже, у разі недотримання заявником вимог частини четвертої вказаної статті щодо співмірності розміру заявлених до відшкодування витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт, суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, лише за клопотанням сторони. Суд враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Вказана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц. та у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 22.11.2019 у справі №902/347/18, від 06.12.2019 у справі №910/353/19.

Відповідач був не позбавлений можливості заявити відповідне клопотання щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, обов`язок доведення неспіврозмірності яких покладено саме на нього.

У даному випадку, суд оцінив рівень адвокатських витрат, що повинні бути присуджені з урахуванням того, що такі витрати понесені фактично, та їх сума є доведеною та обґрунтованою.

Крім того, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не змінює і не втручається у правовідносини адвоката та його клієнта. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд, дослідивши подані позивачем докази понесених витрат на професійну правову допомогу в суді апеляційної інстанції, виходячи із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи, виходить із того, що заявлена позивачем сума відшкодування витрат на правничу допомогу, пов`язану з розглядом справи у суді апеляційної інстанції в сумі 10 000,00 грн., є співмірною та підлягає задоволенню.

Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18), Постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №753/15687/15-ц, від 26 вересня 2018 року у справі №753/15683/15, Постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 червня 2019 року у справі №910/3929/18 та інших.

Враховуючи вищенаведене, з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати у розмірі 10 000,00 грн., понесені у зв`язку з переглядом у суді апеляційної інстанції справи №922/2556/20.

Відповідно до пп. «в» п. 4 ч. 1 чт. 282 ГПКУ в резолютивній частині постанови суд, апеляційної інстанції зазначається розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що матеріали справи свідчать про те, що господарський суд першої інстанції всебічно, повно і об`єктивно дослідив матеріали справи в їх сукупності, дав вірну юридичну оцінку обставинам справи. Доводи, викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими, оскільки не відповідають вимогам закону, а оскаржуване рішення та додаткове рішення суду першої інстанції прийняті з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваних рішень та задоволення апеляційної скарги.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника, у відповідності до вимог ст. 129 ГПК України.

Керуючись статтями 86, 123, 126, 129, 236, 269 270, 273, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Агродар", м. Харків на рішення господарського суду Харківської області області від 21.10.2020 року (повне рішення складено 30.10.2020 року) та на додаткове рішення господарського суду Харківської області від 28.10.2020 року (повний текст додаткового рішення складено 03.11.2020 року) у справі №922/2556/20 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області області від 21.10.2020 року (повне рішення складено 30.10.2020 року) у справі №922/2556/20 залишити без змін.

Додаткове рішення господарського суду Харківської області від 28.10.2020 року (повний текст додаткового рішення складено 03.11.2020 року) у справі №922/2556/20 залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ АГРОДАР» (ідентифікаційний код юридичної особи - 36036864; 61058, м. Харків, вул. Данилевського, 38, офіс 16) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАС-ЛОГІСТИК» (ідентифікаційний код юридичної особи - 35945555; 01024, м. Київ, вул. Велика Василківська/Басейна, 1-3/2, літера «А») судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 10 000,00 грн. (десять тисяч гривень).

Господарському суду Харківської області видати відповідний наказ згідно вимог Закону України "Про виконавче провадження".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Дана постанова може бути оскаржена в порядку ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 27.01.2021 р. оголошено вступну та резолютивну частину.

Повний текст постанови складено та підписано 01.02.2021 р.

Головуючий суддя Л.Ф. Чернота

Суддя І.В. Зубченко

Суддя О.О. Радіонова