ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/80/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання Васильєвій Л.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Самара", с. Верхня Самара
до Фізичної особи - підприємця Шевченка Олексія Сергійовича, м. Лозова
про стягнення 50 000,00 грн.
за участю представників:

позивача - адвокат Здєльник С.І., довіреність б/н від 05.03.19р.;

відповідача - адвокат Степанов В.В., довіреність б/н від 11.03.20р.

ВСТАНОВИВ:

СТОВ "Самара" (, с. Верхня Самара, Харківської області) звернулось до господарcького суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з ФО-П Шевченка Олексія Сергійовича (ІПН НОМЕР_1 м. Лозова Харківської області) кошти, сплачені йому на виконання умов договору №27/13/Ш від 11.03.13р. "Про розроблення проекту землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обгрунтування сівозмін та впорядкування угідь", - у вигляді авансового платежу, в розмірі 52 938,00 грн. Судові витрати просить покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 13.01.20р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням учасників справи та призначено судове засідання.

03.02.2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

10 лютого 2020 року від позивача надійшла відповідь на відзив.

11.02.2020 року відповідач звернувся до суду з клопотанням про відкладання розгляду справи, з метою урегулювання спору мирним шляхом.

11.02.2020 року позивач звернувся до суду з клопотанням про здійснення розгляду справи №922/80/20 за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 11.02.2020 року задоволено клопотання представника позивача про здійснення розгляду справи №922/80/20 за правилами загального позовного провадження. Клопотання відповідача про відкладання розгляду справи, з метою урегулювання спору мирним шляхом задоволено частково. Замінено засідання для розгляду справи по суті, призначене на 11.02.20р. о 12:00 год. підготовчим засіданням. Продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів. Підготовче засідання відкладено на 12 березня 2020 р. о 10:00 год.

12 березня 2020 року від позивача надійшла уточнена позовна заява, в якій позивач просив суд зменшити розмір позовних вимог майнового характеру до 50000,00грн.

Протокольною ухвалою від 12.03.2020р. заяву про уточнення позовних вимог від 12.03.20р. (яку судом було розцінено як заяву про зменшення розміру заявлених позовних вимог), судом прийнято до розгляду та задоволено, подальший розгляд справи здійснювався з урахуванням нової ціни позову (50000,00 грн.) та відкладено підготовче засідання на 24 березня 2020 року об 11:30 год.

Ухвалою суду від 24.03.2020р. відкладено підготовче засідання на 08 квітня 2020 р. о 12:00 год.

Ухвалою суду від 08.04.2020р. продовжено строк підготовчого провадження за межі встановленого карантину та відкладено підготовче засідання на 30 квітня 2020 року на 11:30 год.

22.04.2020р. від відповідача надійшло заперечення на позовну заяву.

23.04.2020р. від відповідача надійшли документи для долучення до матеріалів справи, які суд долучив до матеріалів справи.

28.04.2020р. від позивача надійшла заява про забезпечення доказу, в якій представник позивача просив суд призначити по справі судову експертизу "проекту" та просив розглянути дану заяву без участі представника позивача.

Ухвалою суду від 30.04.2020р. заяву позивача про призначення по справі судової експертизи, яка надійшла до суду 28.04.2020р., було задоволено.

Призначено по справі судову експертизу, проведення якої доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз імені Засл. проф. М.С. Бокаріуса (61177, м. Харків, вул. Золочівська, буд. 8-а).

Провадження у справі 922/80/20 зупинено до закінчення проведення експертизи та повернення матеріалів справи до господарського суду Харківської області.

23.12.2020р. матеріали справи №922/80/20 повернуто до господарського суду Харківської області з експертним висновком.

28 грудня 2020 року № 922/80/20 підготовче провадження по справі за ініціативою суду поновлене та було закрите згідно п.3 ч.2 ст.185 ГПК України, та призначений розгляд справи по суті в судовому засіданні на "26" січня 2021 року о 12:00. Надано сторонам можливість надати до суду письмові пояснення по справі з урахуванням наданого експертного висновку.

Представник позивача в судовому засіданні 26.01.2021 року підтримав позовні вимоги (уточнені), просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 26.01.2021 року проти позову заперечував в повному обсязі, просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Враховуючи те, що одним з принципів судочинства є свобода в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

Позивач, звертаючись до суду вказує про те, що 11.03.2013 року між ФОП Шевченко О.С., ІПН НОМЕР_1 (надалі - відповідач, виконавець) та СТОВ "Самара", (замовник, позивач) у особі генерального директора Івченка В.М. укладено Договір № 27/13/Ш "Про розроблення проекту землеустрою що забезпечує еколого - економічне обґрунтування сівозмін та впорядкування угідь" (надалі- договір).

За цим договором замовник доручає, а виконавець зобов`язується виконати проектно - вишукувальні роботи з розроблення проекту землеустрою, що забезпечує еколого - економічне обґрунтування сівозмін та впорядкування угідь СТОВ "САМАРА" на території Верхньосамарскої сільської ради, Близнюківського району, Харківської області, загальною площею 2941,00 га, у відповідності до наданих замовником документів та вихідних даних.

Відповідно до п.1.2. договору, розробленим вважається проект, виконаний відповідно до "Порядку розроблення проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозмін та впорядкування угідь", затвердженого постановою КМУ від 02.11.2011 року №1134 (надалі постанова №1134), погоджений відповідною районною державною адміністрацією.

Відповідно до п.1.4. договору після завершення робіт відповідно до п.1.2. виконавець передає замовнику за актом приймання-передачі виконаних робіт оригінал документації із землеустрою (проекту).

У відповідності до п.2.2. договору загальна вартість робіт становить 88 230 (вісімдесят вісім тисяч двісті тридцять) грн.00 коп., ПДВ не нараховується. Загальна вартість робіт визначається згідно з протоколом погодження договірної ціни на виконання робіт (додаток №1 до договору).

Згідно п.2.4. договору, замовник у термін 10-ти банківських днів, починаючи з дня підписання договору зобов`язується здійснити перший авансовий платіж виконавцю у розмірі 60%, що складає 52 938 (п`ятдесят дві тисячі дев`ятсот тридцять вісім) грн.00 коп. від загальної вартості робіт.

Відповідно до п.2.5 договору, послуги державної експертизи землевпорядної документації сплачує виконавець.

За умовами п.3.1. договору термін виконання робіт виконавцем складає 3 місяця з дня надання замовником всієї необхідної для розробки проекту документації на паперових та магнітних носіях та здійснення авансового платежу, згідно п.2.3. даного договору.

Відповідно до п.4.1. договору замовник зобов`язується надати виконавцю всі необхідні матеріали та документи згідно додатку 1 до Договору, копії установчих, реєстраційних та статистичних документів мають бути посвідчені у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до п.4.3. договору, замовник передає виконавцю проект, виконаний відповідно до "Порядку розроблення проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозмін та впорядкування угідь", затвердженого Постановою №1134.

Відповідно до п.4.5 договору, замовник забезпечує підписання документів зі складу проекту, які надані та розроблені виконавцем.

Сторони погодили, що договір діє до повного виконання сторонами умов договору (п.6.1 договору).

Відповідно до п.6.3. договору, у випадку дострокового припинення дії договору сплачені замовником суми повертаються виконавцем протягом тридцяти днів з моменту отримання письмової вимоги про їх повернення за винятком вартості виконаних виконавцем робіт, документально підтверджених витрат, пов`язаних з виконанням цього договору та грошей, необхідних для надання банківських послуг за перерахунок грошових коштів Замовнику.

Таким чином, предметом договору є розроблення проекту землеустрою, виконаного відповідно до ст.52 Закону України "Про землеустрій" від 22.05.2003 року та "Порядку розроблення проектів землеустрою, що забезпечують еколого - економічне обґрунтування сівозмін та впорядкування угідь", затвердженого Постановою №1134, за умови сплати замовником авансового платежу (60% від суми договору) та надання необхідних відомостей, перелік яких передбачений чинним законодавством.

Договір не передбачає складання кошторису на окремі види послуг, не містить у собі положення про його поетапне виконання, надання замовнику проміжного варіанту робочого проекту, текстового та графічного матеріалу, будь-яких чорнових нотаток, і таке інше.

Невід`ємним додатком до договору є завірені належним чином реєстраційні та статистичні документи - свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи СТОВ "Самара", статистичні дані за 2012 рік про посівні площі та врожай с/г культур на земельних ділянках, що перебувають у користуванні замовника, у тому числі статистична форма №9-б-сг (річна), №21-заг (річна), 29-сг (річна), №50-сг (річна), №10-мех (річна), №4-сг (річна), заповнені відповідно до Наказу Держстату України №301 від 17 липня 2012 року.

До суду наданий "Проект землеустрою" (а.с. № 66-124 том 1), в якому зазначено наступне: "При розробці проекту землеустрою використані наступні матеріали, надані замовником: ...." (а.с. № 70, том 1), тобто у розділі "2.Вступ" зазначено, що при розробці проекту землеустрою використані наступні вихідні матеріали, надані замовником, у тому числі: правовстановлюючі документи юридичної особи; документи, що підтверджують наявність земельних ресурсів для ведення сільськогосподарського виробництва (договори оренди земельних ділянок державної власності, реєстр земельних ділянок (паїв) приватної власності, переданих в оренду СТОВ "Самара"); агрохімічні паспорти полів та земельних ділянок СТОВ "Самара" на території Верхньосамарської сільської ради Близнюківського району Харківської області; довідка СТОВ "Самара" про енергоозброєність підприємства; довідка про розмір виробничих витрат за результатами господарської діяльності в розрізі культур; довідка про ринки придбання насіння, мінеральних добрив, ПММ, с/г техніки, запчастин; матеріали історії полів зі схемою попередників сільськогосподарських культур.

На виконання умов Договору позивач здійснив перерахунок коштів на реквізити, зазначені виконавцем, у розмірі 50000 грн., згідно з платіжними дорученнями від 23.05.2013 року, 04.05.2013 року, 10.05.2013 року та 26.09.2013 року, однак станом на 05.03.2019 року не отримав від виконавця "Проект землеустрою, що забезпечує еколого - економічне обґрунтування сівозмін та впорядкування угідь на території Верхньосамарської сільської ради, Близнюківський район, Харківська область, загальною площею 2941,00 га".

За твердженнями позивача, протягом 2013-2019 рр. від виконавця не надійшло жодних звернень, клопотань, заяв чи претензій про необхідність надання додаткових відомостей.

05.03.2019 року позивач звернувся до виконавця з вимогою про припинення договору за згодою сторін та повернення коштів у сумі 50 000 грн., факт отримання вимоги засвідчено поштовим повідомленням №63 (том1 а.с. №55).

Листом №27 від 20.03.2019 року відповідач повідомив, що погодився на дострокове припинення дії договору шляхом його розірвання (том 1 а.с. № 56-60), згідно п.6.3. договору, однак відмовився повернути сплачені кошти, у розмірі 50 000 грн., мотивуючи тим, що саме замовник не виконав свої обов`язки за договором, не сплатив у повному обсязі (60% від суми договору) авансовий платіж, а саме не доплатив 2938 грн., не надав у повному обсязі необхідні відомості, в той час як виконавець виконував умови договору, на підтвердження чого надав "Проект землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь СТОВ "САМАРА" на території Верхньосамарскої сільської ради, Близнюківського району, Харківської області, зшитий, пронумерований та скріплений печаткою відповідача, разом з доданим до нього графічним та текстовим матеріалом (а.с. № 67- 123, том 1).

Ознайомившись з наданим "Проектом землеустрою, що забезпечують еколого- економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь СТОВ "САМАРА" на території Верхньосамарскої сільської ради Близнюківського району Харківської області", - позивач дійшов висновку, що наданий документ не відповідає вимогам п.1.2. та 4.3 Договору, Постанові № 1134, ст. 52. Закону України "Про землеустрій" від 22.05.2003 року, містить набір загальновідомих агротехнічних даних, без врахування фактичних умов вирощування с/г культур с/г виробником - СТОВ "САМАРА", тобто не є належним виконанням умов договору.

За твердженнями позивача у Проекті відсутні відомості про наявність техніко-економічних показників проекту, дані про площі земель, які перебувають в користуванні, види угідь ( розділ 1.3 проекту, аркуш 6), структура посівних площ за 2010 - 2013р.р. (таблиця 1, аркуші 6,11), склад ґрунтового покриву земель, агрохімічні показники ґрунтового покриву земельних ділянок ( таблиця 2, аркуш 8-10) , планова врожайність с/г культур (таблиця 3, аркуш 12-13), обмеження щодо використання земельних ділянок, та їх вплив на господарську діяльність (розділ 1.5.2 проекту, аркуш 14), комплексна агротехнологічна оцінка придатності земель (розділ 1.5.3, таблиця 5, аркуш 15), організація та впорядкування земель (розділ 1.6, аркуш 15-16), зведена експлікація орних земель по сівозмінах (таблиця 6,7 проекту, аркуш 17-18), якісний склад ґрунтів (таблиця 8, 9 проекту, аркуші 19-22), оцінка рівновеликості полів у сівозмінах (таблиця 10 проекту, аркуш 23-24), розрахунок відхиленості рівновеликості полів у сівозмінах (аркуш 24-25), план переходу до запроектованої сівозміни (таблиці 11, 12, 13 проекту, аркуші 26-28), агрохімічні показники ґрунтового покриву земельних ділянок (таблиця 14 проекту, аркуші 29-32), еколого-економічне обґрунтування проектних рішень (розділ 1.8, аркуші 32-33), взагалі відсутні таблиці 16,17 показників балансу гумусу (аркуш 33), на які посилається розробник. У Розділі 1.10 (аркуш 49) відсутні відомості про кількість працівників, які задіяні у с/г роботах, та відомості про заплановані збільшення розміру орендної плати. Розділ 1.11 "Техніка безпеки", у якому викладені загальні відомості про техніку безпеки на с/г виробництві, не передбачений положенням ст. 52. Закону України "Про землеустрій", і не має відношення до проекту еколого-економічного обґрунтування. У розділі 1.12.1. "Розрахунки витрат на виробництво товарної продукції" таблиця 23 (аркуш 53) не містить даних про зведені показники затрат. Розділ 1.12.3. "Розрахунок чистого доходу від вирощування с/г культур" у таблиці 25 (аркуш 55) відсутні дані про вартість реалізації, потенційну вартість, виробничі витрати та чистий операційний дохід.

З метою доопрацювання Проекту відповідно до чинного законодавства, дотримання порядних підприємницьких відносин позивач 08.07.2019 р. додатково перерахував платіжним дорученням №336 від 08.07.2019 року кошти у сумі 2 938 грн., на рахунок НОМЕР_2 , у ПАТ "Мегабанк" м. Харків, МФО 351629, вказаний ФОП Шевченко О.С. у договорі, та додатково надав відомості за останні 3 роки про наявність земельних ділянок с/г призначення, які перебувають у користуванні СТОВ "Самара", станом на 19.02.2019 року, про що 02.12.2019 р. повідомив виконавця, про що свідчить поштове повідомлення №869.

Однак, протягом 3 місяців позивач так і не отримав від виконавця доопрацьований Проект, який відповідає Постанові КМУ № 1134 та ст. 52. Закону України "Про землеустрій", тобто значною мірою позбавився того, на що він розраховував при укладенні договору.

Представник відповідача заперечував у суді задоволення вимог, вказавши, що саме позивачем не виконані умови договору, за якими позивач мав перерахувати у термін 10-ти банківських днів, починаючи з дня підписання договору, авансовий платіж у сумі 52 938 (п`ятдесят дві тисячі дев`ятсот тридцять вісім) грн.00 коп., однак перерахував лише 50 000 грн.

Представник відповідача повідомив, що останній платіж замовника у сумі 2938 грн.00 коп. виконавець - ФОП Шевченко О.С., не отримав, тому що у травні 2019 року рахунок відповідача № НОМЕР_2 у ПАТ "Мегабанк" м. Харків був закритий, про що свідчить довідка банку від 07.05.2019 року.

Представник позивача під час судового розгляду справи вказує, що тягар повідомлення про зміну реквізитів відповідача (виконавця) покладається на самого виконавця, тому зазначає, що неповідомлення відповідачем позивача про закриття рахунку, який був вказаний у договорі для проведення оплати по договору, - є недобросовісною поведінкою відповідача.

Представник відповідача вказує, що позивач не надав необхідних вихідних даних для розробки Проекту землеустрою (документацію на паперових та магнітних носіях) - свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи - СТОВ "Самара", статистичні дані за 2012 рік про посівні площі та врожай с/г культур на земельних ділянках, що перебувають у користуванні замовника, у тому числі статистичні форми №9-б-сг (річна), №21-заг (річна), 24 (річна), №50-сг (річна), №10-мех (річна), №4-сг (річна), схеми розташування на території Верхньосамаської сільської ради, Близнюківського району, Харківської області земельних ділянок, що використовуються СТОВ "Самара" у господарській діяльності, договори оренди, відомості про агрохімічний стан ґрунтів вказаних земельних ділянок та інше.

Відповідач вважає, що надані ним документи за вих.№27 від 20.03.2019 року у вигляді "Проекту землеустрою, що забезпечує еколого-екномічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь на території Верхньосамарської сільської ради Близнюківського району Харківської області загальною площею 2941.00 г", - є частковим виконанням договору та саме виготовлення вищевказаних документів становить 50000 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні наполягав на тому, що про понесені ним витрати, на загальну суму 50000 грн. свідчить "План виконання робіт та кошторисна вартість" (том 2 а.с. № 73-74), наданий за вих. №22 від 21.04.2020 року до суду (вх. № 9541 від 23.04.2020 року).

У судовому засіданні представник позивача заперечував проти взяття до уваги судом вказаного документу, зазначив, що "План виконання робіт та кошторисна вартість" не передбачений умовами Договору.

За твердженнями позивача, договір не передбачає складання кошторису на окремі види послуг та не містить положення про надання замовнику проміжного варіанту робочого проекту, текстового чи графічного матеріалу.

Окрім того представник позивача в судовому засіданні зазначив, що наданий "План виконання робіт та кошторисна вартість" не є свідченням виконання робіт, не містить первинного документу, який вказує на проведення зазначеної господарської операції - акту наданих послуг, який повинен мати обов`язкові реквізити, передбачені ч. 2 ст. 9 Закону № 996, п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну від 24.05.95 р. № 88 (далі Положення № 88), та має бути підписаний обома сторонами.

Таким чином, позивач просив суд вказаний доказ визнати неналежним та недопустимим.

Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договір та інші правочини та юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Постановою КМУ від 02.11.2011 року № 1134 "Порядок розроблення проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь", зі змінами, внесеними Постановою КМУ №725 від 02.10.2013 р. та Постановою КМ №668 від 22.09.2016 року визначено порядок розроблення проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, а саме:

Згідно п.6 Постанови № 1134, для розроблення проекту землеустрою замовник укладає з виконавцем відповідний договір, істотними умовами якого є вартість і строки (не більш як три місяці) проведення робіт із землеустрою.

Згідно п.7 Постанови № 1134, проект землеустрою розробляється відповідно до завдання на його розроблення, складеного з урахуванням нормативів оптимального співвідношення культур у сівозмінах в різних природно-сільськогосподарських регіонах, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2010 року №164 та оптимального співвідношення угідь і затвердженого замовником.

п.8 Постанови № 1134 викладений у редакції: "Проект землеустрою складається з документів та матеріалів, що визначені статтею 52 Закону України "Про землеустрій".

п.9. Постанови № 1134 викладений у редакції: "Проект землеустрою не підлягає погодженню і затверджується замовником" (Постанова КМ № 668 від 22.09.2016р.), тобто вимога про погодження проекту відповідною районною державною адміністрацією була скасована.

Відомості затвердженого проекту землеустрою мають бути в установленому порядку внесені до державного земельного кадастру (п. 12.Постанови № 1134).

Копії матеріалів, отриманих у результаті проведення робіт із землеустрою, розробник має передати до місцевого фонду документації із землеустрою (п. 13. Постанови № 1134).

Відповідно до ст.52 Закону України "Про землеустрій" від 22.05.2003 року №858-IV (зі змінами), проекти землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, розробляються за заявою землевласників або землекористувачів з метою організації сільськогосподарського виробництва і впорядкування сільськогосподарських угідь у межах землеволодінь та землекористувань для ефективного ведення сільськогосподарського виробництва, раціонального використання та охорони земель, створення сприятливого екологічного середовища і покращання природних ландшафтів.

Порядок розробки проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Проекти землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, розробляються на підставі укладених договорів між замовниками документації із землеустрою та її розробниками.

Проект землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, включає:

а) завдання на складання проекту землеустрою;

б) пояснювальну записку;

в) документи, що підтверджують площу землеволодіння (землекористування);

г) матеріали геодезичних та землевпорядних вишукувань;

ґ) матеріали ґрунтових обстежень (за наявності);

д) копії агрохімічних паспортів полів, земельних ділянок (за наявності таких паспортів) у разі здійснення за проектом заходів з організації сівозміни;

е) матеріали книги історії полів за останні три роки (за наявності);

є) матеріали погодження проекту землеустрою, встановлені статтею 186 Земельного кодексу України;

ж) план існуючого стану використання земель у розрізі землеволодінь та землекористувань, угідь, обмежень та особливих умов використання земель;

з) схему розміщення попередників сільськогосподарських культур (у разі здійснення за проектом заходів з організації сівозміни);

и) план агровиробничих груп ґрунтів та крутизни схилів;

і) план організації землеволодінь (землекористувань), впорядкування угідь, розміщення виробничих будівель і споруд, об`єктів інженерної та соціальної інфраструктури та заходів з охорони земель;

ї) план організації території сівозміни (проектування полів сівозміни з визначенням їх типів і видів з урахуванням спеціалізації сільськогосподарського виробництва, чергування сільськогосподарських культур у сівозміні) (у разі здійснення за проектом заходів з організації сівозміни);

й) матеріали перенесення в натуру (на місцевість) запроектованих полів сівозміни (у разі здійснення за проектом заходів з організації сівозміни);

к) матеріали перенесення в натуру (на місцевість) меж земельних угідь (у разі здійснення за проектом зміни земельних угідь).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Ст. 902 ЦК України зазначено, що виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Частиною 1 ст. 903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктами господарювання відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених законодавством, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання обов`язку.

Згідно вимог ст.188 ГК України, сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Частиною першою ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Звертаючись до суду з позовом (уточненим) про стягнення з ФОП Шевченко О.С. коштів, виплачених за договором у вигляді авансового платежу, у розмірі 50 000 грн., та посилаючись як на підставу звернення до суду на ст.ст.173, 188 ГК України, позивач не зауважив, що звернувшись 05.03.2019 року з вимогою до відповідача про припинення договору та повернення коштів, та отримавши листом №27 від 20.03.2019 року повідомлення відповідача, що останній не заперечує проти припинення договору, сторони таким чином за взаємною згодою його розірвали.

За таких обставин повернення позивачу коштів, сплачених ним свого часу відповідачу згідно з Договором № 27/13/Ш від 11 березня 2013 року, який розірваний 20.03.2019 року, що сторони не заперечували у суді, тобто підстава, на якій вони були набуті, згодом відпала, має відбуватися відповідно до вимог ч.1 ст.1212 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

В даному випадку виникло кондикційне зобов`язання за наявності таких умов:

- набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого);

- набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Конструкція статті 1212 ЦК, як і всієї глави 83 ЦК, свідчить про необхідність установлення так званої "абсолютної" безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондикційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається у суді повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі на час розгляду позову у суді.

При цьому суд зазначає, що відповідно до положення ст. 237 ГПК України, при ухваленні рішення саме суд вирішує, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

Так у постанові від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла наступних висновків: "…суди, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини".

Аналогічну правову позицію викладено і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19), а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 761/6144/15-ц (провадження № 61-18064св18), Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 916/556/19 від 20.01.20року та у справі 06 лютого 2020 року справа № 910/13271/18 від 06 лютого 2020 року.

Отже, саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу.

Надаючи оцінку наданому відповідачем до суду за вих. №22 від 21.04.2020 року доказу, який, на його думку, свідчить про часткове виконання ним умов договору та підтверджує понесені ним витрати, на загальну суму 50000 грн., а саме "План виконання робіт та кошторисна вартість", суд зауважує наступне.

Предметом Договору є розроблення Проекту землеустрою, відповідно до "Порядку розроблення проектів землеустрою, що забезпечують еколого - економічне обґрунтування сівозмін та впорядкування угідь", затвердженого Постановою КМУ від 02.11.2011 року №1134, та передання його Замовнику.

Договір не передбачає складання кошторису на окремі види послуг, не містить у собі положення про надання замовнику проміжного робочого проекту, текстового та графічного матеріалу, будь-яких чорнових нотатків, і таке інше.

Суд приходить до висновку, що "План виконання робіт та кошторисна вартість" не свідчить про фактичне виконання певних робіт, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" № 996 (надалі Закон № 996), підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені в паперовій або електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції.

До первинних документів, що є підставою для відображення в регістрах бухгалтерського обліку відносяться: накладна; товарно-транспортна накладна; рахунок-фактура; акт приймання-передачі наданих послуг, акт виконаних робіт; акт наданих послуг/виконаних робіт; заявка на видачу готівки; реєстр Звітів про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт; акт придбання матеріальних цінностей; реєстр накладних (у разі обслуговування централізованою бухгалтерією); розрахунок іноземної валюти в еквіваленті до національної валюти; кошторис на виконання робіт із поточного ремонту; довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (примірна форма № КБ-3) та інші. Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Схоже визначення первинних документів міститься в Положенні про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за номером 168/704 (далі - Положення).

У пункті 2.1 зазначеного Положення вказано, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

За договором надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається у процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити отриману послугу (ст. 901 Цивільного кодексу, далі ЦК).

Документом, який підтверджує надання послуг є акт наданих послуг, який повинен містити всі обов`язкові реквізити, передбачені ч. 2 ст. 9 Закону № 996, п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну від 24.05.95 р. № 88 (далі Положення № 88).

Згідно зі ст.882 ЦК України, передача робіт підрядником і приймання їх замовником оформляються актом, підписаним обома сторонами. Підписувати первинний документ мають право тільки ті особи, які уповноважені (відповідальні) за проведення цієї операції, підпис повинен бути повністю розшифрований.

Враховуючи, що наданий доказ - "План виконання робіт та кошторисна вартість" відповідно до умов договору,- не передбачений умовами договору, до нього не доданий первинний документ - акт наданих послуг, що має містити всі обов`язкові реквізити, передбачені ч. 2 ст. 9 Закону № 996, п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну від 24.05.95 р. № 88 (далі Положення № 88), та підписаний замовником та виконавцем, а тому вищевказаний документ (а.с. №199-200 том 1)- "План виконання робіт та кошторисна вартість" - не являється документом, що підтверджує вартість виконаних виконавцем робіт по договору.

Так, згідно з висновком судового експерта ХНІІДСЕ ім. Бокаріуса Луданної С.М. (а.с №172-183 том 2 ), судом встановлено, що:

"З технічної точки зору наданий на дослідження "Проект землеустрою, що забезпечує еколого - економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь на території Верхньосамарської сільської ради Близнюківського району Харківської області загальною площею 2941.00 га" не відповідає вимогам чинного законодавства, а відомості з нього не можуть бути в установленому порядку внесені до державного земельного кадастру".

Суд не бере до уваги твердження представника відповідача про порушення позивачем умов договору, тобто ненадання позивачем необхідних вихідних даних для розробки Проекту землеустрою, а саме: свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи СТОВ "Самара", статистичні дані за 2012 рік про посівні площі та врожай с/г культур на земельних ділянках, що перебувають у користуванні Замовника, у тому числі статистичної форми №9-б-сг (річна), №21-заг (річна), 24 (річна), №50-сг (річна), №10-мех (річна), №4-сг (річна), схеми розташування на території Верхньосамаської сільської ради Близнюківського району Харківської області земельних ділянок, що використовуються СТОВ "Самара" у господарській діяльності, договори оренди, відомості про агрохімічний стан ґрунтів вказаних земельних ділянок та інше, оскільки під час дослідження судом документів наявне поштове повідомлення №869, згідно з якого відповідач отримав додаткові відомості про наявність земельних ділянок с/г призначення для ведення товарного с/г виробництва, які перебувають у користуванні СТОВ "Самара", станом на 19.02.2019 року.

Крім того, існує копія платіжного доручення №336 від 08.07.2019 року на суму 2938,00грн. - оплата за послуги по договору №27/13/Ш від 11.03.2013р., яка завірена печаткою банку (а.с. № 53 том 1), та є належним доказом по даній справі, яким спростовуються твердження відповідача про невиконання умов договору позивачем в частині повної оплати авансу, що складає 52938,00 грн. (п.2.4. договору).

З урахуванням того, що відповідач лише після відкриття провадження у справі №922/80/20 повідомив позивача про певні обставини, а саме про закриття ним у травні 2019р. поточного рахунку ПАТ "Мегабанк" №260094232, - суд звертає увагу, що ненадходження до виконавця під час перерахування замовником залишку авансового платежу, проведеного на вказаний рахунок платіжним дорученням №336 від 08.07.2019 року на суму 2938,00 грн. відбулося з вини відповідача, який своєчасно не повідомив іншу сторону договору про закриття рахунку.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статей 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з положеннями ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

Відповідно до ст.13 Конституції України, держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ст. 55 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно зі ст. 17 Закон України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Суд зазначає, що навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов`язаний мотивувати свої дії та рішення (див. рішення від 1 липня 2003 р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", заява № 37801/97, п. 36).

У п.50 рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.2010 "Справа "Трофимчук проти України" (заява №4241/03) зазначено, що суд повторює, що оцінка доказів є компетенцією національних судів і суд не підмінятиме власною точкою зору щодо фактів оцінку, яку їм було надано в межах національного провадження. Крім того, гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами (див. рішення від 27 жовтня 1993 року у справі "Домбо Беєер B. V. проти Нідерландів", п. 31, Series A, N 274).

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись, як вимога детально відповідати на кожен довід.

З огляду на вищевикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 129 ГПК України.

Судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, судові витрати покладаються на відповідача в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 13, 19, 55, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 21, 526, ч.1 ст. 626, ч.1 ст. 901, ст. 902, ч.1 ст. 903, 1212 ЦК України; ст.ст. 173, 188, 193 Господарського кодексу України; ст.52 Закону України "Про землеустрій"; ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"; ст.ст. 1, 2, 4, 5, 12, 13, 14, 15, 73, 74, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 256, 257, 259 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Шевченка Олексія Сергійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Самара" (64872, Харківська область, Близнюківський район, с. Верхня Самара, вул. Центральна, 38, ) 50000,00 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 1921,00 грн., витрати по сплаті за судову експертизу в сумі 8 172,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку для оскарження. Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, або до суду першої інстанції відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 05.02.21р.

Суддя Л.В. Шарко