УХВАЛА

01 лютого 2021 року

м. Київ

Справа № 33/29

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Погребняка В.Я.

учасники справи:

боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгово-виробниче підприємство "Львівський автонавантажувач",

ініціюючий кредитор - Управління Пенсійного фонду України в Яворівському районі Львівської області,

заявник касаційної скарги - Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія Абданк",

арбітражний керуючий - Папура Я.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія Абданк"

на постанову Західного апеляційного господарського суду

від 10.09.2020

у складі колегії суддів: Гриців В.М., - головуючий, Дубник О.П., Хабіб М.І.,

за заявою Управління Пенсійного фонду України в Яворівському районі Львівської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-виробниче підприємство "Львівський автонавантажувач"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія Абданк" (далі - ТОВ "Юридична компанія "Абданк", заявник) 15.12.2020, звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Західного апеляційного господарського суду від 10.09.2020 у справі № 33/29.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 33/29 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Білоус В.В., суддя - Пєсков В.Г., що підтверджується протоколом раніше визначеного складу суду від 11.01.2021.

Однак касаційна скарга заявника не відповідає вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 2 частини 4 ст. 290 Господарського процесуального кодексу до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції чинній на момент подачі касаційної скарги) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Як вбачається з матеріалів скарги, заявник не погоджується з постановою Західного апеляційного господарського суду від 10.09.2020 якою, скасовано ухвалу Господарського суду Львівської області від 06.02.2020, прийнято нове рішення яким у позові ТОВ "Юридична компанія "Абданк" відмовлено.

Відповідно до підпункту 10 пункту 2 статті Закону України "Про судовий збір" в редакції чинній на момент звернення із заявою про визнання недійними договорів, ставка судового збору за подання заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) та спростування майнових дій боржника у справі про банкрутство, становила 2 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який станом на 01.01.2019 був встановлена у розмірі 1 921, 00 грн.

За подання касаційної скарги на рішення суду ставки судового збору встановлюються у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви (підпункт 5 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" в редакції чинній на момент подання касаційної скарги).

Отже, звертаючись 15.12.2020 з касаційною скаргою на постанову Західного апеляційного господарського суду від 10.09.2020 якою скасовано ухвалу Господарського суду Львівської області від 06.02.2020, прийнято нове рішення яким у позові ТОВ "Юридична компанія "Абданк" відмовлено заявнику належало сплатити судовий збір в сумі 7648,00 грн. (200% від 3842,00(1921*2) = 7648).

До касаційної скарги ТОВ "Юридична компанія "Абданк" додано квитанцію № 148 від 14.12.2020 про сплату судового збору в сумі 4204, 00 грн., що не може вважатися доказом сплати судового збору в розмірі встановленому Законом.

Крім того, відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

Приписами частини 3 статті 311 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Таким чином, із огляду на зміст наведених вимог процесуального закону при касаційному оскарженні судових рішень з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу, касаційна скарга має містити:

пункт 1) - формулювання висновку щодо застосування норми права із зазначенням цієї норми права з викладенням правовідносин, у яких ця норма права застосована, а також покликання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких правовідносинах;

пункт 2) - обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та мотивів такого обґрунтування відступлення;

пункт 3) - зазначення норми права щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією правовідносин, в яких цей висновок відсутній.

У разі оскарження судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга має містити зазначення обставин, наведених у частинах 1, 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 300 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна скарга ТОВ "Юридична компані Абданк", зводиться до викладення фактичних обставин справи, незгоди з оскаржуваними судовими рішеннями, цитування окремих норм матеріального та процесуального права, однак її зміст не відповідає вимогам пункту 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не зазначено відповідну підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої статтею 287 Господарського процесуального кодексу України підстави (підстав).

Згідно з частинами 2, 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

За таких обставин, заявнику касаційної скарги необхідно усунути недоліки касаційної скарги, доплатити судовий збір та подати суду документ про сплату (зарахування) судового збору в установленому законом порядку та розмірі, а саме 3480,00 грн. та подати зазначити підстави касаційного оскарження, відповідно до приписів пункту 5 частини 2 статті 290 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 174, 234, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, -

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія Абданк" на постанову Західного апеляційного господарського суду від 10.09.2020 залишити без руху.

2. Надати Товариству з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія Абданк" строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

3. Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія Абданк", що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Верховного Суду В.Я. Погребняк