РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.01.2021Справа № 910/16007/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. за участю секретаря судового засідання Капішон В.В., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетичне об`єднання" "ПРОЕКТ МОНТАЖ НАЛАДКА"

до Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ"

про стягнення 500 521, 42 грн.

за участю представників:

від позивача: Кураш Н.П.

від відповідача: Дудченко В.В., Шатохін М.С.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергетичне об`єднання" "ПРОЕКТ МОНТАЖ НАЛАДКА" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" про стягнення 500 521, 42 грн, з яких: 399 520, 09 грн - сума боргу, 67 858, 03 грн - інфляція та 33 143,33 грн - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором № від 26.08.2016.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 26.10.2020 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/16007/20, постановив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

06.11.2020 до Господарського суду м. Києва надійшов відзив від відповідача, в якому останній заперечує проти позовних вимог посилаючись на те, що зобов`язання щодо врегулювання заборгованості у розмірі 399 520,09 грн, яка виникла у позивача перед відповідачем при виконанні умов договору підряду № від 29.08.2016, врегульована на підставі Угоди про припинення зобов`язання прощенням боргу № від 18.07.2018.

26.11.2020 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначив, що ТОВ «Енергетичне об`єднання» «Проект Монтаж Наладка» не укладало Угоди про припинення зобов`язання прощенням боргу № від 18.07.2018 з AT «УКРТРАНСГАЗ» та Лист № 17/07 від 17.07.2018, яким було ініційовано прощення боргу на підставі ст. 605 Цивільного кодексу України, від ТОВ «Енергетичне об`єднання» «Проект Монтаж Наладка» директор від імені ТОВ «Енергетичне об`єднання» «Проект Монтаж Наладка» не підписував та не направляв.

26.11.2020 через відділ діловодства суду від позивача надійшли клопотання про витребування доказів по справі, клопотання про призначення експертизи у справі, клопотання про розгляд справи у порядку загального позовного провадження та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін.

Згідно з частиною 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість поданого позивачем клопотання та про доцільність проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин даної справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.12.2020 у задоволенні клопотання ТОВ "Енергетичне об`єднання" "ПРОЕКТ МОНТАЖ НАЛАДКА" про розгляд справи № 910/16007/20 у порядку загального позовного провадження відмовлено, клопотання ТОВ "Енергетичне об`єднання" "ПРОЕКТ МОНТАЖ НАЛАДКА" про розгляд справи з викликом сторін задоволено та постановлено розгляд справи № 910/16007/20 здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання у справі на 23.12.2020, зобов`язано Акціонерне товариство "УКРТРАНСГАЗ" надати суду оригінали Угоди від 17.07.2018 про припинення зобов`язання прощенням боргу та листа №17/07 від 17.07.2018, укладені між ТОВ "Енергетичне об`єднання" "ПРОЕКТ МОНТАЖ НАЛАДКА" та Акціонерним товариством "УКРТРАНСГАЗ" для огляду у судовому засіданні.

Щодо клопотання позивача від 09.12.2020 про витребування доказів, то суд залишив без задоволення вказане клопотання, з огляду на наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Частина друга статті 80 Господарського процесуального кодексу України визначає, що у клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; 5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

В клопотанні позивача відсутні відомості щодо обставин, які заходи вжито позивачем для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів; не вказано причин неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

З урахуванням вище наведеного, а також з огляду на надання відповідачем у матеріали справи копії податкових накладних за липень 2018 року та Звіту про фінансові результати станом на 30.09.2019 року, суд прийшов до висновку про необґрунтованість клопотання позивача, у зв`язку із чим суд відмовив у задоволенні даного клопотання.

14.12.2020 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли письмові заперечення га відповідь на відзив, в яких відповідач зазначив, що не приймає та заперечує недостовірну інформацію ТОВ «Проект Монтаж Наладка», викладену у відповіді на відзив, в якій стверджується про не підписання Угоди про припинення зобов`язання прощенням боргу, оскільки у розпорядженні АТ «Укртрансгаз» наявні оригінали листа позивача від 17.07.2018 за номером 17/07 та Угоди про припинення зобов`язання прощенням боргу за №.

Також, відповідач звернув увагу на те, що існувала реальна господарська операція, яка у передбаченому законодавством порядку належним чином відображена в бухгалтерському та податковому обліку Акціонерного товариства «Укртрансгаз», податковій звітності, згідно з якою відповідачем сплачено, зокрема, податок на додану вартість на суму 401 425,24 грн.

14.12.2020 через відділ діловодства суду від позивача надійшли письмові пояснення, з яких вбачається, що позивач дізнався про існування Угоди від 17.07.2018 про прощення зобов`язання прощенням боргу та Листа за вих. № 17/07 від 17.07.2018 отримавши від відповідача відзив та копії вказаних документів у справі № 910/13871/20.

Окрім того, позивач вважає, що позивачем у бухгалтерській та податковій звітності не відображено наслідки укладеної Угоди від 17.07.2018 про прощення зобов`язання прощенням боргу, розрахунок коригування ПДВ за цією операцією не складався та відповідачу не надсилався. Таким чином, відповідач стверджує, що підпис директора та відтиск печатки ТОВ «Енергетичне об`єднання «Проект монтаж наладка» на Листі позивача № 17/07 від 17.07.2018 та Угоді віл 17.07.2018 є підробленими.

21.12.2020 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли додаткові пояснення, за змістом яких зазначено, що відповідачем у належний спосіб, передбачений податковим законодавством, відображено операцію прощення боргу на суму 2 408 551,44 грн у податковому обліку платника податків AT «Укртрансгаз», сплачено податок на додану вартість на суму ПДВ 401 425,24 грн, своєчасно подано податкову звітність.

22.12.2020 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання.

У судовому засіданні 23.12.2020 суд задовольнив клопотання представника позивача та оголосив про відкладення розгляду справи по суті на 27.01.2021.

27.01.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи висновку експерта.

Вказаний висновок надано через канцелярію суду для долучення до матеріалів справи лише 27.01.2021, напередодні судового засідання та розгляду справи по суті.

Присутній у судовому засіданні 27.01.2021 представник позивача підтримав клопотання про долучення до матеріалів справи висновку експерта та надав усні пояснення щодо неможливості надання таких доказів.

У судовому засіданні 27.01.2021 судом долучено до матеріалів справи висновок експерта, з врахуванням обставин, що зазначений висновок був складений лише 25.01.2021, а тому позивач не міг раніше надати суду вказаний доказ.

У судовому засіданні 27.01.2021 представник позивача підтримав клопотання про призначення комплексної судової почеркознавчої та технічної експертизи у справі.

Представник відповідач надав суду оригінали документів для огляду та зазначив, що призначення експертизи у даній справі є недоцільним та просив суд розглядати справу без проведення судової експертизи за наявними в матеріалах справи документами.

В обґрунтування клопотання про призначення комплексної судової почеркознавчої та технічної експертизи відповідач посилається на те, що, у реквізитах Листа від 17.07.2018 вих. №17/07 про прощення боргу та у п. 10 Угоди про припинення зобов`язання прощенням боргу від 17.07.2018 в графі «Банківські реквізити та підписи сторін» підпис виконаний не директором ТОВ «Енергетичне Об`єднання «Проект монтаж наладка» - Бессараб С.І., а іншою особою, а тому для повного і всебічного з`ясування обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, для збереження балансу сторін, позивач вважає за необхідним призначити по справі судову почеркознавчу експертизу.

У відповідності до ч. 1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Статтею 104 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами за правилами встановленими статтею 86 цього кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Отже, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування.

Однак, суд зазначає, що в процесі розгляду справи, з огляду на наявні в матеріалах справи докази, у суду не виникло питань, які потребують спеціальних знань, а фактичні обставин справи, можуть бути встановлені судом за результатами оцінки наявних у справі доказів.

З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для призначення по справі судової почеркознавчої та технічної експертизи, у зв`язку із чим, відмовив у задоволенні клопотання позивача.

Представник позивача у судовому засіданні 27.01.2021 надав пояснення по суті позовних вимог, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 27.01.2021 надав пояснення по суті своїх заперечень на позовні вимоги, просив суд відмовити у задоволенні позову.

В судовому засіданні 27.01.2021 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

26.08.2016 між Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» в особі заступника директора УМГ «Львівтрансгаз» (замовник. відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергетичне об`єднання "Проект Монтаж Наладка" (підрядник, позивач) укладений договір, який внесено до реєстру договорів УМГ «Львівтрансгаз» за № від 29.08.2016, у відповідності до якого виконавець бере на себе зобов`язання на свій ризик виконати власними матеріалами і механізмами та обладнанням замовника, згідно проектно-кошторисної документації, розробленої згідно умов даного договору, за технічним завданням замовника (додаток №1), виконати наступну роботу:

Ремонт пунктів вимірювання витрат газу на ГРС УМН «Львівтрансгаз» (надалі - об`єкт), зокрема:

- розробити проектно - кошторисну документацію. Склад і об`єм робіт визначаються, згідно "Технічних вимог і якісних характеристик предмета закупівлі" та технічних умов замовника і дефектних актів, які є невід`ємною частиною технічного завдання. При цьому, повинні бути враховані всі вимоги нормативних документів в т.ч. відомчих розпорядчих документів замовника, які регулюють предмет цього договору.

Погодити готову проектно-кошторисну документацію із замовником, а в разі необхідності - також з уповноваженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування, а також провести експертизу проектно-кошторисної документації у встановленому вимогами нормативних документів в т.ч. відомчими розпорядчими документами порядку і в строк встановлений цим договором.

- здійснити поставку обладнання за переліком і вимогами, зазначеними в кошторисній частині затвердженої проектно - кошторисної документації.

- виконати монтажні та пуско-налагоджувальні роботи у відповідності до затвердженої проектно-кошторисної документації та провести атестацію (підтвердження відповідності) вузлів обліку територіальними органами Департаменту технічного регулювання Мінекономрозвитку України, та здати в експлуатацію об`єкт, який є предметом цього договору.

Об`єктом є ГРС Буськ, с. Журатин, Буський р-н, Львівська область ( п. 1 договору).

У відповідності до п. 3.1. договору, загальна ціна цього договору - 7 044 721,50 грн.

В пункті 3.4. договору сторони погодили, що розрахунки замовник проводить шляхом перерахування коштів на банківський рахунок підрядника протягом 90 днів після підписання сторонами актів виконаних робіт та актів приймання передачі обладнання, або іншими, не забороненими чинним законодавством способами.

Згідно із п. 3.8. договору остаточний розрахунок за цим договором проводиться замовником не пізніше 90 днів після завершення виконання робіт, визначених у п. 2.1 цього договору, включаючи усунення виявлених під час приймання недоліків, після підписання сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт.

Строк здачі робіт за договором складає 240 днів після підписання сторонами цього договору (п. 5.1. договору).

У відповідності до п. 14.1 договору, приймання-передача виконаних робіт здійснюється у відповідності з чинним порядком і оформляється Актом. Порядок і черговість здачі об`єкта, обов`язки сторін визначаються календарним планом та технічним завданням.

Цей договір набирає чинності з моменту підписання та діє протягом 240 днів з дати підписання, за умови наявності з 01 січня 2017 року фактичного обсягу видатків замовника на оплату послуг, що є предметом цього договору (п. 21.1. договору).

В обґрунтування позовних вимог, позивач вказує, що на виконання умов договору останнім було поставлено обладнання та виконано роботи передбачені договором на загальну суму 6 669 111,11 грн, про що сторонами було підписано наступні документи: акт № 2 здачі-приймання послуг (проектної документації) від 26.12.2016 на загальну суму 66 000, 00 грн. з ПДВ; видаткова накладна № 7 від 17.01.2017 на загальну суму 665 992,14 грн. з ПДВ, видаткова накладна № 12 від 23.01.2017 на загальну суму 5 469 243,29 грн. з ПДВ; видаткова накладна № 14 від 27.01.2017 на загальну суму 56 943,00 грн. з ПДВ; видаткова накладна № 20 від 14.02.2017 на загальну суму 11 412,59 грн. з ПДВ; акту №1 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2017 вартість робіт складає 356 274,65 грн.; акт №2 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2017 вартість робіт складає 43 245,44 грн.

Відповідач, своє зобов`язання в частині оплати за виконані роботи виконав частково на загальну суму 6 269 591,02 грн.

Таким чином, за доводами позивача заборгованість відповідача за договором становить 399 520, 09 грн.

Між позивачем та відповідачем було підписано Акт звірки розрахунків за період з 01.08.2016 по 31.03.2018 за договорами № , № , № , № , № від 26.08.2016, за яким у відповідача перед позивачем наявна заборгованість на загальну у суму 2 408 551, 44 грн.

27.06.2018 позивачем на адресу відповідача направлено претензію за вих. №Ю-1 про сплату заборгованості за договорами № , № , № , № , № від 26.08.2016 в сумі 2 408 551,44 грн.

Однак, відповіді на претензію відповідач не надав та не сплатив заборгованість за договорами № , № , № , № , № від 26.08.2016 в сумі 2 408 551,44 грн.

Оскільки відповідач заборгованість за договором № від 29.08.2016 не погасив, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 399 520, 09 грн. заборгованості .

У зв`язку із простроченням відповідачем грошового зобов`язання позивачем нараховані: інфляційні втрати у сумі 67 858,03 грн, 3% річних у сумі 33 143,33 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 837 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч. 2 1 ст. 837 Цивільного кодексу України).

Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими (ч. 4.ст. 882 ЦК України).

Як підтверджено матеріалами справи, позивач виконав обумовлені договором роботи, що підтверджується актом № 2 здачі-приймання послуг (проектної документації) від 26.12.2016 на загальну суму 66 000, 00 грн. з ПДВ; видатковою накладною № 7 від 17.01.2017 на загальну суму 665 992,14 грн. з ПДВ, видатковою накладною № 12 від 23.01.2017 на загальну суму 5 469 243,29 грн. з ПДВ; видатковою накладною № 14 від 27.01.2017 на загальну суму 56 943,00 грн. з ПДВ; видатковою накладною № 20 від 14.02.2017 на загальну суму 11 412,59 грн. з ПДВ; актом №1 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2017 вартість робіт складає 356 274,65 грн.; актом №2 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2017 вартість робіт складає 43 245,44 грн. Зазначені акти та видаткова накладна підписані відповідачем без зауважень та заперечень.

Позов обґрунтований тим, що відповідачем допущено порушення виконання зобов`язання за договором № від 29.08.2016 в частині своєчасної та повної сплати коштів за виконані роботи.

За розрахунком позивача заборгованість відповідача за договором № від 29.08.2016 становить 399 520, 09 грн.

В підтвердження часткового погашення відповідачем заборгованості у розмірі 6 269 591,02 позивачем надані до матеріалів справи банківські виписки по особовому рахунку позивача.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач посилався на те, що 17.07.2018 надійшов лист позивача за №17/07, відповідно до якого було ініційовано прощення боргу на підставі ст.605 Цивільної кодексу України, який виник за договорами від 29.08.2016 №160800059 №, №, №, № на загальну суму 2 408 551,44 грн.

В подальшому, на підставі вищезгаданого листа між позивачем та відповідачем було підписано угоду про припинення зобов`язання прощенням боргу (договір зареєстровано у філії АТ «Укртрансгаз - 18.07.2018 за №.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 605 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "Енергетичне об`єднання" "ПРОЕКТ МОНТАЖ НАЛАДКА" листом за вих.№17/07 від 17.07.2018 повідомив директора філії УМГ «Львівтрансгаз» про прощення боргу згідно ст. 605 ЦК України, який виник по виконанню робіт за договорами, зокрема, № від 29.08.2016 року «Ремонт пункту вимірювання витрати газу на ГРС Буськ Волинського ЛВУ МГ УМГ "ЛЬВІВТРАНСГАЗ"». Сума прощення становить 2 408 551,44 грн. Також, разом з листом направлено на розгляд, погодження або внесення змін та корегування проект угоди про припинення зобов`язання прощенням боргу.

Судом встановлено, що 18.07.2018 між Акціонерним товариством «Укртрансгаз» в особі заступника директора УМГ «Львівтрансгаз» (боржник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергетичне об`єднання "Проект Монтаж Наладка" (кредитор) укладено угоду про припинення зобов`язання прощенням боргу, яка внесено до реєстру договорів УМГ «Львівтрансгаз» № від 18.07.2018.

Так, відповідно до пункту 1 угоди про припинення зобов`язання прощенням боргу від 18.07.2018, предметом цієї угоди є прощення частини кредиторської заборгованості боржника перед кредитором в сумі 2 408 551,44 грн. (два мільйони чотириста вісім тисяч п`ятсот п`ятдесят одна гривня 44 копійок), яка виникла внаслідок належного виконання останнім умов договорів № від 29.08.2016 року «Ремонт пункту вимірювання витрати газу на ГРС Звижень Волинського ЛВУ МГ УМГ "ЛЬВІВ¬ТРАНСГАЗ"», № від 29.08.2016 року «Ремонт пункту вимірювання витрати газу на ГРС Буськ Волинського ЛВУ МГ УМГ "ЛЬВІВТРАНСГАЗ"», № від 29.08.2016 року «Ремонт пункту вимірювання витрати газу на ГРС Жовква Волинського ЛВУ МГ УМГ "ЛЬВІВТРАНСГАЗ"», № від 29.08.2016 року «Ремонт пункту вимірювання витрати газу на ГРС Вузлове Волинського ЛВУ МГ УМГ "ЛЬВІВТРАНСГАЗ"» та № від 29.08.2016 року «Ремонт пункту вимірювання витрата газу на ГРС Луцьк Волинського ЛВУ МГ УМГ "ЛЬВІВТРАНСГАЗ"». Кредиторська заборгованість боржника перед кредитором на момент підписання цієї угоди складає 2 408 551,44 грн, що підтверджується актами звірки станом на 01.05.2018 року на суму 2 408 551,44 грн.

У відповідності до п. 3 угоди про припинення зобов`язання прощенням боргу від 18.07.2018, кредитор з моменту укладення цієї угоди набуває обов`язку простити борг в сумі 2 408 551,44 грн., а боржник - право погодитися з прощенням боргу в сумі 2 408 551,44 грн. та не виконувати зобов`язання.

Сторони беруть на себе обов`язок після укладення цієї угоди невідкладно і належно, у відповідності до вимог чинних на момент укладення цієї угоди нормативних актів України, відобразити зміст операції, яка є предметом цієї угоди в бухгалтерському та податковому обліках. При цьому відповідальність, кожна із сторін несе самостійно за допущені нею порушення ведення бухгалтерського та податкового обліків, якщо вони виникнули з цієї угоди (п.5 угоди про припинення зобов`язання прощенням боргу від 18.07.2018).

Відповідно до п. 6 угоди про припинення зобов`язання прощенням боргу від 18.07.2018, з моменту укладення та підписання даної угоди, сторони підтверджують відсутність претензій одна до одної з приводу форми, змісту цієї угоди та з приводу кредиторської заборгованості, зазначеної у п. 1 даної угоди.

За змістом п. 8 угоди про припинення зобов`язання прощенням боргу від 18.07.2018, сторони домовились, що підписання даної угоди позбавляє кредитора права на звернення до суду з позовом про стягнення дебіторської заборгованості з боржника в межах суми зазначеної в п. 1 даної угоди.

Дана угода вважається укладеною та набирає чинності з моменту її підписання сторонами та скріплення угоди печатками сторін (п. 9 угоди).

Отже, зі змісту наведеної вище норми та положень угоди про припинення зобов`язання прощенням боргу від 18.07.2018 випливає, що зобов`язання відповідача щодо погашення заборгованості за договором № від 29.08.2016 року «Ремонт пункту вимірювання витрати газу на ГРС Буськ Волинського ЛВУ МГ УМГ "ЛЬВІВТРАНСГАЗ"» було припинено 18.07.2018 внаслідок прощення боргу позивачем на підставі ст. 605 ЦК України.

Позивач не погоджуючись із запереченнями відповідача, повідомив, що останнім не укладалась угода про припинення зобов`язання прощенням боргу № від 18.07.2018 з AT «УКРТРАНСГАЗ» та Лист № 17/07 від 17.07.2018 не був підписаний директором ТОВ "Енергетичне об`єднання" "ПРОЕКТ МОНТАЖ НАЛАДКА", яким було ініційовано прощення боргу на підставі ст. 605 Цивільного кодексу України.

Судом досліджено угоду про припинення зобов`язання прощенням боргу № від 18.07.2018 та Лист № 17/07 від 17.07.2018, та встановлено, що з боку позивача вказані документи підписані директором ТОВ "Енергетичне об`єднання" "ПРОЕКТ МОНТАЖ НАЛАДКА" - Бессарабом С.І.

Поряд з тим, судом взято до уваги, що на угоді про припинення зобов`язання прощенням боргу № від 18.07.2018 з AT «УКРТРАНСГАЗ» та Листі № 17/07 від 17.07.2018 окрім підпису директора позивача міститься відбиток печатки ТОВ "Енергетичне об`єднання "ПРОЕКТ МОНТАЖ НАЛАДКА".

Частинами 1 та 4 статті 58-1 Господарського кодексу України (в редакції чинній на час укладання угоди) визначено, що суб`єкт господарювання має право використовувати у своїй діяльності печатки. Використання суб`єктом господарювання печатки не є обов`язковим. Виготовлення, продаж та/або придбання печаток здійснюється без одержання будь-яких документів дозвільного характеру.

Відповідно до пунктів 1, 5, 9, 10 розділу 3 Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 червня 2015 року N 1000/5 (в редакції, чинній на час укладання угоди) право на застосування гербових печаток (для установ, які мають право використовувати державну символіку) або печаток установи із зазначенням найменування установи та ідентифікаційного коду (далі - печатка установи) закріплюється у положенні (статуті) установи і зумовлюється її правовим статусом.

На документах, що засвідчують права громадян і юридичних осіб, на яких фіксується факт витрати коштів і проведення операцій з матеріальними цінностями, підпис посадової (відповідальної) особи скріплюється печаткою установи (за наявності).

Розпорядчим документом керівника установи визначаються порядок використання, місце зберігання печатки установи і посадові особи, відповідальні за її зберігання, а також перелік посадових осіб, підписи яких скріплюються печаткою установи.

Відбиток печатки, що засвідчує підпис посадової особи, ставиться таким чином, щоб він охоплював останні кілька літер найменування посади особи, яка підписала документ, але не підпис посадової особи. У документах, створених на основі уніфікованих форм, печатка ставиться на окремо виділеному для цього місці з відміткою "М. П.".

Облік усіх печаток та штампів, що застосовуються в установі, ведеться у журналі за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Видача печаток, штампів посадовим особам здійснюється під підпис у відповідному журналі. Печатки зберігаються у шафах (сейфах), що надійно замикаються і опечатуються.

Встановивши наявність відбитку печатки відповідача на спірних документах та, враховуючи, що відповідач несе повну відповідальність за законність використання його печатки, зокрема, при нанесенні відбитків на договорах, актах, суди мають дослідити питання встановлення обставин, що печатка була загублена відповідачем, викрадена в нього або в інший спосіб вибула з його володіння, через що печаткою могла б протиправно скористатися інша особа.

З`ясування відповідних питань і оцінка пов`язаних з ними доказів має істотне значення для вирішення такого спору, оскільки це дозволило б з максимально можливим за цих обставин ступенем достовірності ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні відповідних господарських операцій.

Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 у справі № 910/6216/17 та від 05 грудня 2018 року у справі № 915/878/16.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Водночас, суд відзначає, що позивачем не надано належних доказів в підтвердження протиправного використання печатки іншою особою або належних доказів втрати, викрадення печатки ТОВ "Енергетичне об`єднання "ПРОЕКТ МОНТАЖ НАЛАДКА".

Також, в підтвердження наведеним доводам, позивачем не надано суду жодних документів, які б містили інший відтиск печатки ТОВ "Енергетичне об`єднання "ПРОЕКТ МОНТАЖ НАЛАДКА", ніж той, який міститься на угоді про припинення зобов`язання прощенням боргу № від 18.07.2018 з AT «УКРТРАНСГАЗ» та Листі № 17/07 від 17.07.2018, а також іншого документа, який мітить інший підпис директора Товариства.

Окрім того, позивачем не надано ні пояснень, ні доказів щодо визнання угоди про припинення зобов`язання прощенням боргу № від 18.07.2018 недійсною.

Доводи позивача про звернення директора Бессараба С.І. до Одеської місцевої прокуратури № 2 із заявою про вчинення злочину, відкриття кримінального провадження та внесення до єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000123 про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 358 Кримінального кодексу України, судом не приймаються до уваги, оскільки доказів завершення кримінального провадження №0000123 та встановлення, у межах такого кримінального провадження, факту підробки підпису на спірних документах позивачем не надано.

З огляду на встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позивачем не спростовано факту укладення між позивачем та відповідачем угоди про припинення зобов`язання прощенням боргу № від 18.07.2018, а тому зобов`язання AT «УКРТРАНСГАЗ» за договором № від 29.08.2016 щодо сплати заборгованості є припиненими на підставі ст. 605 Цивільного кодексу України.

Твердження позивача про відсутність доказів відображення відповідачем у бухгалтерському обліку, податковому обліку та фінансовій звітності даних щодо отримання прибутку у зв`язку із прощенням боргу та зобов`язання щодо податку на додану вартість, суд відхиляє, оскільки відповідачем на підтвердження здійснення господарської операції надано документи щодо відображення операції в бухгалтерському та податкову обліку акціонерного товариства «Укртрансгаз», а саме скріншот сторінки програми SAP - Звіт про дебіторсько-кредиторську заборгованість та Подання введення даних, а також Звіт про фінансові результати станом на 30.09.2018, податкову декларація з податку на додану вартість на 2018 рік, податкову накладну №160 від 18.07.2018, реєстр отриманих та виданих податкових накладних, що підтверджують сплати відповідачем платежів до бюджету в частині податку на додану вартість на суму 401 425,24 грн.

Також, в обґрунтування своїх доводів щодо наявності у відповідача заборгованості за договором № від 29.08.2016, позивачем було надано в матеріали справи висновок експерта №240 від 25.01.2021, складений судовим експертом Бочкарьовою Еммілією Іванівною.

За приписами ч. ч. 1-3 ст. 99 ГПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Статтею 101 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права та обов`язки, що і експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

За приписами ст. 104 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

У перевірці й оцінці експертного висновку господарським судам слід з`ясовувати: чи було додержано вимоги законодавства при проведенні судової експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком судової експертизи.

Оцінюючи висновок експерта №240 від 25.01.2021, складений за заявою представника позивача, суд не приймає вказаний висновок як належний та допустимий доказ, оскільки у відповідності до переліку наданих документів для дослідження (вказані на арк. 1-7 висновку №240), експертиза проведена без належного дослідження всіх наявних доказів у справі та необхідних для встановлення дійсних обставин справи, що ставить під сумнів дійсність та обґрунтованість висновків експерта.

Окрім того, суд звертає увагу, що судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду (ст.1 Закону України "Про судову експертизу").

Відповідно до ст. 7-1 Закону України "Про судову експертизу", підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.

З доданого до матеріалів висновку №240 від 25.01.2021 вбачається, що для проведення дослідження був укладений договір на проведення економічної експертизи від 10.11.2020, укладеного між судовим експертом Бочкарьовою Еммілією Іванівною та Адвокатською компанією «Полонський і Партнери» в особі Президента компанії Тулякової Марини Анатоліївни. Однак, в підтвердження підстав для проведення судової експертизи, позивачем не надано до матеріалів справи зазначеного договору на проведення економічної експертизи від 10.11.2020.

Враховуючи приписи ст. 99, 101, 104 ГПК України, здійснивши оцінку висновку експерта №240 від 25.01.2021, у сукупності із іншими доказами у справі № 910/16007/20 за правилами, встановленими ст. 86 ГПК України, судом не приймається висновок №240 від 25.01.2021 у якості належного та допустимого доказу у справі в розумінні ст. 76, 77 ГПК України.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обов`язок позивача довести обставини, на які він посилається, визначений у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи надані сторонами докази в їх сукупності, з огляду на укладення між сторонами угоди про припинення зобов`язання прощенням боргу № від 18.07.2018, предметом якої є прощення кредиторської заборгованості, зокрема, за договором № від 29.08.2016 року «Ремонт пункту вимірювання витрати газу на ГРС Буськ Волинського ЛВУ МГ УМГ "ЛЬВІВТРАНСГАЗ"», суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявності у відповідача обов`язку із сплати позивачу заборгованості у сумі 399 520, 09 грн.

З урахуванням викладеного, факт існування у відповідача заборгованості перед позивачем на суму 399 520, 09 грн є недоведеним, а тому підстави для стягнення з відповідача інфляційних втрат у сумі 67 858,03 грн, 3% річних у сумі 33 143,33 грн відсутні.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи вищенаведене, оскільки позивачем не доведено наявність заборгованості у відповідача перед позивачем за договором № від 29.08.2016, а також не доведено належними та допустимими доказами не укладення з боку позивача угоди про припинення зобов`язання прощенням боргу № від 18.07.2018, а тому суд прийшов до висновку про необґрунтованість заявлених позивачем вимог, у зв`язку із чим відмовляє у задоволенні позовних вимог.

Судові витрати за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано: 01.02.2021.

Суддя О.В. Гулевець