ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

"01" лютого 2021 р. Справа№ 910/570/16

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Полякова Б.М.

Остапенка О.М.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.2017

у справі № 910/570/16 (суддя Марченко О.В.)

за позовом Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України"

до 1. Публічного акціонерного товариства "Сбербанк",

2. Публічного акціонерного товариства "Сбербанк Росії" (рос. Публичного акционерного общества "Сбербанк России"), м. Москва, Російська Федерація,

3. Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України,

4. Фізичної особи-підприємця Олєйнікова Ігоря Васильовича

про припинення порушення прав та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.04.2017 у справі № 910/570/16 позов задоволено частково:

визнано недійсним повністю свідоцтво України на знак для товарів і послуг № 183294 , № 183296, власником якого є Публічне акціонерне товариство "Сбербанк";

визнано недійсним свідоцтво України на знак для товарів і послуг № 151584, власником якого є Публічне акціонерне товариство "Сбербанк", в частині його реєстрації для всіх товарів 14 класу МКТП;

визнано недійсною повністю міжнародну реєстрацію на торговельну марку № 1069810, № 1114550, № 1117613, власником яких є Публічне акціонерне товариство "Сбербанк Росії";

визнано недійсною міжнародну реєстрацію на торговельну марку № 1113875, власником якої є Публічне акціонерне товариство "Сбербанк Росії" в частині її реєстрації для всіх товарів 09 та послуг 36 класів МКТП.

визнано недійсною міжнародну реєстрацію на торговельну марку № 1113876, власником якої є Публічне акціонерне товариство "Сбербанк Росії", в частині її реєстрації для всіх товарів 09 та послуг 36 класів МКТП;

визнано недійсною міжнародну реєстрацію на торговельну марку № 1116554, власником якої є Публічне акціонерне товариство "Сбербанк Росії", в частині її реєстрації для всіх товарів 09 класу МКТП;

визнано недійсною міжнародну реєстрацію на торговельну марку № 1120118 власником якої є Публічне акціонерне товариство "Сбербанк Росії", в частині її реєстрації для всіх товарів 09 класу МКТП;

зобов`язано Державну службу інтелектуальної власності України внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг стосовно визнання недійсними повністю свідоцтв України № 183294 та № 183296 на знаки для товарів і послуг, визнання недійсним свідоцтва України № 151584 на знак для товарів і послуг, в частині реєстрації його для всіх товарів 14 МКТП та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені "Промислова власність";

зобов`язано Державну службу інтелектуальної власності України повідомити Міжнародне Бюро Всесвітньої організації інтелектуальної власності про визнання недійсними повністю на території України міжнародних реєстрацій №1069810, №1114550 та №1117613, визнання недійсними на території України міжнародних реєстрацій №1113875 та №1113876, в частині їх реєстрації для товарів 09 та послуг 36, 38 класів МКТП;

заборонено Публічному акціонерному товариству "Сбербанк" незаконно використовувати знак для товарів і послуг "СБЕРБАНК" за свідоцтвом України № 82116, володільцем якого є Публічне акціонерне товариство "Державний Ощадний Банк України", зокрема, шляхом: надання послуг, ідентичних та/або споріднених із послугами, для яких даний знак зареєстрований; виготовлення та продажу товарів, споріднених із товарами, для яких даний знак зареєстрований; застосування його в комерційному найменуванні, в рекламі, в діловій документації, в мережі Інтернет, в назві доменних імен;

зобов`язано фізичну особу-підприємця Олєйнікова Ігоря Васильовича здійснити переделегування доменного імені sberbank.ua на користь Публічного акціонерного товариства "Державний Ощадний Банк України".

Здійснено розподіл судових витрат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 31.12.2020 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.2017 по справі №910/570/16 та відкрити апеляційне провадження, рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.2017 по справі №910/570/16 в частині задоволення позовної вимоги ПАТ "Державний ощадний банк України" до АТ "Сбербанк" стосовно заборони ПАТ "Сбербанк" незаконно використовувати знак для товарів і послуг "Сбербанк" за свідоцтвом України № 82116 , володільцем якого є ПАТ "Державний ощадний банк України", зокрема, шляхом надання послуг, ідентичних та/або споріднених із послугами, для яких даний знак зареєстрований, застосування його в комерційному найменуванні, в рекламі, в діловій документації, мережі інтернет, в назві доменних імен - скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог в оскаржуваній частині.

Згідно з витягом протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) апеляційну скаргу ОСОБА_1 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді: Отрюха Б.В., суддів: Остапенка О.М., Зубець Л.П.

Разом з тим, розпорядженням Керівника апарату суду № 09.1-08/152/21 від 13.01.2021 у зв`язку з перебуванням судді Зубець Л.П., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), на лікарняному, відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/570/16.

Відповідно до протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) апеляційну скаргу ОСОБА_1 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді: Отрюха Б.В., суддів: Полякова Б.М., Остапенка О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.2017 у справі № 910/570/16 прийнято до провадження колегією суддів у визначеному складі. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.2017 у справі № 910/570/16 залишено без руху, надано скаржнику строк, не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали, для усунення недоліків апеляційної скарги, шляхом звернення з заявою про поновлення строку з зазначенням інших підстав поважності причин пропуску такого строку. Попереджено ОСОБА_1 , що у випадку не усунення у встановлений термін недоліків стосовно подання заяви про поновлення строку з зазначенням поважності причин пропуску такого строку - у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

Через відділ документального забезпечення суду від ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали від 19.01.21. надійшла заява про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших підстав поважності.

22.01.2021 через відділ документального забезпечення суду від представника АТ «Державний ощадний банк України» надійшли заперечення на відкриття апеляційного провадження у справі №910/570/16 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 .

Розглянувши матеріали апеляційної скарги та заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, колегія суддів приходить до висновку, що у відкритті апеляційного провадження слід відмовити з огляду на наступне.

Згідно з п. 13 Прикінцевих та перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (у редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017), судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 93 Господарського процесуального кодексу України в редакції, чинній на дату прийняття оскаржуваного рішення, апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п`яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Колегія суддів констатує, що строк для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.2017, повний текст якого складено Господарським судом міста Києва 24.04.2017 у справі №43/216 закінчився 04.05.2017(з врахуванням строку на апеляційне оскарження), тоді як з апеляційною скаргою ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду 31.12.2020 (більше ніж через три роки після ухвалення оскаржуваного рішення)

Проте, апелянт не зазначив, які саме обставини у період з 18.04.2017 (з моменту винесення рішення) до 04.05.2017 перешкоджали підготувати апеляційну скаргу та подати її до суду апеляційної інстанції з відповідним клопотанням про поновлення пропущеного строку.

Крім того, слід зазначити, що договір банківського мультивалютного рахунку №0952/980/Р між ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" та ОСОБА_1 укладений ще 12.09.2011 року.

А тому, зазначені доводи скаржника, в обґрунтування причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.2017, не визнаються судом в якості поважних з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення відповідних процесуальних дій. Поновлення пропущеного процесуального строку є правом господарського суду, яке він використовує виходячи із поважності причин пропуску строку на оскарження.

Разом з тим слід відмітити, що частиною 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" встановлено, що "Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання".

Північний апеляційний господарський суд звертає увагу скаржника, що згідно даних, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.2017: «Надіслано судом: 25.04.2017. Зареєстровано: 26.04.2017.Оприлюднено: 28.04.2017.».

Таким чином, оскаржуване рішення оприлюднене в Єдиному державному реєстрі 28.04.2017, а отже, апелянт мав можливість ознайомитись з текстом оскаржуваного рішення, яке має публічний характер та знаходиться у вільному доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень (https://reyestr.court.gov.ua/Review/66165357) з 28.04.2017.

Апелянт - ОСОБА_1 зазначає, що з текстом оскаржуваного судового рішення він ознайомився 29.12.2020 в Єдиному державному реєстрі судових рішень, а відповідно і копію рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.2017 по справі №910/570/16 він отримав 29.12.2020. При цьому його не було залучено до участі в розгляді цієї справи, попри це судом ухвалено рішення, яке зачіпає його права та законні інтереси як клієнта та споживача банківських послуг АТ «Сбербанк».

Суд апеляційної інстанції зазначає, що у відповідності до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у справі "Устименко проти України" вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі "Рябих проти Росії" (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, п. п. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення у справі "Устименко проти України").

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі "Пономарьов проти України" (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п. 47 рішення у справі "Устименко проти України").

Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави та з боку держави може бути піддане обмеженням, зокрема шляхом встановлення певної процедури розгляду справи.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду прав людини у справі "Каракуця проти України").

В свою чергу апелянтом була подана апеляційна скарга 31.12.2020, тобто через три з половиною роки після оприлюднення оскаржуваної ухвали.

Таким чином, апелянтом пропущено присічний річний строк встановлений ч. 2 ст. 261 ГПК України, а також не наведено підстав для поновлення його у відповідності до статті 119 ГПК України, при цьому апеляційний суд зазначає, що рішенням Господарського суду міста Києва від 18.04.2017 не вирішувались питання про права та інтереси апелянта - ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення відповідних процесуальних дій. Поновлення пропущеного процесуального строку є правом господарського суду, яке він використовує виходячи із поважності причин пропуску строку на оскарження.

Питання про поважність причин пропуску процесуального строку в розумінні статті 86 ГПК України вирішується судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, виходячи з наведених норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження у справі №910/570/16.

Згідно п.4 ч.1 ст.261 ГПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Відповідно до ч.2 ст. 261 ГПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Доказів наявності обставин непереборної сили, які стали підставою пропуску строку на апеляційне оскарження, про що йдеться у п.2 ч.2 ст. 261 ГПК України, апелянтом не надано і судом не встановлено.

Враховуючи викладене вище, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідно до вимог ст. 261 Господарського процесуального кодексу України у відкритті апеляційного провадження слід відмовити, апеляційну скаргу повернути ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 119, 234, 260, 261 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Відхилити клопотання ОСОБА_1 про відновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.2017р. по справі №910/570/16.

2. Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.2017р. по справі №910/570/16.

3. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.2017р. по справі №910/570/16 (з доданими до неї матеріалами) направити ОСОБА_1 .

4.Копію ухвали надіслати учасникам справи.

5.Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді Б.М. Поляков

О.М. Остапенко