ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/3987/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання Гаврильєву О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СУМИГАЗ ЗБУТ", м. Суми
до Слобожанської митниці Держмитслужби, м. Харків
про стягнення 114823,38 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Коробейник А.В., дов., № 007.1Др-50-1220 від 14.12.2020 року

відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "СУМИГАЗ ЗБУТ", м. Суми звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Слобожанської митниці Держмитслужби, м. Харків, в якій просить суд стягнути з відповідача 114729,34 грн. основного боргу та 94,04 грн. 3% річних за договором на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 41АВ407-342-19 від 11 березня 2019 року.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 14 грудня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі №922/3987/20; призначено розгляд справи в судовому засіданні на 13 січня 2021 року на 11:20 годин та про розгляд справи повідомлено сторін.

05 січня 2021 року через канцелярію суду, Слобожанською митницею Держмитслужби подано відзив (вхідний № 170) на позовну заяву, який суд приймає та долучає до матеріалів справи.

12 січня 2021 року електронною поштою Товариством з обмеженою відповідальністю "СУМИГАЗ ЗБУТ" подано клопотання (вхідний № 88) про відкладення судового засідання, яке суд задовольняє та долучає до матеріалів справи. Також у клопотанні позивач просить суд продовжити строк на подачу відповіді на відзив.

Згідно частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засіданні.

Враховуючи пункт 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України суд 13 січня 2021 року починає розгляд справи по суті.

Протокольною ухвалою суду від 13 січня 2010 року на підставі частини 2 статті 216, статті 232 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні оголошено перерву до 26 січня 2021 року до 11:40 годин.

14 січня 2020 року через канцелярію суду, Товариством з обмеженою відповідальністю "СУМИГАЗ ЗБУТ" подано відповідь (вхідний № 785) на відзив.

26 січня 2021 року через канцелярію суду, Слобожанською митницею Держмитслужби подано клопотання (вхідний № 1989) про розгляд справи без участі представника Слобожанської митниці Держмитслужби, яке суд задовольняє та долучає до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні просить суд продовжити строк на подачу відповіді на відзив.

Суд, розглянувши дане клопотання позивача, зазначає наступне.

Частина 1 та 8 статті 166 Господарського процесуального кодексу надає право позивачеві формувати свою правову позицію стосовно поданого відзиву, шляхом подання відповіді на відзив у строк, встановлений судом.

Як вбачається з ухвали господарського суду Харківської області від 14 грудня 2020 року, судом встановлено позивачу на подання відповіді на відзив Слобожанської митниці Держмитслужби строк у п`ять днів з дня отримання відзиву.

У клопотанні (вхідний № 88 від 12 січня 2021 року) позивач зазначає про необхідність надання більш тривалого часу для надання відповіді на відзив, оскільки останній був отриманий Товариством з обмеженою відповідальністю "СУМИГАЗ ЗБУТ" 06 січня 2021 року, а з 07 січня 2021 року по 10 січня 2021 року включно були вихідні та святкові дні.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Конвенція не встановлює норми про докази як такі. Національний суд має оцінити представлені йому докази і вагомість будь-яких доказів, які сторона хоче долучити до справи (рішення "Шенк проти Швейцарії" (Schenk v. Switzerland) від 12 липня 1988 року, серія A № 140, с. 29, п. 46). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Мала проти України" по. 4436/07 від 03 липня 2014 року зазначено, що "ключовим для концепції справедливого розгляду справи як у цивільному, так і кримінальному провадженні є те, щоб скаржник не був позбавлений можливості ефективно представляти свою справу в суді та мав змогу нарівні із протилежною стороною користуватися правами, передбаченими принципом рівності сторін. Принцип рівності сторін вимагає "справедливого балансу між сторонами", і кожній стороні має бути надано відповідну можливість для представлення своєї справи в умовах, що не ставлять її у суттєво невигідне становище порівняно з її опонентом".

Згідно частини 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи завданням господарського судочинства, визначеним частиною 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, дотримуючись принципу рівності та забезпечення балансу інтересів учасників справи, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, для забезпечення можливості позивачу сформувати свою позицію та з метою правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про задоволення клопотання позивача про продовження процесуального строку для подання відповіді на відзив, продовжити позивачу процесуальний строк на подання відповіді на відзив до 14 січня 2021 року включно, прийняти та долучити до матеріалів справи відповідь на відзив.

Представник позивача у судовому засіданні та у відповіді на відзив підтримує заявлені позовні вимоги і просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву проти заявлених позовних вимог заперечує. У наданому клопотанні просить суд розглядати справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, вислухавши пояснення повноважного представника позивача, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно статті 205 Цивільного кодексу України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів (стаття 181 Господарського кодексу України).

Статтею 638 Цивільного кодексу України та частиною 2 статті 180 Господарського кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Товариство з обмеженою відповідальністю "СУМИГАЗ ЗБУТ" (позивач) є суб`єктом господарювання, основним видом діяльності якого є діяльність з постачання природного газу: з 01 липня 2015 року до 11 травня 2017 року - Товариство здійснювало статутну діяльність з постачання газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом на підставі виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг ліцензії (НКРЕКП). Постанова НКРЕКП про видачу вказаної ліцензії від 04 червня 2015 року №1681 з терміном дії на 5 років, постановою НКРЕКП від 01 вересня 2015 року №2247 ліцензія була переоформлена на безстрокову; 11 травня 2017 року постановою НКРЕКП №631 "Про анулювання ліцензії на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом, виданої Товариству з обмеженою відповідальністю "СУМИГАЗ ЗБУТ" зазначену вище ліцензію було анульовано, а постановою від 11 травня 2017 року №633 "Про видачу ліцензій з постачання природного газу ДП "Газпостач" ПАТ "Тернопільміськгаз", ДП "Шепетівкагаз" ПАТ "Шепетівкагаз", ТОВ "Сумигаз Збут", ТОВ "Харківгаз Збут", ТОВ "Херсонрегіонгаз", ТОВ "Хмельницькгаз Збут", ТОВ "Вінницягаз Збут", ДП "Молтекс нафта і газ" компанії "Молтекс Безнес", ФОП Костюку В.М., ТОВ "Аверс Плюс ЛТД", ТОВ "Еверест Енергопостач", ТОВ "Облгазпостач", ТОВ "РЗ Енерджи", ТОВ "Укрфінгаз", ТОВ "Газенергопроект", ТОВ "Сіріус-1", ТОВ "Інол Енерджі", ТОВ "Українська Газопостачальна Компанія", ТОВ "Укренергоекспорт", ТОВ "Волиньгаз Збут", ТОВ "ГК Ресурс-Партнер", ТОВ "Газові Ресурси", ТОВ "Веста та ТОВ "Айрон Голд" НКРЕКП прийнято рішення про видачу Товариству ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу на території України.

Відповідно до Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "СУМИГАЗ ЗБУТ" предметом діяльності Товариства, окрема, є: надання населенню, бюджетним установам та організаціям, промисловим підприємствам, а також іншим юридичним особам послуг з постачання природного, нафтового газу та газу (метану) вугільних родовищ.

11 березня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "СУМИГАЗ ЗБУТ" (постачальником) та Сумською митницею ДФС (споживачем) було укладено договір на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 41АВ407-342-19.

Згідно пункту 1.1 статті 1 договору, постачальник зобов`язався передати у власність споживачу у 2019 році товар - природний газ в обсягах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором, а споживач - прийняти газ та оплатити його вартість, у розмірах, строках, порядку та на умовах, що визначені договором.

Додатковою угодою від 28 грудня 2019 року № 5 термін дії договору був продовжений сторонами до 31 березня 2020 року.

У порядку, встановленому пунктом 2.9 статті 2 договору, позивач щомісячно складав та направляв на адресу Сумської митниці ДФС по два примірники підписаних уповноваженою особою Товариства з обмеженою відповідальністю "СУМИГАЗ ЗБУТ" актів приймання-передачі природного газу. Але, в порушення умов договору, належим чином оформлені (підписані зі сторони Сумської митниці ДФС) акти приймання-передачі природного газу за період: січень - березень 2020 року не повернулись; оплату за спожитий природний газ споживачем також не проведено.

Матеріали справи свідчать про те, що 25 червня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "СУМИГАЗ ЗБУТ" звернулось до Сумської митниці ДФС з питанням підписання актів приймання-передачі природного газу спожитого митницею за пеоіод січень - березень 2020 року.

23 липня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "СУМИГАЗ ЗБУТ" отримало від Сумської митниці ДФС листа від 16 липня 2020 року за вихідним № 506/10/18-70-05-72, в якому було повідомлено що Наказом ДФС України від 25 листопада 2019 року № 30-рг на виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 02 жовтня 2019 року № 858 було розпочато реорганізацію Сумської митниці ДФС. Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Сумська митниця ДФС з 29 листопада 2019 року перебуває в стані припинення.

В листі Сумської митниці ДФС від 16 липня 2020 року за вихідним № 506/10/18-70-05-72 також було зазначено, що використання природного газу для опалення у період з січня по березень 2020 року було здійснено Слобожанською митницею Держмитлсужби оскільки Постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 року №1074 затверджено Порядок здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, иших центральних органів виконавчої влади (Порядок).

Відповідно до пункту 2 Порядку, органи виконавчої влади утворюються, реорганізуються або ліквідуються Кабінетом Міністрів України за поданням Прем`єр-міністра України.

Згідно пункту 5 Порядку, орган виконавчої влади припиняється шпяхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

Відповідно до пункту 6 Порядку, права та обов`язки органів виконавчої влади переходять у разі ліквідації органу виконавчої влади і передачі його завдань та функцій ншим органам виконавчої влади - до органів виконавчої влади, визначених відповідним актом Кабінету Міністрів України.

Згідно додатку 2 постанови Кабінету Міністрів України від 02 жовтня 2019 року № 858 територіальний орган Сумська митниця ДФС реорганізовується шляхом приєднання до утвореної Слобожанської митниці Держмитслужби.

Відповідно до пункта 7 Порядку майнові права та обов`язки органів виконавчої влади у разі їх злиття, приєднання або перетворення переходять правонаступникові на підставі передавального акту, а у разі їх поділу - згідно з розподільчим балансом.

Ухвалюючи рішення про реорганізацію (наказ ДФС України від 25 листопада 2019 року № 30-рг на виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 02 жовтня 2019 року № 858 було оозпочато реорганізацію Сумської митниці ДФС), уповноважений орган юридичної особи спрямовує свою волю на передачу не окремого майна, прав або обов`язків, а всієї їх сукупності. Тобто при універсальному правонаступництві до правонаступника чи правонаступників переходить усе майно особи як сукупність прав та обов`язків, які їй належать (незалежно від їх виявлення на момент правонаступництва), на підставі передавального акта. Наведені обставини передують внесенню запису до Реєстру про припинення юридичної особи, яка припиняється у результаті реорганізації.

Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 16 червня 2020 року у справі №910/5953/17, якщо припустити, що правонаступництво настає лише з моменту державної реєстрації припинення юридичної особи, то це призведе до можливостей порушення прав кредиторів, які протягом значного періоду часу не зможуть звернутися з вимогами до новоствореної юридичної особи, яка отримає все майно правопопередника, але не буде нести відповідальність за його зобов`язаннями. При цьому Велика Палати Верховного Суду в зазначеній постанові визнала помилковим висновок попередніх інстанцій про те, що правонаступництво не відбулось за відсутності в Реєстрі запису про припинення юридичної особи, яка реорганізовувалась шляхом злиття.

Враховуючи вищевикладене, керуючись частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України, позивач 17 листопада 2020 року за вихідним № 407007-Ск-4916-1120 звернувся до Слобожанської митниці Держмитслужби (відповідача), як правонаступника Сумської митниці ДФС, з вимогою сплати коштів за спожитий природний газ у розмірі 114 729,34 грн. у семиденний строк з дати отримання вимоги.

З матеріалів справи вбачається, що вимога була отримана відповідачем 20 листопада 2020 року, що підтверджується трекінгом відправлень з офіційного сайту Укрпошти.

02 грудня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "СУМИГАЗ ЗБУТ" отримало відповідь відповідача від 27 листопада 2020 року, в якій Слобожанська митниця Держмитслужби підтвердила інформацію про правонаступництво, підтвердила факт передачі відповідачу зобов`язань Сумської митниці ДФС перед позивачем у розмірі 114 729,34 грн. по договору постачання природного газу для не побутових споживачів, але зазначив про неможливість проведення оплати у зв`язку з відсутністю між позивачем та відповідачем договірних зобов`язань.

Станом на 03 грудня 2020 року зобов`язання по оплаті вартості спожитого природногогазу у розмірі 114729,34 грн. відповідачем перед Слобожанською митницею Держмитслужби не виконані.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України та частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частини 2 статті 193 Господарського кодексу, України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до статтей 526 та 525 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 114729,34 грн. заборгованості задовольнити.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 94,04 грн. 3% річних, суд зазначає наступне.

Згідно частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 94,04 грн. 3% річних задовольнити.

Відповідно до статей 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, законними, підтвердженими матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору у розмірі 2021,00 грн. покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1-5, 10, 11, 12, 41-46, 73-80, 86, 123, 129, 165, 196, 201, 208-210, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Слобожанської митниці Держмитслужби (61003, м. Харків, вул. Короленка, 165, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СУМИГАЗ ЗБУТ" (40000, м. Суми, вул. О. Береста, 21, ) 114729,34 грн. основного боргу, 94,04 грн. 3% річних та 2102,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Повне рішення складено "29" січня 2021 р.

Суддя П.В. Хотенець