Справа № 909/63/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

01.02.2021 м. Івано-Франківськ
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Кобецької С. М., розглянувши матеріали:

за позовом: ОСОБА_1 ,

АДРЕСА_1 ;

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ПБС",

вул.Тичини, буд.8-А, м.Івано-Франківськ, 76018;

про стягнення матеріальної шкоди в сумі 9 886,00грн.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПБС" про стягнення матеріальної шкоди в сумі 9 886,00грн за пошкодження транспортного засобу Citroen реєстраційний номер НОМЕР_1 . Позовні вимоги обґрунтовані приписами статей 16, 22, 611, 1166, 1192, 1172 Цивільного кодексу України. Одночасно заявник вважає, що даний спір віднесено до юрисдикції господарського суду, оскільки ОСОБА_2 на момент завдання шкоди автомобілю ОСОБА_1 , перебував у трудових відносинах з ТОВ "ПБС".

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд прийшов до висновку про відмову у відкритті провадження у справі.

Право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, надано статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до статей 17, 18 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності. Систему судоустрою складають:1) місцеві суди; 2) апеляційні суди; 3) Верховний Суд. Суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад сторін правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності.

Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів урегульована § 1 глави 2 Господарського процесуального кодексу України. Так згідно з частиною 1 статті 20 цього Кодексу господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема у пунктах 1-17 цієї правової норми.

Згідно з частиною 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Таким чином з правового аналізу положень статей 4, 20 Господарського процесуального кодексу України випливає, що для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад сторін правовідносин; наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом.

Судом встановлено, що заявник - ОСОБА_1 не суб`єктом господарювання (фізичною особою-підприємцем), відносини між сторонами не є такими, що виникли у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, як і відсутня правова норма, яка б передбачала вирішення такого спору господарським судом, а отже цей спір не відноситься до юрисдикції господарського суду, а наслідком є відмова у відкритті провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України, який вказує на те, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Водночас відповідно до частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства; а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін, як правило є фізична особа. Така ж правова позиція дотримана у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 210/2104/16-ц від 23.01.2019.

За таких обставин, даний позов за суб`єктним складом сторін та характером спірних відносин підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства та віднесений до юрисдикції місцевого загального суду за місцезнаходженням відповідача (частина 2 статті 27 Цивільного процесуального кодексу України) або за вибором позивача за місцем заподіяння шкоди у позовах про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб (частина 6 статті 28 Цивільного процесуального кодексу України).

Керуючись статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, статтями 17, 18 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", статтями 4, 20, 175, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до відповідача ТОВ "ПБС" про стягнення матеріальної шкоди в сумі 9 886,00грн.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства місцевим загальним судом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її підписання безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала підписана 01.02.2021

Суддя С.Кобецька