ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

02.02.2021 Справа № 914/247/21

Суддя Господарського суду Львівської області Галамай О.З., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма Дісна, м. Київ

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Цар Їжа заборгованості за договором поставки товару ЛВ-5/16 від 15.01.2016 на суму 14 551, 35 грн

На розгляд Господарського суду Львівської області 28.01.2021 надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма Дісна про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю Цар Їжа за невиконання договору поставки товару ЛВ-5/16 від 15.01.2016 на суму 14 551, 35 грн, зокрема, по видатковим накладним № ЛВ-0001614 від 13.12.2018, № ЛВ0001628 від 18.12.2018, № ЛВ-0001636 від 20.12.2018, № ЛВ0001670 від 26.12.2018, № ЛВ-0001682 від 27.12.2018.

Відповідно до ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Судом встановлено, що 14.12.2020 на розгляд Господарського суду Львівської області від Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма Дісна надійшла заява про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Цар Їжа заборгованості за договором поставки товару ЛВ-5/16 від 15.01.2016 на суму 18 993, 93 грн по видатковим накладним № ЛВ-0001614 від 13.12.2018, № ЛВ0001628 від 18.12.2018, № ЛВ-0001636 від 20.12.2018, № ЛВ0001670 від 26.12.2018, № ЛВ-0001682 від 27.12.2018.

Ухвалою суду від 23.12.2020 суд відмовив у видачі судового наказу.

Суд зазначив, що загальна сума вимоги становила 14 551, 35 грн, тому заявлена сума до стягнення в розмірі 18 993, 93 грн не обґрунтована долученими до матеріалів заяви про видачу судового наказу доказами.

Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма Дісна повторно звернулось до суду із заявою про видачу судового наказу у цій справі, зазначивши заявленою до стягнення сумою - 14 551, 35 грн.

Як доказ сплати судового збору стягувачем долучено платіжні доручення № 2 від 06.11.2020 на суму 210, 20 грн та № 117 від 13.01.2021 на суму 17, 00 грн.

Як вбачається з системи електронного документообігу суду (КП «ДСС») при поданні заяви про видачу судового наказу у справі № 914/3262/20 Товариством з обмеженою відповідальністю Фірма Дісна як доказ сплати судового збору було долучено платіжне доручення № 2 від 06.11.2020 на суму 210, 20 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 151 ГПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

Отже судовий збір, сплачений згідно з платіжним дорученням № 2 від 06.11.2020 на суму 210, 20 грн за подання заяви про видачу судового наказу у справі № 914/3262/20 не може слугувати доказом сплати судового збору у справі 914/247/21.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 152 ГПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Крім того, у заяві про видачу судового наказу стягувач також просить стягнути з боржника пеню та штраф, нараховані за невиконання обов`язку оплати по видатковим накладним № ЛВ-0001614 від 13.12.2018, № ЛВ0001628 від 18.12.2018, № ЛВ-0001636 від 20.12.2018, № ЛВ0001670 від 26.12.2018, № ЛВ-0001682 від 27.12.2018.

Договором встановлено строк оплати протягом 21 календарних днів з дати поставки.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

До вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність в один рік (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України).

Тобто стягувачем заявлено до стягнення неустойку, нараховану поза межами позовної давності.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 152 ГПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Керуючись ст.ст. 150 - 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю Фірма Дісна про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю Цар Їжа за невиконання договору поставки товару ЛВ-5/16 від 15.01.2016 на суму 14 551, 35 грн.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та оскаржується в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Галамай О. З.