ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2021 року Справа № 923/1110/20

Господарський суд Херсонської області у складі судді Ярошенко В.П., розглянувши справу

за позовом: Басейнового управління водних ресурсів нижнього Дніпра, м. Херсон

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дом "Долинское", с. Долинське, Чаплинський район, Херсонська область

про стягнення заборгованості у розмірі 281 766,06 грн.

представники сторін не викликались

Басейнове управління водних ресурсів нижнього Дніпра () звернулось до господарського суду Херсонської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Долинское» () про стягнення грошової заборгованості в розмірі 281 766 грн. 06 коп., з яких: 242 513 грн. 60 коп. - основний борг; 23 840 грн. 49 коп. - нарахована пеня, 6 521 грн. 54 коп. - інфляційні втрати та 3 % річних у розмірі 8890 грн. 43 коп. відповідно до Договорів про надання послуг, пов`язаних з транспортуванням (перекиданням) та забором води із використанням водозабірних споруд для поливу сільськогосподарських культур № 76001/10/03-11/117, № 76001/08/03-11/124 від 01.04.2019.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.11.2020 р. даний позов передано на розгляд судді Ярошенко В. П.

Ухвалою суду від 18 листопада 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено строк відповідачу для подання до суду заяв по суті справи та заяв з процесуальних питань.

11.12.2020 за вх. №9527/20 до суду надійшов відзив на позовну заяву, за яким відповідач зазначає, що у нього відсутні заперечення з приводу нарахованих сум заборгованості за надані послуги, 3% відсотків річних та інфляційних витрат, разом з тим відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені у розмірі 23 840,49 грн.

Разом із відзивом відповідач звернувся до суду із заявою про застосування наслідків спливу строків позовної давності, обґрунтована тим, що позивачем було пропущено річний строк позовної давності про стягнення неустойки, оскільки не враховано початок відліку строку, що розпочинається за кожним окремим платежем, згідно умов договорів.

18.12.2020 за вх. № 9706/20 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, за якою просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У відповідності до частин 2 і 3 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч., ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань від сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

Щодо строків розгляду даної справи, суд зазначає наступне.

Згідно з приписами ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України від 02.05.2013, Папазова та інші проти України від 15.03.2012).

Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

Враховуючи принцип незмінності складу суду та перебування судді Ярошенко В. П. на лікарняному з 24.12.2020 по 12.01.2021 включно, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, з метою дотримання розумного строку, суд вважає за необхідне продовжити строк розгляду даної справи поза межами встановленого ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

встановив:

01 квітня 2019 року між Управлінням Головного Каховського магістрального каналу, Чаплинським управлінням водного господарства, Басейновим управлінням водних ресурсів нижнього Дніпра та ТОВ «ТД «Долинское» було укладено Договір про надання послуг, пов`язаних з транспортуванням (перекиданням) та забором води із використанням водозабірних споруд для поливу сільськогосподарських культур № 76001/10/03-11/117 (далі по тексту рішення - Договір 1) та Договір про надання послуг, пов`язаних з транспортуванням (перекиданням) та забором води із використанням водозабірних споруд для поливу сільськогосподарських культур № 76001/08/03-11/124 (далі по тексту рішення - Договір 2) (разом - договори).

Відповідно до п.1.1. Договорів, Замовник замовляє, а Виконавець І, Виконавець II, Виконавець III (БУВР нижнього Дніпра) зобов`язуються надати послуги в порядку та на умовах, визначених даним Договором, а Замовник зобов`язується оплатити та прийняти надані послуги.

Підпунктом 2.4.1. Договорів унормовано, що Виконавець III зобов`язаний надавати послуги, пов`язані з подачею (забором води із використанням водозабірних споруд) води згідно з додатком №4 до Договору.

Позивач зазначає, що на виконання умов Договору 1 Відповідачу була надана інформація щодо меліоративного стану на зрошуваному масиві та прилеглих територіях, що підтверджується листами про надання інформацію від 03.07.2019 № 08-11/1213; від 25.10.2019 № 08-11/2995.

На виконання умов Договору 2 Відповідачу була надана інформація щодо меліоративного стану на зрошуваному масиві та прилеглих територіях, що підтверджується листами про надання інформацію від 03.07.2019 № 08-11/1214; від 25.10.2019 № 08-11/2947.

Протягом поливного сезону відповідно до положень Договору 1, Відповідачу щомісяця надавалась інформація щодо випаровування вологи з ґрунту, що знаходить своє підтвердження в листах від 08.05.2019 № 03- 10/550; 10.06.2019 № 03-10/730; від 08.07.2019 № 03-10/1297; від 09.08.2019 № 03-10/1847; від 10.09.2019 № 03-10/2165; від 09.10.2019 № 03-10/2454; від 08.11.2019 № 03-10/3090.

Протягом поливного сезону відповідно до положень Договору 2, Відповідачу щомісяця надавалась інформація щодо випаровування вологи з ґрунту, що знаходить своє підтвердження в листах від 08.05.2019 № 03- 10/540; 10.06.2019 № 03-10/729; від 08.07.2019 № 03-10/1296; від 09.08.2019 № 03-10/1848; від 10.09.2019 № 03-10/2181; від 09.10.2019 № 03-10/2453; від 08.11.2019 № 03-10/3104.

Відповідно до п.5.12. Договорів якщо Акт приймання-передачі послуг, пов`язаних забором води для поливу с/г культур, та Акт наданих послуг з транспортування води на полив с/г культур, що наданий Замовнику протягом 10 робочих днів не повернуто Виконавцю І, Виконавцю II, Виконавцю III і не надано письмового пояснення щодо причин його не підписання, роботи які виконані у Акті приймання-передачі послуг, пов`язаних забором води для поливу с/г культур та у Акті наданих послуг з транспортування води на полив с/г культур вважаються такими, що прийняті Замовником і підлягають оплаті в повному обсязі.

Пунктом 4.5. Договорів встановлено, що Замовник щомісячно в термін 5 днів з дати підписання Акту приймання-передачі послуг, пов`язаних з забором води для поливу с/г культур (далі - Акт) між Замовником, Виконавцем II, Виконавцем III сплачує Виконавцю III вартість послуг за договірною ціною відповідно рахунку.

Сплата за надані послуги згідно з умовами Договорів передбачена п. 2.6.6., як обов`язок Відповідача.

Згідно п. 5.8. Договорів за невиконання Замовником пунктів 2.6.6, 4.5. Договору встановлюється пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на момент нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення оплати послуг.

Позивач зазначає, що на підставі Актів Відповідачу щомісяця виставлялися рахунки на оплату вартості спожитих послуг, які Відповідачем сплачені не були. Так за Договором 1 вартість наданих послуг склала 57965 грн 00 коп. (п`ятдесят сім тисяч дев`ятсот шістдесят п`ять гривень 00 коп.), за Договором 2 - 184548 грн. 60 коп. (сто вісімдесят чотири тисячі п`ятсот сорок вісім гривень 60 коп.).

Позивачем в якості доказів зокрема додано до позовної заяви акти приймання-передачі послуг, пов`язаних з забором води для поливу сільськогосподарських культур, розрахунки до актів приймання-передачі послуг, рахунки на оплату послуг за період з квітня місяця 2019 року по жовтень місяць 2019 року.

Таким чином, як стверджує позивач, ним були надані послуги відповідно умов Договору 1 та Договору 2 на загальну суму 242 513 грн. 60 коп. (двісті сорок дві тисячі п`ятсот тринадцять гривень 60 коп.).

Позивач зазначає, що будь-яких заперечень Відповідачем щодо направлених Актів на адресу Позивача не надходило, вони є всі підписані сторонами Договорів, але відповідач за надані послуги не розраховувався, а відтак внаслідок неналежного виконання своїх зобов`язань за Договорами у ТОВ «ТД «Долинское» виникла заборгованість перед БУВР нижнього Дніпра у розмірі 242 513 грн. 60 коп. (двісті сорок дві тисячі п`ятсот тринадцять гривень 60 коп.), чим Відповідач порушив пункти 2.6.6., 4.5. Договору, приписи ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України.

Позивачем в силу положень п. 5.8 Договорів, ст. 625 ЦК України, нараховано пеню з січня по липень 2020 року в розмірі 23840 гривень 49 коп. (двадцять три тисячі вісімсот сорок гривень 49 коп.), інфляційні втрати у розмірі 6 521 грн. 54 коп. та 3 % річних у розмірі 8890 грн. 43 коп.

З метою досудового врегулювання спору 21.05.2020 БУВР нижнього Дніпра направив до Відповідача претензію № 02-12/743 із вимогою сплати заборгованості за надані послуги згідно умов Договорів в сумі 242 513 грн 60 коп. (двісті сорок дві тисячі п`ятсот тринадцять гривень 60 коп.), яка залишена без задоволення.

Дані обставини стали підставою для звернення позивача з позовною заявою до суду.

Таким чином, виник спір, який підлягає вирішенню у судовому порядку.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона ( боржник ) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання ( неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Згідно ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. ( ст. 525 ЦК України ).

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що визначені договором.

Із матеріалів справи вбачається, що на виконання Договору 1 та Договору 2 позивачем були надані послуги на загальну суму 242 513 грн. 60 коп., що підтверджується актами приймання-передачі послуг, пов`язаних з забором води для поливу сільськогосподарських культур, розрахунками до актів приймання-передачі послуг, рахунками на оплату послуг за період з квітня місяця 2019 року по жовтень місяць 2019 року.

У зв`язку з тим, що матеріали справи не містять доказів оплати відповідачем за надані послуги позивача згідно умов спірних Договорів, чим відповідач порушив пункти 2.6.6, 4.5. Договорів, при цьому відповідач не заперечує про наявність заборгованості перед позивачем у розмірі 242 513 грн. 60 коп., суд вважає, що позовна вимога позивача щодо стягнення основного боргу у розмірі 242 513 грн. 60 коп. - є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Стосовно стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд встановив, що він є вірним, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних у розмірі 8890 грн. 43 коп. та інфляційні втрати у розмірі 6 521 грн. 54 коп.

Вирішуючи правомірність нарахованих та заявлених до стягнення сум пені і штрафу, суд зазначає, що згідно з частиною 1 статті 199 ГК України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором, а за частинами 1 та 2 статті 217 ГК України такими санкціями є заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки, серед яких - застосування штрафних санкцій.

Безпосередньо правові наслідки порушення грошових зобов`язань передбачені приписами статей 230-237 ГК України та статей 549 - 552, 611 ЦК України.

Так, згідно із частиною 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.б. ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

В частинах 2 та 3 статті 549 ЦК України конкретизовано визначення таких штрафних санкцій, а саме «штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання» (частин 2), а «пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання» (частина 3). Водночас, у відповідності до приписів частини 2 статті 551 того ж Кодексу «якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства…».

Разом з тим, у відповідності до приписів частини 2 статті 551 того ж Кодексу, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, неустойка має безпосередню мету стимулювати боржника до виконання зобов`язання; за допомогою неустойки забезпечуються права кредитора шляхом створення таких умов, що підвищують рівень вірогідності виконання зобов`язання; неустойка стягується по факту невиконання чи неналежного виконання зобов`язання боржником, трансформуючись у такий спосіб у міру цивільно-правової відповідальності.

Так, в пункті 5.8. Договорів сторони передбачили, що за невиконання Замовником пунктів 2.6.6, 4.5. Договору встановлюється пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на момент нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення оплати послуг.

Позивачем нараховано пеню в розмірі 23840 гривень 49 коп. Розрахунок пені позивач здійснив на загальну суму заборгованості за період з 01.01.2020 по 01.07.2020. Такий розрахунок є не правильний, оскільки розрахунок здійснено на всю суму заборгованості, хоча умовою Договорів (п. 5.8.) передбачена можливість нарахування пені від суми заборгованості за кожен день прострочення оплати послуг, коли у відповідача виник обов`язок по сплаті наданих послуг, тобто щомісяно, з дня підписання актів приймання-передачі послуг.

Згідно доданих до позову актів приймання-передачі послуг, рахунків на оплату послуг, заборгованість у розмірі 15089,20 грн. за квітень 2019 року, мала бути погашена до 15 травня 2019 року, заборгованість у розмірі 34461,00 грн. за травень 2019 року мала бути погашена до 15 червня 2019 року, а заборгованість за червень 2019 року мала бути погашена до 15 липня 2019 року, заборгованість за липень 2019 року до 16 серпня 2019 року; заборгованість за серпень 2019 року - до 16 вересня 2019 року; заборгованість за вересень 2019 року - до 16 жовтня 2019 року; заборгованість за жовтень 2019 року - до 16 листопада 2019 року.

Разом з тим, відповідачем подано заяву про застосування до вимог позивача про стягнення пені наслідків спливу позовної давності, передбачені ст. 267 ЦК України.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Суд звертає увагу на те, що у випадку, якщо господарська санкція (пеня) нараховується за кожен день прострочення на відповідну суму, то позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється окремо за кожний день прострочення. Право на позов про стягнення такої санкції за кожен день прострочення виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Відповідно до ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Позивачем не надано пояснень з приводу причин пропуску строку звернення до суду з позовними вимогами про стягнення пені.

Ураховуючи заяву відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності щодо пені, з огляду на встановлені судом періоди нарахування пені, дату звернення до суду з даним позовом - 04.11.2020, суд доходить висновку про застосування позовної давності до вимог про стягнення пені за зобов`язаннями відповідача за квітень 2019 року по вересень 2019 року, оскільки позовна давність до зазначених вимог за вказані періоди сплинула, що в силу ст. 267 Цивільного кодексу України має наслідком відмову в позові в цій частині.

Разом з тим, судом встановлено, що розрахунок пені за жовтень місяць 2019 не підлягає під застосування наслідків спливу позовної давності, оскільки позовна давність до зазначених вимог за жовтень місяць не сплинула на дату подання позову (розпочався строк позовної давності за жовтень місяць 16 листопада 2019 року, а закінчився 16 листопада 2020).

Таким чином, суд наводить власний розрахунок пені за жовтень місяць в межах шестимісячного строку, враховуючи суму боргу за цей місяць - 2 961,00 грн.

Дата початкуДата закінченняКількість днівСума боргуОблікова ставка НБУРозрахункова ставка (% у рік)Пеня
16.11.201912.12.2019272 961.0015.53167.90
13.12.201930.01.2020492 961.0013.527107.03
31.01.202012.03.2020422 961.00112274.75
13.03.202023.04.2020422 961.00102067.96
24.04.202015.05.2020222 961.0081628.48
Всього: 346.12

Таким чином, пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за жовтень місяць 2019 року складає 346,12 грн., що підлягає стягненню з відповідача.

В частині стягнення пені у розмірі 23 494, 37 грн. слід відмовити.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до ч.4 ст.129 ГПК України, судові витрати у разі часткового задоволення позову покладаються на позивача та на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вказаних правових норм та керуючись статтями 129, 232-240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

у х в а л и в:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дом «Долинское» () на користь Басейнового управління водних ресурсів нижнього Дніпра () 242513 грн. 60 коп. - суми основного боргу; 346 грн. 12 коп. - пені, 6521 грн. 54 коп. - інфляційних витрат, 8890. грн. 43 коп. - 3 % річних, судовий збір у розмірі 3 874 грн. 00 коп.

3. В решті вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного тексту рішення 03.02.2021.

Суддя В.П.Ярошенко