ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2021 р. Справа№ 925/1192/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Пашкіної С.А.

Буравльова С.І.

за участю секретаря судового засідання: Добрицької В.С.

учасники справи згідно протоколу судового засідання

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради

на рішення Господарського суду Черкаської області від 17.11.2020

у справі №925/1192/20 (суддя Довгань К.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкасиенергозбут"

до Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради

про стягнення 175021,71 грн

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Черкасиенергозбут" звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради про стягнення 175021,71 грн заборгованості по договору №6 про постачання електричної енергії споживачу від 11.03.2019 з яких: 164780,13 грн основний борг, 7923,85 грн пеня, 999,49 грн 3% річні та 1318,24 грн інфляційні.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов Договору про постачання електричної енергії споживачу щомісячно постачалась електроенергія. Споживачем було отримано рахунки остаточного розрахунку за послуги з передачі електричної енергії, однак жодного платежу на погашення заборгованості не було здійснено і станом на 11.09.2020 за період з 01.07.2019 по 31.12.2019 утворилась заборгованість за послуги з передачі електричної енергії.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 17.11.2020 у справі №925/1192/20 позов задоволено частково. Стягнуто з Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкасиенергозбут" 174854,62 грн, з яких: 164 780,13 грн боргу; 7 923,85 грн пені; 999,49 грн 3% річних; 1 151,15 грн втрат внаслідок інфляції та 2412,61 грн витрат на сплату судового збору. В решті позову відмовлено.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що факт постачання позивачем електричної енергії відповідачу підтверджено належними доказами та не спростовано відповідачем, тому ураховуючи борг відповідача за спожиту електричну енергію, поставлену позивачем в період з 01.07.2019 по 01.12.2019, судом було стягнуто з Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради 164 780,13 грн боргу, 7 923,85 грн пені, 999,49 грн 3% річних та 1 151,15 грн втрат внаслідок інфляції.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Департамент освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради подав апеляційну скаргу, в якій просив суд скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 17.11.2020 у справі №925/1192/20 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ "Черкасиенергозбут".

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначав, що Договір про оплату послуг з передачі електричної енергії №6 П від 14.08.2019 не наданий Департаменту освіти та гуманітарної політики для реєстрації взяття бюджетних зобов`язань в органах Державної казначейської служби України. Здійснення платежів за рахунок бюджетних коштів без реєстрації бюджетних зобов`язань, за відсутності підтверджених документів та взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України згідно пунктів 20 і 23 частини 1 статті 116 Бюджетного кодексу України визнається порушенням бюджетного законодавства. У зв`язку із наведеним та відсутністю кошторисних призначень, Департамент освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради не мав підстав для визнання заборгованості в сумі 164 780,13 грн та підписання актів звірки, наданих на узгодження ТОВ "Черкасиенергозбут" 03.07.2020 та 15.07.2020. З цих же підстав відповідач заперечував щодо задоволення позовних вимог про стягнення пені, 3% річних та інфляційних збитків.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.12.2020 апеляційну скаргу Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради у справі №925/1192/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Андрієнко В.В. (головуючий суддя), судді Пашкіна С.А., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.12.2020 відкрито апеляційне провадження у справі №925/1192/20 за апеляційною скаргою Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради. Розгляд справи призначено на 26.01.2021.

16.01.2021 на адресу суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому останній просив суд апеляційну скаргу Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради на рішення Господарського суду Черкаської області від 17.11.2020 у справі №925/1192/20 залишити без задоволення. Рішення Господарського суду Черкаської області від 17.11.2020 у справі №925/1192/20 залишити без змін.

25.01.2021 на адресу суду від Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради надійшла заява у якій відповідач просив розглянути апеляційну скаргу без участі його представника.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

Отже, беручи до уваги вищенаведене, після проведення колегією суддів наради головуючим суддею було оголошено вступну та резолютивну частину постанови, якою апеляційну скаргу Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради на рішення Господарського суду Черкаської області від 17.11.2020 у справі №925/1192/20 залишено без задоволення, рішення Господарського суду Черкаської області від 17.11.2020 у справі №925/1192/20 залишено без змін.

Як убачається із матеріалів справи, 11.03.2019 Департаментом освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради була подана Заява-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії споживачу.

11.03.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Черкасиенергозбут" (позивач, постачальник) та Департаментом освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради (відповідач, споживач) укладено Договір про постачання електричної енергії споживачу №6 (далі - Договір) та споживачем обрано комерційну пропозицію на умовах відмінних від тих, які містяться у комерційних пропозиціях, розміщених на офіційному сайті електропостачальника, відповідно до п. 3.1.7 Правил (Додаток № 2 до Договору).

Відповідно до п.2.1. Договору, постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Згідно п. 4 Комерційної пропозиції №5 "Вільна ціна бюджет", що є Додатком 2 та є невід`ємною частиною до Договору (далі - Комерційна пропозиція) строк виставленого рахунку формується відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії зафіксоване Актом про прийняття-передавання фактичних обсягів спожитої електричної енергії Споживачу - до 5 числа місяця наступного за розрахунковим. Оплата має бути здійснена Споживачем протягом 5 робочих днів від дня отримання акту приймання-передавання фактичних обсягів спожитої електричної енергії, але не пізніше 20 числа наступного місяця за розрахунковим (додаток № 3).

У зв`язку з набранням з 01.07.2019 чинності прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про ринок електричної енергії", а відповідно і впровадження нових ринків електричної енергії, були змінені принципи закупівлі електричної енергії.

Відповідно до зазначених змін Оператор системи передачі ПрАТ "НЕК "Укренерго", як один із безпосередніх учасників ринку електричної енергії, набув прав передбачених у п.п. 3 п. 2 ст. 33 Закону України "Про ринок електричної енергії", а саме своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за надані послуги з передачі та послуги з диспетчерського (оперативно - технологічного) управління.

Разом з цим, відповідно до пункту 5.6 розділу 5 глави XI Кодексу системи передачі затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 за № 309 (далі - Кодекс), оплата послуг з передачі електричної енергії здійснюється за тарифом, який встановлюється Регулятором відповідно до затвердженої їм методики.

Згідно п. 4.31 Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ), затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312, електропостачальник включає в єдиний платіжний документ за електричну енергію також суми оплати за послуги оператора системи, якщо таку оплату забезпечує електропостачальник, та послуги постачальника послуг комерційного обліку, якщо оплата за ці послуги забезпечується електропостачальником. Інформація про ці платежі повинна бути зазначена окремо згідно з тарифами (цінами) на послуги відповідних учасників роздрібного ринку.

У відповідності до п.5.2. Розділу XI Кодексу, укладення договорів про надання послуг з передачі електричної енергії є обов`язковою умовою надання Користувачам доступу до системи передачі.

Згідно п.5.3. Розділу XI Кодексу, послуги з передачі електричної енергії надаються ОСП на підставі договору між ним та:

електропостачальником, який отримує доступ до системи передачі з метою транспортування електричної енергії в мережі оператора (операторів) системи розподілу, до мереж якого (яких) приєднані електроустановки його споживачів;

електропостачальником, який отримує доступ до системи передачі з метою передачі електричної енергії до точок приєднання до мереж системи передачі електроустановок споживачів, яким він постачає електричну енергію за Правилами роздрібного ринку;

споживачем електричної енергії, який має намір купувати електричну енергію для власного споживання за двосторонніми договорами та на організованих сегментах ринку незалежно від точки приєднання;

споживачем електричної енергії, який приєднаний до мереж ОСП незалежно від способу купівлі електричної енергії (у електропостачальника за Правилами роздрібного ринку чи за двосторонніми договорами та на організованих сегментах ринку);

виробником електричної енергії для забезпечення власних потреб електричних станцій, що заживлені від мереж ОСР/передачі, а також власних потреб електричних станцій, на яких відсутня генерація.

Між ТОВ "Черкасиенергозбут" та ПрАТ "НЕК Укренерго" (оператор системи передачі) укладено договір з передачі електричної енергії для забезпечення потреб споживачів.

Виконуючи умови договору між електропостачальником ТОВ "Черкасиенергозбут" та ПрАТ "НЕК "Укренерго" і пункту 4.30 ПРРЕЕ, Товариство на умовах передоплати сплачує ПрАТ "НЕК "Укренерго" за послуги з передачі електричної енергії для своєчасного забезпечення електропостачання споживачів.

Згідно пунктів 1.2.11, 2.1.2 ПРРЕЕ, для реалізації права на вільний вибір електропостачальника споживач повинен мати укладений з оператором системи договір про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії. Не допускається розподіл (передача) електричної енергії до точки розподілу електроустановки споживача за відсутності діючого договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з таким споживачем.

Разом з цим, відповідно до пункту 1.2.6 ПРРЕЕ, оператор системи, який здійснює розподіл (передачу) електричної енергії безпосередньо до електроустановок споживача, отримує плату за послуги з розподілу (передачі) електричної енергії або від споживача, або від електропостачальника за вибором споживача.

На виконання вищезазначених норм, між позивачем та відповідачем укладено Договір про оплату послуг з передачі електричної енергії №6 П від 14.08.2019 (далі - Договір від 14.08.2019), відповідно до умов якого споживач в особі Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради зобов`язався здійснювати постачальнику Товариству з обмеженою відповідальністю "Черкасиенергозбут" оплату проведених постачальником розрахунків за послугу з передачі електричної енергії (далі - Послуга) оператору системи передачі ДП НЕК "Укренерго" (далі - ОСП), відповідно до укладеного між Постачальником та ОСП Договором.

Цей Договір складений у двох примірниках, набирає чинності з дати його підписання обома Сторонами та скріплення печатками Сторін і діє до 31 грудня 2019 року, в частині не виконаних зобов`язань - до їх повного виконання сторонами. При цьому Сторона 1 та Сторона 2, керуючись ч.3 ст. 631 ЦК України, домовились, що всі умови Договору розповсюджують свою дію на відносини які виникли між сторонами з 01.07.2019. Договір являється дійсним за умови наявності Договору про постачання електричної енергії (п.5.1. Договору від 14.08.2019).

Відповідно до п. 3.2.1.Договору від 14.08.2019, постачальник має право отримувати від споживача плату вартості здійснених нею оплат послуг з передачі електричної енергії ОСП відповідно до укладеного з ОСП Договору.

Згідно п. 4.31 ПРРЕЕ, електропостачальник включає в єдиний платіжний документ за електричну енергію також суми оплати за послуги оператора системи, якщо таку оплату забезпечує електропостачальник, та послуги постачальника послуг комерційного обліку, якщо оплата за ці послуги забезпечується електропостачальником. Інформація про ці платежі має бути зазначена окремо згідно з тарифами (цінами) на послуги відповідних учасників роздрібного ринку.

Разом з рахунками остаточного розрахунку за спожиту електричну енергію позивач надавав відповідачу і рахунки остаточного розрахунку за послуги з передачі електричної енергії.

Позивач зазначив, що рахунок остаточного розрахунку за спожиту електричну енергію сплачувався відповідачем в повному обсязі, а рахунки за послуги з передачі електричної енергії відповідач не відшкодовував.

Як убачається з матеріалів справи, щомісячно, з липня 2019 року споживачем були отримані рахунки остаточного розрахунку за послуги з передачі електричної енергії. Проте, платежі на погашення заборгованості не здійснювались, і станом на 11.09.2020 заборгованість відповідача за отримані від позивача послуги з передачі електричної енергії за період з 01.07.2019 по 31.12.2019 становить 164 780,13 грн.

Листом № 13592/20/7-19 від 24.12.2019 НКРЕКП було надано роз`яснення про те, що електропостачальник або споживач, який купує електричну енергію за двосторонніми договорами або на організованих сегментах ринку електричної енергію за двосторонніми договорами або на організованих сегментах ринку електричної енергії, сплачує послугу з передачі електричної енергії оператору системи передачі в обсягах споживання електричної енергії, як це передбачено зазначеними вище нормами Кодексу системи передачі, а також пунктом 4.31 ПРРЕЕ. згідно з якими електропостачальник включає в єдиний платіжний документ за електричну енергію також суми оплати за послуги оператора системи, якшо таку оплату забезпечує електропостачальник.

03.07.2020 позивач направив відповідачу вимогу за №1382/01 щодо існуючої заборгованості та нарахованих господарських санкцій за неналежне виконання грошових зобов`язань по Договору. Однак відповідачем зазначену вимогу залишено без реагування.

Відповідно до п. 5.7. Договору оплата рахунку постачальника за цим Договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 (п`яти) робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого споживачем.

23.07.2020 позивачем повторно направлено на адресу відповідача супровідним листом №1512/01/01, вимогу від 23.07.2020 № 1513/01/01, акт звірки розрахунків, рахунки остаточного розрахунку помісячно за 2019 рік та акти прийняття - передавання товарної продукції також помісячно за 2019 рік.

31.07.2020 позивач отримав лист від відповідача (вх. № 4578), в якому Департамент освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради повідомив, що у зв`язку з відсутністю укладеного договору та кошторисних призначень, не має підстав для визнання заборгованості в сумі 164 780,13 грн та підписання актів звірки.

Крім суми основної заборгованості, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов Договору від 14.08.2019, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь пеню у сумі 7923,85 грн, нараховану на підставі пункту 6.2. Договору від 14.08.2019 за період з 03.01.2020 по 16.03.2020, 3% річних у сумі 999,49 грн та втрати внаслідок інфляції у сумі 1318,24 грн, згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України.

На виконання Закону України "Про ринок електричної енергії" від 13.04.2017 №2019-VIII Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312, затверджено Правила роздрібного ринку електричної енергії, що регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником та споживачем (для власного споживання).

Згідно зі ст. 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" передбачено, що учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

Договори укладаються відповідно до нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

Відповідно до п. 2 Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 №312 укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.

Договором приєднання, у відповідності до ст. 634 Цивільного кодексу України, є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Згідно п. 3.1.7 Правил, договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником.

Якщо сторони досягли згоди щодо укладення договору на інших умовах, відмінних від тих, які містяться у комерційних пропозиціях, розміщених на офіційному сайті електропостачальника, договір укладається у паперовій формі.

При цьому сторони можуть за взаємною згодою оформлювати додатки до договору, в яких узгоджуються організаційні особливості постачання електричної енергії. Такі додатки оформлюються у паперовій формі та підписуються обома сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У відповідності до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зазначене також кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного Кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Пунктом 3 частини 1 статті 174 вказаного вище кодексу передбачено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог місцевий господарський суд виходив з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Судом першої інстанції було установлено, що господарські зобов`язання між сторонами виникли на підставі Заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 11.03.2019 та укладеного договору про постачання електричної енергії споживачу №6 від 11.03.2019.

Також судом було ураховано, що у зв`язку з набранням з 01.07.2019 чинності прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про ринок електричної енергії", а відповідно і впровадження нових ринків електричної енергії, змінились принципи закупівлі електричної енергії.

Згідно указаних змін Оператор системи передачі ПрАТ "НЕК "Укренерго", як один із безпосередніх учасників ринку електричної енергії, набув прав передбачених у п.п.3 п. 2 ст. 33 Закону, а саме своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за надані послуги з передачі та послуги з диспетчерського (оперативно - технологічного) управління.

Разом з цим, у відповідності до п. 5.6 розділу 5 глави XI Кодексу системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 за № 309, оплата послуг з передачі електричної енергії здійснюється за тарифом, який встановлюється Регулятором відповідно до затвердженої ним методики.

Відповідно до п.4.31 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312, електропостачальник включає в єдиний платіжний документ за електричну енергію також суми оплати за послуги оператора системи, якщо таку оплату забезпечує електропостачальник, та послуги постачальника послуг комерційного обліку, якщо оплата за ці послуги забезпечується електропостачальником. Інформація про ці платежі повинна бути зазначена окремо згідно з тарифами (цінами) на послуги відповідних учасників роздрібного ринку.

Згідно п. 5.2. розділу XI Кодексу, укладення договорів про надання послуг з передачі електричної енергії є обов`язковою умовою надання Користувачам доступу до системи передачі.

Пунктом 5.3. розділу XI Кодексу визначено кому можуть надаватись послуги ОСП з передачі електричної енергії на підставі договору.

Оскільки між ТОВ "Черкасиенергозбут" та ПрАТ "НЕК Укренерго" (оператор системи передачі) був укладений договір з передачі електричної енергії для забезпечення потреб споживачів, то виконуючи умови договору між електропостачальником позивач і ПрАТ "НЕК "Укренерго", на підставі п. 4.30 ПРРЕЕ, Товариство на умовах передоплати сплачує ПрАТ "НЕК "Укренерго" за послуги з передачі електричної енергії для своєчасного забезпечення електропостачання споживачів.

Відповідно до п. 1.2.11, 2.1.2 ПРРЕЕ, для реалізації права на вільний вибір електропостачальника споживач повинен мати укладений з оператором системи договір про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії. Не допускається розподіл (передача) електричної енергії до точки розподілу електроустановки споживача за відсутності діючого договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з таким споживачем.

В той же час, відповідно до пункту 1.2.6 ПРРЕЕ, оператор системи, який здійснює розподіл (передачу) електричної енергії безпосередньо до електроустановок споживача, отримує плату за послуги з розподілу (передачі) електричної енергії або від споживача, або від електропостачальника за вибором споживача.

Відповідач не укладав договору про надання послуг з передачі електричної енергії з оператором системи передачі, а саме з ПрАТ "НЕК Укренерго".

Отже, для того щоб до електроустановок відповідача не було припинено постачання електричної енергії, позивачем були відшкодовані ПрАТ "НЕК Укренерго" послуги з передачі електричної енергії за період з липня по грудень 2019 року включно, з подальшим направленням рахунків за послуги з передачі електричної енергії відповідачу для їх оплати.

На підставі указаних обставин між позивачем та відповідачем було укладено договір про оплату послуг з передачі електричної енергії №6 П від 14.08.2019.

При цьому, судом не береться до уваги твердження відповідача про те, що договір про оплату послуг з передачі електричної енергії №6 П від 14.08.2019 не наданий відповідачу для реєстрації взяття бюджетних зобов`язань в органах Державної казначейської служби України, ураховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Згідно із ч. 3 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Договір, у відповідності до ч. 2 ст. 631 ЦК України, набирає чинності з моменту його укладення.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами.

Згода відповідача на укладання Договору про оплату послуг з передачі електричної енергії № 6 П від 14.08.2019 підтверджується підписом уповноваженої особи (директора Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради), скріпленого печаткою установи.

Відповідно до правової позиції Верховного суду, яка викладена у постанові від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, одним із основоположних принципів приватноправового регулювання є закріплений в пункті 3 статті 3 та статті 627 ЦК України принцип свободи договору, відповідно до якого укладення договору носить добровільний характер і ніхто не може бути примушений до вступу в договірні відносини. Сторони с вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 цього Кодексу).

Отже, відповідач на час підписання/укладання Договору про оплату послуг з передачі електричної енергії № 6 П від 14.08.2019, скріплюючи свій підпис печаткою, був вільним в укладенні указаного договору та мав добровільний характер вступити в договірні відносини. Доказів примусового характеру щодо здійснення договірних відносин із позивачем, відповідач суду не надав.

Судом також ураховано, що згідно листа НКРЕКП №13592/20/7 від 24.12.2019 та п. 4.31 Правил, послуги з розподілу та передачі електричної енергії є невід`ємною частиною постачання електричної енергії.

Згідно п. 47 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України розпорядник бюджетних коштів - бюджетна установа в особі її керівника, уповноважена на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань, довгострокових зобов`язань за енергосервісом та здійснення витрат бюджету.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 48 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов`язань минулих років, довгострокових зобов`язань за енергосервісом, узятих на облік органами Казначейства України; щодо завдань (проектів) Національної програми інформатизації - після їх погодження з Генеральним державним замовником Національної програми інформатизації.

Довгострокове зобов`язання за енергосервісом на підставі документального підтвердження в установленому порядку скорочення обсягів споживання комунальних послуг та енергоносіїв і видатків на їх оплату за звітний період (порівняно з такими обсягами (видатками), які були б спожиті (здійснені) за відсутності енергосервісу) набуває статусу бюджетного зобов`язання у сумі, визначеній згідно з умовами договору енергосервісу виходячи з цін (тарифів), діючих у періоді, за який здійснюється розрахунок, у межах фактичного скорочення таких видатків.

Розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання за спеціальним фондом бюджету виключно в межах відповідних фактичних надходжень спеціального фонду бюджету (з дотриманням вимог частини другої статті 57 цього Кодексу).

Розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, за якими розпорядником бюджетних коштів взято зобов`язання без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), є недійсними.

За такими операціями не виникають бюджетні зобов`язання та не утворюється бюджетна заборгованість. Зобов`язання, взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), не вважаються бюджетними зобов`язаннями (крім витрат, що здійснюються відповідно до частини шостої цієї статті) і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів. Взяття таких зобов`язань є порушенням бюджетного законодавства. Витрати бюджету на покриття таких зобов`язань не здійснюються.

Згідно ч. 1 ст. 49 Бюджетного кодексу України розпорядник бюджетних коштів після отримання товарів, робіт і послуг відповідно до умов взятого бюджетного зобов`язання приймає рішення про їх оплату та надає доручення на здійснення платежу органу Казначейства України, якщо інше не передбачено бюджетним законодавством, визначеним пунктом 5 частини першої статті 4 цього Кодексу.

Казначейство України здійснює платежі за дорученнями розпорядників бюджетних коштів у разі: наявності відповідного бюджетного зобов`язання для платежу у бухгалтерському обліку виконання бюджету; наявності затвердженого в установленому порядку паспорта бюджетної програми; наявності у розпорядників бюджетних коштів відповідних бюджетних асигнувань.

Відповідно до п.1.4. Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобов`язань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби в України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України, бюджетне фінансове зобов`язання (далі - Порядок) - розпорядника бюджетних коштів (одержувача бюджетних коштів) сплатити кошти за будь-яке здійснене відповідно до бюджетного асигнування розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду відповідно до законодавства.

Проаналізувавши положення ст.ст. 48, 49 Бюджетного кодексу України судом установлено, що вказані положення не містять виключень для недобросовісного розпорядника бюджетних коштів, який, взявши на себе зобов`язання за письмовим договором у 2019 році, не спромігся заздалегідь погодити у кошторисі бюджетні асигнування на електроенергію, що ним споживалась у 2019 році.

За таких обставин, суд не вбачає відсутність у відповідача обов`язку оплачувати вартість отриманої від позивача електроенергії за вказаний період 2019 року.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Факт постачання позивачем електричної енергії відповідачу останнім не спростовується та підтверджується дослідженими судом доказами, а саме: договором про постачання електричної енергії споживачу № 6 від 11.03.2019 з додатками до нього; договором про оплату послуг з передачі електричної енергії №6 П від 14.08.2019, рахунками на оплату за період з лютого 2019 року по грудень 2019 року, письмовими вимогами позивача від 03.07.2020 та від 23.07.2020.

Беручи до уваги вищенаведене, також установлення факту наявності заборгованості відповідача за спожиту електричну енергію, поставлену позивачем в період з 01.07.2019 по 01.12.2019 у розмірі 164 780,13 грн (в т.ч. ПДВ), вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості підлягають задоволенню у розмірі 164 780,13 грн.

Щодо нарахування позивачем за період з 03.01.2020 по 16.03.2020 пені в розмірі 7923,85 грн та 999,49 грн 3% річних за прострочення відповідачем платежу, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6.2. Договору від 14.08.2019, Споживач за невиконання умов пункту 3.2. Розділу 2 сплачує на користь Постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу.

Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для застосування відповідальності (стягнення) відповідно до умов пункту 6.2. Договору від 14.08.2019 №6 П та захисту майнових прав та інтересів позивача, відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 7923,85 грн.

Щодо нарахування позивачем 999,49 грн - 3% річних суд зазначає наступне.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, за розрахунком позивача, розмір трьох відсотків річних складає 999,49 грн. Відповідно, перевіривши розрахунок наданий позивачем колегія суддів дійшла висновку, що він відповідає вимогам законодавства та обставинам справи, а тому зазначена вимога підлягає задоволенню.

Щодо розміру втрат внаслідок інфляції суд зазначає наступне.

Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком позивача, розмір втрат внаслідок інфляції складає 1318,24 грн. Перевіривши указаний розрахунок наданий позивачем суд установив, що рахунок є невірним, оскільки при здійснені судом перерахунку за допомогою калькулятора підрахунку нарахування штрафних санкцій програми ТОВ "ЛІГА-ЗАКОН", сума інфляційного збільшення становить 1151,15 грн.

Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача на користь позивача 1151,15 грн втрат внаслідок інфляції за період з 03.01.2020 по 16.03.2020.

Сукупність вищезазначеного дає підстави дійти висновку про дотримання місцевим господарським судом вимог ст.ст. 86, 236 ГПК України щодо всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, розгляду всіх обставин справи, підтверджених наявними у справі доказами, які мали бути досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи в їх сукупності, керуючись законом та нормами матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Таким чином, колегія суддів встановила, що обставини, на які посилається скаржник, в розумінні статті 86 ГПК України, не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення Господарського суду Черкаської області від 17.11.2020 у справі №925/1192/20, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ураховуючи наведене, рішення Господарського суду Черкаської області від 17.11.2020 у справі №925/1192/20 відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, підстави, передбачені ст.ст. 277-278 ГПК України для його скасування, відсутні.

Судові витрати, згідно до ст. 129 ГПК України покласти відповідача.

Керуючись ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради на рішення Господарського суду Черкаської області від 17.11.2020 у справі №925/1192/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 17.11.2020 у справі №925/1192/20 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 02.02.2021.

Головуючий суддя В.В.Андрієнко

Судді С.А. Пашкіна

С.І. Буравльов