ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2021 Справа № 904/4409/20
За позовом Релігійної організації "Релігійна громада преподобного Іоанна Дамаскіна парафії Криворізької єпархії української православної церкви", м. Нікополь

до відповідача-1: Нікопольської міської ради, м. Нікополь

до відповідача-2: Релігійної організації "Релігійна громада преподобного Іоанна Дамаскіна парафії Дніпропетровської єпархії української православної церкви Київського патріархату в м. Нікополі", м. Нікополь

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Аксіос 2018", м. Нікополь

про визнання протиправним і скасування рішень, заборону вчиняти певні дії

Суддя Ліпинський О.В.

Секретар судового засідання Перебийніс О.О.

Представники:

від позивача Лященко С.С. адвокат

від відповідача-1 Мкртчян О.О.

від відповідача-2 Яремчук Л.В. адвокат

третьої особи Лященко С.С. адвокат

Стислий зміст позовних вимог

Релігійна організація «Релігійна громада Преподобного Іоанна Дамаскіна Парафії Криворізької Єпархії Української Православної Церкви» (далі Позивач) звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Нікопольської міської ради (далі Відповідач-1) та Релігійної організації «Релігійна громада Преподобного Іоанна Дамаскіна Парафії Дніпропетровської Єпархії Української Православної Церкви Київського Патріархату в місті Нікополь» (далі Відповідач-2), у якій просить суд:

- Визнати протиправним та скасувати рішення Нікопольської міської ради від 25.03.2005 року № 42-24/IV «Про надання дозволу Українській Православній Церкві Преподобного Іоанна Дамаскіна на складання технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку по вул. Лапинська, 47-а» та Рішення Нікопольської міської ради від 20.07.2018 № 20-38/VІІ в частині внесення змін до рішення Нікопольської міської ради № 42-24/IV від 25.03.2005 року «Про надання дозволу Українській Православній Церкві Преподобного Іоанна Дамаскіна на складання технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку по вул. Лапинська, 47-а»;

- Визнати протиправним та скасувати рішення Нікопольської міської ради від 30.08.2019 року № 108-53/VІІ «Про надання дозволу Релігійній організації «Релігійна громада Преподобного Іоанна Дамаскіна Парафії Дніпропетровської Єпархії Української Православної Церкви Київського Патріархату в місті Нікополь» на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування на вул. Лапинській, 47-а у м. Нікополі Дніпропетровської області».

- Заборонити Релігійній організації «Релігійна громада Преподобного Іоанна Дамаскіна Парафії Дніпропетровської Єпархії Української Православної Церкви Київського Патріархату в місті Нікополь», з метою відведення земельної ділянки використовувати проекти землеустрою, розроблені згідно дозволів, наданих Рішеннями Нікопольської міської ради № 42-24/IV від 25.03.2005 року, № 20-38/VІІ від 20.07.2018 року та № 108-53/VІІ від 30.08.2019 року.

Заявлені вимоги, мотивовано тим, що оскаржуваним рішенням № 42-24/IV від 25.03.2005 року (далі Рішення 1), з урахуванням змін, внесених рішенням № 20-38/VІІ від 20.07.2018 року (далі Рішення 2), передбачено надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо відведення Відповідачу-2 земельної ділянки в постійне користування, при цьому в силу вимог ст. 92 ЗК України, в редакції станом на дату прийняття Рішення 1 25.03.2005 року, Відповідач-2 не відносився до осіб, яким земельні ділянки державної та комунальної власності могли бути передані в постійне користування. З огляду на викладене, Позивач вважає, що Відповідач-1 не мав повноважень щодо питань постійного користування земельною ділянкою на користь Відповідача-2.

Позов в частині оскарження рішення Нікопольської міської ради № 20-38/VІІ від 20.07.2018 року (Рішення 2), яким внесено зміни до Рішення 1, мотивовано тим, що враховуючи замовлення та одержання Відповідачем-2 проекту землеустрою від 2006 року на підставі Рішення 1, тобто, у зв`язку з виконання та вичерпання своєї дії останнього, Відповідач-1 на мав права вносити зміни до такого рішення, що свідчить про невідповідність рішення 2 вимогам закону.

Крім того, Відповідач вважає, що Рішення 2 прийнято всупереч із нормами ст.ст. 134, 135 ЗК України, якими передбачено продаж земельних ділянок комунальної власності на конкурентних засадах, крім випадків, розташування на земельній ділянці об`єктів нерухомості, що перебувають у власності відповідних осіб. При цьому, на земельній ділянці, на яку претендував та претендує Відповідач-2 відсутні належні йому культові споруди.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги в частині оскарження рішення Нікопольської міської ради № 108-53/VІІ від 30.08.2019 року (далі Рішення 3), Позивач зазначає, що станом на час його прийняття, Позивач та Третя особа були повноправними власниками об`єктів нерухомості, розташованих на земельній ділянці, на яку претендував Відповідача-2, а отже, до клопотання Відповідача-2 серед іншого мала бути надана письмова згода землекористувачів на вилучення зазначеної ділянки, яка Позивачем та Третьою особою не надавалась.

Стислий зміст заперечень відповідача-1

Відповідач-1 проти доводів, викладених у позовній заяві заперечував, зазначив, що Рішення 1 передбачало надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а не право постійного користування, як стверджує Позивач. Крім того, щодо вимог Позивача в частині оскарження рішення 1, Відповідач-1 заявив про застосування строку позовної давності.

Заперечення в частині оскарження Рішення 2, ґрунтуються на тому, що внесені за вказаним рішенням зміни до Рішення 1, стосувалися найменування відповідача-2 та визначення мети складання проекту землеустрою (для відведення земельної ділянки в постійне користування), що відповідало вимогам ч. 2 ст. 92 ЗК України, в редакції, яка була чинна на час прийняття Рішення 2. Таким чином, Відповідач-1 вважає, що рішення 2 прийнято на підставі, в межах повноважень та в спосіб, що передбачені законами України.

Щодо правомірності прийняття Рішення 3, Відповідач-1 зазначив, що для прийняття зазначеного рішення не вимагалося надання згоди Позивача та Третьої особи, оскільки норма статті 123 ЗК України, передбачає надання згоди землекористувача, а не володільця майна, і лише у випадку вилучення земельної ділянки, що в даному випадку не мало місця. Відносно недотримання вимог ст.ст. 134, 135 ЗК України, Відповідач-1 зазначив, що рішення про продаж земельної ділянки або права на неї міською радою не приймалось.

Стислий зміст заперечень відповідача-2

Відповідач-2 відзив на позовну заяву суду не представив.

Стислий зміст пояснень третьої особи

В наданих суду письмових пояснення, Третя особа, підтримала доводи позивача та просила суд задовольнити позов в повному обсязі.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.08.2020 року відкрито провадження у справі № 904/4409/20, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

20.10.2020 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці позивача, залучено ТОВ «Аксіос 2018»

Ухвалою від 24.11.2020 року суд закрив підготовче засідання та призначив справу до розгляду по суті в судовому засіданні на 17.12.2020 року.

В судовому засіданні 17.12.2020 року оголошено перерву до 13.01.2021.

У зв`язку з пошкодженням єдиної бази комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду», засідання суду 13.01.2021 року не відбулося. Ухвалою від 14.01.2021 року судове засідання призначено на 20.01.2021 року.

В порядку ст. 233, 240 ГПК України, в судовому засіданні 20.01.2021 року оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, складання повного рішення відкладено на строк десять днів із дня закінчення розгляду справи.

Перелік обставин, які є предметом доказування у справі

Враховуючи предмет та підстави заявленого позову, предметом доказування у даному спорі, є обставини порушення у зв`язку із прийняттям оскаржуваних рішень прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також, невідповідність рішень вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який прийняв ці рішення.

Обставини справи які визнаються судом встановленими

25.03.2005 року Нікопольською міської радою прийнято рішення № 42-24/IV «Про надання дозволу Українській Православній Церкві Преподобного Іоанна Дамаскіна на складання технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку по вул. Лапинська, 47-а».

Зазначеним рішенням Відповідачу-2 надано дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку по вул. Лапинська, 47-а, намічуваною площею 0,216 га код цільового використання 1.12.6 (громадських та релігійних організацій).

20.07.2018 року Нікопольською міською радою прийнято рішення № 20-38/VІІ. За змістом зазначеного рішення, внесено зміни до рішення від 25.03.2005 42-24/IV «Про надання дозволу Українській Православній Церкві Преподобного Іоанна Дамаскіна на складання технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку по вул. Лапинська, 47-а» та викладено його в новій редакції, яка передбачала надання Релігійній організації «Релігійна громада Преподобного Іоанна Дамаскіна Парафії Дніпропетровської Єпархії Української Православної Церкви Київського Патріархату в місті Нікополі» дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки намічуваною площею 0,2160 га в постійне користування на вул. Лапинській, 47-а у м. Нікополі для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організації (код цільового призначення земельної ділянки згідно КВЦПЗ 03,04).

30.08.2019 року рішенням нікопольської міської ради № № 108-53/VІІ, Релігійній організації «Релігійна громада Преподобного Іоанна Дамаскіна Парафії Дніпропетровської Єпархії Української Православної Церкви Київського Патріархату в місті Нікополь» надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування на вул. Лапинській, 47-а у м. Нікополі Дніпропетровської області намічуваною площею 0,2300 га. (код цільового призначення земельної ділянки згідно КВЦПЗ 03,04. для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій).

Оцінка аргументів учасників та інших обставин, які мають значення для вирішення справи

Статтею 20 Господарського кодексу України та статтею 16 ЦК України, встановлено способи захисту порушених права, до яких відноситься, зокрема визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Для вирішення питання щодо наявності правових підстав для визнання незаконним та скасування відповідного рішення органу державної влади або місцевого самоврядування, суду необхідно встановити невідповідність такого рішення вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав ці акти. Обов`язковою умовою визнання цих актів недійсними є порушення у зв`язку з їх прийняттям прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Отже, оскільки об`єктом захисту закон визначає саме порушене (невизнане або оспорювань) право чи інтерес, задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) зазначеного права відповідачем з урахуванням належності обраного способу судового захисту.

Установивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та (або) необґрунтованість заявлених вимог (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 16.10.2019 року у справі № 525/505/16-ц).

Здійснивши оцінку доводів позовної заяви в частині оскарження рішень Нікопольської міської ради № 42-24/IV від 25.03.2005 року та № 20-38/VІІ від 20.07.2018 року, суд дійшов висновку про не доведення Позивачем факту існування в нього станом на дату прийняття зазначених рішень, матеріального права або охоронюваного законом інтересу відносно земельній ділянки намічуваною площею 0,216 га, щодо якої Відповідачу-2 надано дозвіл на розроблення технічної документації.

При цьому, як убачається з матеріалів справи, право власності Позивача об`єкт нерухомості за адресою: м. Нікополь, вул. Лапинська, буд. 47а, було зареєстровано за останнім лише 18.05.2019 року, а отже, цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під вказаним об`єктом нерухомості, виник значно пізніше дати прийняття оскаржуваних рішень № 42-24/IV від 25.03.2005 року та № 20-38/VІІ від 20.07.2018 року.

За викладених вище обставин, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині визнання недійсним та скасування рішень Нікопольської міської ради № 42-24/IV від 25.03.2005 року та № 20-38/VІІ від 20.07.2018 року, через не доведення факту існування у Позивача суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу щодо правовідносин, яких стосуються зазначені рішення.

Стосовно позовних вимог в частині визнання недійсним рішення Нікопольської міської ради № 108-53/VІІ від 30.08.2019 року, суд зазначає наступне.

Як вище встановлено судом, обґрунтовуючи позов в зазначеній частині вимог, Позивач зазначає, що станом на час його прийняття, Позивач та Третя особа були повноправними власниками об`єктів нерухомості, розташованих на земельній ділянці, на яку претендував Відповідача-2, а отже, до клопотання Відповідача-2 серед іншого мала бути надана письмова згода землекористувачів на вилучення зазначеної ділянки, яка Позивачем та Третьою особою не надавалась.

В силу вимог ч. 2 ст. 123 ЗК України, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Виходячи зі змісту положень ст. 141 ЗК України, вилучення земельної ділянки, є одним зі способів припинення права користування земельною ділянкою. Тобто, процедура вилучення земельної ділянки, може бути застосовано лише щодо існуючого права користування земельною ділянкою.

У свою чергу, відповідно до ст.ст. 125, 126 ЗК України, право користування земельною ділянкою виникають з моменту державної реєстрації цього права. Право користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Матеріали справи не містять жодних доказів у підтвердження виникнення в Позивача права користування земельною ділянкою під належним йому об`єктом нерухомості за адресою м. Нікополь, вул. Лапинська, буд. 47а, що виключає як таку можливість вилучення зазначеної ділянки, та відповідно, виключало необхідність надання Відповідачем-2 під час звернення до органу місцевого самоврядування письмової згоди Позивача, передбаченої ч. 2 ст. 123 ЗК України. При цьому, суд не досліджує питання існування необхідності надання такої згоди Третьою особою, оскільки остання не заявляє самостійних вимог на предмет спору щодо оскарження рішення Нікопольської міської ради № 108-53/VІІ від 30.08.2019 року.

З урахуванням поданих у справу доказів, суд констатує, що станом на дату прийняття Відповідачем-1 оскаржуваного рішення № 108-53/VІІ від 30.08.2019 року, у Позивача дійсно існував цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під об`єктом нерухомості за адресою м. Нікополь, вул. Лапинська, буд. 47а, водночас, доказів які б безперечно свідчили, що земельна ділянка намічуваною площею 0,2300 га., якої стосується наведене вище рішення, та ділянка відносно якої існує інтерес Позивача, повністю або частково накладаються одна на одну, суду не представлено, при цьому, в силу вимог ч. 4 ст. 74 ГПК України, суд позбавлений права самостійно збирати докази, що стосуються предмету спору.

Таким чином, суд дійшов висновку, що Позивачем не доведено, факт порушення його прав внаслідок прийняття рішення № 108-53/VІІ від 30.08.2019 року, що є підставою для відмови в задоволенні зазначеної частини вимог.

За перелічених обставин, враховуючи відсутність (не доведення) факту наявність у Позивача суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу щодо оскарження рішень № 42-24/IV від 25.03.2005 року та № 20-38/VІІ від 20.07.2018, а також, не доведення факту порушення його прав та інтересів рішенням № 108-53/VІІ від 30.08.2019 року, що є самостійними підставами для відмови у позові, суд не надає оцінку іншим доводам Позивача, викладеним у позовній заяві.

За умов відмови в задоволенні основних вимог, похідні вимоги щодо заборони Відповідачу-2 з метою відведення земельної ділянки використовувати проекти землеустрою, розроблені згідно дозволів, наданих Рішеннями Нікопольської міської ради № 42-24/IV від 25.03.2005 року, № 20-38/VІІ від 20.07.2018 року та № 108-53/VІІ від 30.08.2019 року, задоволенню не підлягають.

Судові витрати

В силу вимог ст. 129 ГПК України, судові витрати у справі покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 77-79, 86, 129, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 01.02.2021

Суддя О.В. Ліпинський