ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2021 р.м. Одеса Справа № 916/2834/20
Господарський суд Одеської області у складі судді Лічмана Л.В.,

секретар судового засідання Цісельський К.О.,

за участю представників учасників справи:

від позивача: Боднар М.О.,

від відповідача: Чепельчук В.Г.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Акціонерного товариства ,,ТАСКОМБАНК до фізичної особи-підприємця Чепельчука Володимира Георгійовича про стягнення 32895,94 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.10.2020 р. позовну заяву Акціонерного товариства ,,ТАСКОМБАНК залишено без руху.

Іншою ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.10.2020 р. у задоволенні заяви Акціонерного товариства ,,ТАСКОМБАНК про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.11.2020 р. прийнято позовну заяву Акціонерного товариства ,,ТАСКОМБАНК до розгляду, відкрито провадження у справі № 916/2834/20, призначено судове засідання для розгляду справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження на 01.12.2020 р.

Протокольними ухвалами Господарського суду Одеської області від 01.12.2020 р. оголошено перерву в судовому засіданні до 24.12.2020 р., від 24.12.2020 р. до 04.01.2021 р., від 04.01.2021 р. до 26.01.2021 р., а від 26.01.2021 р. до 02.02.2021 р. за клопотаннями представників сторін, які просили надати їм час врегулювати спір мирним шляхом.

Згідно із приписами ст.ст.233,240 ГПК України в судовому засіданні 02.02.2021 р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Акціонерне товариство ,,ТАСКОМБАНК (далі АТ ,,ТАСКОМБАНК) звернулось в Господарський суд Одеської області з позовною заявою про стягнення з фізичної особи-підприємця Чепельчука Володимира Георгійовича (далі ФОП Чепельчук В.Г.) 32895,94 грн заборгованості, з яких 29719,01 грн заборгованості по тілу кредиту (в т.ч. прострочена), 0,01 грн заборгованості по відсоткам (в т.ч. простроченим), 2985,00 грн заборгованості по комісії (в т.ч. простроченій), 50,00 грн штрафу, 141,92 грн пені, вказуючи на неналежне виконання відповідачем умов заяви-договору від 27.02.2019 р. № ID6042411 в частині повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування ними та комісії банку.

Обґрунтовуючи позов, АТ ,,ТАСКОМБАНК посилається на приписи ст.ст.15,16,525,526,553,554,610,612,629,1048-1050,1054 ЦК України, умови названої вище заяви-договору, додатку 1 до неї, витяг з Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ ,,ТАСКОМБАНК, банківські виписки по рахунку ФОП Чепельчука В.Г., повідомлення-вимогу від 11.03.2020 р. б/н про дострокове повернення кредиту, докази його направлення тощо.

Відповідач письмовий відзив на позов не подав. У судових засіданнях усно пояснив, що: кредитні кошти отримував; через скрутне матеріальне становище має прострочену заборгованість, з метою погашення якої вчиняє певні дії, доказом чого є сплата 9000,00 грн тіла кредиту під час вирішення спору судом; повідомлення-вимогу від 11.03.2020 р. б/н про дострокове повернення кредиту не отримував.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши відповідність доводів сторін фактичним обставинам справи та нормам українського законодавства, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з такого.

27.02.2019 р. ФОП Чепельчуком В.Г. та АТ ,,ТАСКОМБАНК підписано заяву-договір про приєднання до публічної пропозиції на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб та Правил обслуговування корпоративних клієнтів (далі Правила), на підставі якої відкрито банківський рахунок № НОМЕР_1 .

27.02.2019 р. між АТ ,,ТАСКОМБАНК (Банк) та ФОП Чепельчуком В.Г. (Позичальник) шляхом накладання ЕЦП укладено заяву-договір № ID6042411 про приєднання до Правил (Договір), відповідно до якого, зокрема, Банк зобов`язується надати Позичальникові кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим Договором, а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі відповідно до умов цього Договору (п.1.1 Договору).

Кредит надається у формі зарахування грошових коштів у сумі кредиту на поточний рахунок Позичальника № НОМЕР_1 , відкритий у АТ ,,ТАСКОМБАНК, з цільовим використанням на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів Позичальника, та на придбання основних засобів та інших інвестицій в бізнес (п.1.2 Договору).

Розмір Кредиту: 50000,00 (п.2.1 Договору). Валюта Кредиту: гривня (п.2.2 Договору). Вартість кредиту: розмір процентної ставки за користування кредитом: 0,0001% річних (п.2.3.1 Договору); розмір комісійної винагороди: 1,99% від суми виданого кредиту (щомісячно) (п.2.3.2 Договору). Тип процентної ставки: фіксована (п.2.4 Договору). Термін і порядок погашення кредиту: згідно графіку погашення кредиту, зазначеного в додатку 1 до цього Договору (п.2.5 Договору). Термін повернення Кредиту: 27.02.2021 р. (п.2.6 Договору).

Позичальник забезпечує наявність на своєму поточному рахунку грошових коштів в сумі, необхідній для сплати щомісячних платежів згідно графіку погашення кредиту (п.3.1 Договору).

Остаточне погашення за кредитом Позичальник повинен здійснити не пізніше дати, зазначеної в п.2.6 цього Договору (п.3.2 Договору).

Цей Договір, Правила та Цінові параметри продукту є Кредитним договором (п.4.1 Договору).

Цей Договір є договором приєднання у визначенні статті 634 ЦК України, в зв`язку з чим: умови цього Договору визначаються Банком та доводяться до загалу шляхом розміщення його на офіційному сайті Банку http://www.tascombank.com.ua та укладається лише шляхом приєднання до Договору в цілому (п.4.2.1 Договору).

Підписання Договору є підтвердженням наміру Позичальника укласти Кредитний договір, а дата підписання вважається датою укладання Договору (п.4.3 Договору).

В додатку 1 до Договору наведено графік погашення суми боргу, комісії та процентів за Кредитом. Згідно цього графіку 27 числа кожного місяця з березня 2019 р. до лютого 2021 р. включно слід сплачувати 3079,00 грн, а в лютому 2021 р. 3063,00 грн.

На виконання досягнутих домовленостей Позичальником отримано кредитні кошти в розмірі 50000,00 грн, що підтверджується банківською випискою по його рахунку та не заперечується сторонами.

Вказуючи на те, що Позичальник має заборгованість у розмірі ціни позову, Банк звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою в рамках провадження у даній справі.

Згідно із приписами ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Аналогічні положення містяться в ч.ч.1,7 ст.193 ГК України, в яких визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно ч.ч.1,2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За приписами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Господарський суд, проаналізувавши наведені вище норми матеріального права в аспекті спірних правовідносин, зазначає, що між сторонами існують господарські зобов`язання, які виникли в зв`язку з укладанням кредитного Договору.

При цьому Банком виконано належним чином взяті на себе обов`язки та надано Позичальнику кредитні кошти в розмірі 50000,00 грн, з яких ФОП Чепельчуком В.Г. станом на момент подачі позову (останній надіслано поштою 28.09.2020 р.) не повернуто 29719,01 грн, що відповідачем не спростовано.

Названий розмір боргу визначено Банком з урахуванням 15379,00 грн кредиту, строк повернення якого згідно додатку 1 до Договору припадає на період з жовтня 2020 р. по січень 2021 р. 3079,00 грн щомісячно, на лютий 2021 р. 3063,00 грн.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу.

Обґрунтовуючи право на дострокове повернення кредиту, Банк посилається на оформлення ним повідомлення-вимоги від 11.03.2020 р., в якій в зв`язку з неналежним виконанням Позичальником зобов`язань за Договором вимагає дострокового повернення кредиту в повному обсязі.

Господарський суд звертає увагу Банку на ту обставину, що з наданих ним до матеріалів справи конверту, поштового повідомлення та реєстру поштових відправлень (а.с.21-24) неможливо встановити, що саме Банк надіслав Позичальнику, з урахуванням чого та тверджень ФОП Чепельчука В.Г. про неотримання ним повідомлення-вимоги від 11.03.2020 р. суд вважає не доведеними, по-перше, направлення вимоги про дострокове повернення кредиту, а, по-друге, настання на момент звернення до суду строку проведення платежів на суму 15379,00 грн, які за графіком (додаток 1) мали бути здійснені в жовтні 2020 р. лютому 2021 р.

Враховуючи викладене, у стягненні 15379,00 грн кредиту суд відмовляє.

Після подачі позову ФОП Чепельчук В.Г. додатково оплатив основний борг у сумі 9000,00 грн, а саме 12.10.2020 р. сплачено 1000,00 грн, 21.10.2020 р. 1000,00 грн, 26.10.2020 р. 3000,00 грн, 13.11.2020 р. 1000,00 грн, 24.11.2020 р. 1000,00 грн, 17.12.2020 р. 1000,00 грн, 04.01.2021 р. 1000,00 грн, що підтверджується випискою по транзитному рахунку № НОМЕР_2 за період з 01.09.2020 р. по 04.01.2021 р. Твердження представника Банку про те, що ці кошти зараховано, зокрема, як погашення комісії до уваги не приймаються, оскільки в призначенні платежу це не зазначено. До того ж правові підстави для стягнення комісії за Договором відсутні, про що буде детальніше вказано нижче.

Отже, позов про стягнення заборгованості по тілу кредиту підлягає задоволенню в сумі 5340,01 грн (29719,01 грн (заявлені до стягнення) мінус 15379,00 грн (строк їх оплати на момент подачі позову не настав) мінус 9000,00 грн (оплачені під час розгляду справи). Провадження у справі за вимогою про стягнення 9000,00 грн заборгованості по тілу кредиту суд закриває на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України в зв`язку з відсутністю предмету спору в цій частині.

Суд вважає цілком правомірною вимогу Банку сплатити 0,01 грн заборгованості по відсоткам (всього за період з 27.02.2019 р. по 25.07.2020 р. нараховано 0,05 грн 0,0001% річних, а Позичальником погашено 0,04 грн процентів, з яких 02.05.2019 р. погашено 0,01 грн, 24.07.2019 р. 0,01 грн, 27.09.2019 р. 0,01 грн, 14.04.2020 р. 0,01 грн). Таким чином, позовна вимога про стягнення процентів за користування кредитом судом задовольняється.

Що стосується заявленої Банком до стягнення комісії в розмірі 2985,00 грн, то в цій частині позовних вимог господарський суд відмовляє та з посиланням на правовий висновок, зроблений в постанові Верховного Суду від 27.12.2018 р. по справі № 695/3474/17, звертає увагу Банку на те, що: в Договорі встановлено розмір комісійної винагороди без зазначення того, за які саме послуги, що надаються Позичальнику, сплачується комісія; в даному випадку комісія не є процентами за користування кредитом, оскільки вони встановлені в п.2.3.1 Договору; нарахування комісії як плати за обслуговування кредиту Банком є незаконним, не відповідає вимогам справедливості та суперечить положенням ч.1 ст.18 Закону України ,,Про захист прав споживачів.

За змістом ч.1 ст.1050 ЦК України боржник, який не повернув своєчасно кредитні кошти, зобов`язаний сплатити кредитору неустойку.

Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 1 та 2 ст.551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору неустойка поділяється на встановлену законом, розмір та підстави стягнення якої визначаються актами законодавства, та договірну, розмір та підстави стягнення якої визначаються сторонами в самому договорі.

Заява-договір № ID6042411 від 27.02.2019 р. про приєднання до Правил, підписана сторонами, не передбачає нарахування штрафу у зв`язку з порушенням зобов`язань. До позову додано роздруківку з Правил, яку Банк вважає невід`ємною частиною Договору.

При цьому матеріалами справи не доведено, що саме ці Правила розумів відповідач, що він ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-договір, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати штрафу, його розміру і порядку нарахування.

Надані Банком роздруківки з сайту належним доказом у цій частині бути не можуть, оскільки зміст роздруківок повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (Банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Правила.

Одночасно слід зауважити, що в даному випадку неможливо застосувати до спірних правовідносин правила ч.1 ст.634 ЦК України щодо укладання договору приєднання, т.я. Правила, що розміщені на офіційному сайті позивача, могли змінювалися самим Банком з часу виникнення спірних правовідносин і до моменту звернення до суду із позовом. Банк міг додати до позовної заяви витяг з Правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Аналогічний правовий висновок зроблено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 р. у справі № 342/180/17.

Оскільки Банк не зазначає норму закону або умову Договору, яка в даному випадку встановлює відповідальність у вигляді штрафу за порушення Позичальником взятих на себе зобов`язань, у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення 50,00 грн штрафу слід відмовити.

У випадку порушення Позичальником будь-якого із грошових зобов`язань та при реалізації права Банку Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен календарний день прострочення (п.3.3 Договору).

В господарського суду відсутня можливість перевірки арифметичної та методологічної правильності нарахування пені в сумі 141,92 грн, т.я. з наданих Банком розрахунків неможливо встановити правильність зазначених періодів та сум, на які здійснено її нарахування. Відтак, позовна вимога щодо стягнення пені, нарахованої, зокрема, в зв`язку з несплатою комісії, яку з названих вище мотивів оплачувати взагалі не потрібно, теж задоволенню не підлягає.

Згідно п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.129,231,232,233,238,240,241 ГПК України, вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Чепельчука Володимира Георгійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства ,,ТАСКОМБАНК (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, код 09806443) 5340/п`ять тисяч триста сорок/грн 01 коп. заборгованості по тілу кредиту (в т.ч. прострочена), 0/нуль/грн 01 коп. заборгованості по відсоткам (в т.ч. простроченим), 341/триста сорок одну/грн 22 коп. судового збору.

Провадження у справі № 916/2834/20 в частині стягнення 9000,00 грн основного боргу закрити.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного його тексту і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 05 лютого 2021 р.

Суддя Л.В. Лічман