ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року

м. Київ

Справа № 906/1318/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючого - Пєскова В.Г.,

суддів: Банаська О.О., Погребняка В.Я.

за участю секретаря судового засідання - Хмельовського В.О.,

учасники справи:

ініціюючі кредитори: Виробничо-комерційна фірма "Урарту" та Приватне підприємство "Автомагістраль",

боржник - Дочірнє підприємство "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України",

ліквідатор - арбітражний керуючий Каленчук Оксана Іванівна,

за участю представника АТ КБ "ПриватБанк" - Куценко О.В.,

представники інших учасників справи в судове засідання не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" за вх. № 8658/2020

на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.10.2020

у складі колегії суддів: Павлюк І.Ю. (головуючий), Демидюк О.О., Савченко Г.І.

та на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 03.09.2020 в частині відхилених вимог АТ КБ "ПриватБанк" у розмірі 993 163,22 грн

у складі судді Костриці О.О.

за заявою Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" від 01.04.2020 з грошовими вимогами до боржника на суму 1 505 582,06 грн

в межах справи за заявами Виробничо-комерційної фірми "Урарту" та Приватного підприємства "Автомагістраль"

до Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"

про банкрутство,

ВСТАНОВИВ

Обставини справи встановлені судами першої та апеляційної інстанції

1. 27.02.2003 між Публічним акціонерним товариством Комерційним Банком "ПриватБанк" (далі - АТ КБ "ПриватБанк") та Дочірнім підприємство "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерним товариством "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (далі - ДП "Житомирський Облавтодор") укладено договір № ZH004D на здійснення розрахунково-касового обслуговування (т. 7 а.с. 77-83). У подальшому сторонами підписувалися додаткові погодження до договору № ZH004D на здійснення розрахунково-касового обслуговування підприємства (т. 7 а.с. 84-86).

2. 28.05.2015 між ДП "Житомирський Облавтодор") та АТ КБ "ПриватБанк" підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (т. 7 а.с. 10) та заяву про відкриття рахунку (т. 7 а.с.11). Підписавши заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, боржник погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які разом складають договір банківського обслуговування та договір кредиту.

3. На виконання вказаного договору ПАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є АТ КБ "Приватбанк", відкрито позичальнику - ДП "Житомирський Облавтодор" поточний рахунок № НОМЕР_1 та встановлено кредитний ліміт овердрафту у розмірі 1 000 000 грн.

4. 12.12.2016, у зв`язку з неналежним виконанням ДП "Житомирський облавтодор" зобов`язань за кредитним договором, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/9888/16 стягнуто солідарно з ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват-Фінансист" на користь ПАТ КБ "Приватбанк" 772 145,28 грн заборгованості за кредитом; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват-Фінансист" на користь ПАТ КБ "Приватбанк" 5 791, 09 грн витрат зі сплати судового збору; стягнуто з ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" на користь ПАТ КБ "Приватбанк" 5 791, 09 грн витрат зі сплати судового збору.

5. 03.01.2017 на виконання вищевказаного судового рішення Господарським судом Дніпропетровської області видано наказ.

6. На підставі наказу № 904/9888/16 від 03.01.2017 Богунським відділом державної виконавчої служби м. Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області було відкрито виконавче провадження № 53347997 від 06.02.2017.

7. Відповідно до інформації кредитора з метою погашення заборгованості у розмірі 772 145,28 грн боржником здійснено наступні платежі:

- 13.03.2017 - перераховано 67 240 грн;

- 06.04.2017 - перераховано 100 000 грн:

- 15.05.2017 - перераховано 100 000 грн;

- 31.07.2017 - перераховано 70 000 грн;

- 08.09.2017 - перераховано 70 000 грн;

- 06.10.2017 - перераховано 70 000 грн;

- 30.11.2017 - перераховано 65 000 грн:

- 23.01.2018 - перераховано 104 405,58 грн;

- 30.03.2018 - перераховано 65 499,70 грн;

- 30.03.2018 - перераховано 60 000 грн.

8. Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2016 у справі № 904/9888/16 виконано боржником повністю 30.03.2018.

9. Також, судами попередніх інстанцій встановлено, що у зв`язку з несплатою боржником у повному обсязі процентів за користування кредитом, ПАТ КБ "Приватбанк" звернулось до Господарського суду Житомирської області із позовною заявою до ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" про стягнення відсотків за договором № б/н від 28.05.2015.

10. від 27.08.2018 рішенням Господарського суду Житомирської області у справі № 906/379/18 позов задоволено; стягнуто з ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" на користь банку 832 358,29 грн відсотків за кредитним договором та 12 485,37 грн витрат зі сплати судового збору (т. 7 а.с.38-41).

11. 13.11.2018 постановою Північно-західного апеляційного господарського суду у справі № 906/379/18 частково задоволено апеляційну скаргу ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України"; рішення Господарського суду Житомирської області від 27.08.2018 в частині стягнення 522 487,53 грн відсотків за користування кредитними коштами - скасовано, в цій частині прийнято нове рішення про відмову в задоволенні їх стягнення; в іншій частині рішення Господарського суду Житомирської області від 27.08.2018 залишено без змін; стягнуто з ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" на користь АТ КБ "Приватбанк" 4 648,06 грн витрат зі сплати судового збору (т. 7 а.с. 42-46).

12. На виконання вищевказаних судових рішень Господарським судом Житомирської області видано наказ № 906/379/18 від 10.01.2019 про примусове виконання рішення (т. 7 а.с. 47).

13. 10.01.2019 Богунським відділом державної виконавчої служби м. Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області відкрито виконавче провадження № 58299965 на підставі наказу № 906/379/18 (постанова від 11.02.2019).

14. Відповідно до даних АТ КБ "Приватбанк" боржником заборгованість у розмірі 309 870,76 грн відсотків та 4648,06 грн витрат зі сплати судового збору не сплачено.

15. 05.03.2020 ухвалою Господарського суду Житомирської області, залишеною без змін, постановою Північно-Західного апеляційного господарського суду від 17.06.2020, відкрито провадження у справі про банкрутство ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України"; введено процедуру розпорядження майном боржника строком на сто сімдесят календарних днів; призначено розпорядником майна боржника - ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" арбітражного керуючого Каленчук О.І.

16. 06.03.2020 оприлюднено повідомлення про відкриття Господарським судом Житомирської області провадження у справі № 906/1318/19 про банкрутство ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України".

Обґрунтування заяви з кредиторськими вимогами до боржника

17. 06.04.2020 до Господарського суду Житомирської області надійшла заява АТ КБ "ПриватБанк" від 01.04.2020 з грошовими вимогами до ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України", в якій кредитор просив визнати грошові вимоги АТ КБ "ПриватБанк" у розмірі 1 505 582,06 грн; включити до реєстру вимог кредиторів грошові вимоги в сумі:

- 4 204 - судовий збір, сплачений за подачу заяви з вимогами до боржника - перша черга задоволення;

- 4 648,06 грн - судовий збір, який стягнутий у справі № 906/379/18 - четверта черга задоволення;

- 309 870, 76 грн - відсотки за Договором б/н від 28.05.2015, які стягнуті за судовим рішенням у справі № 906/379/18 - перша черга задоволення;

- 1 172 735,62 грн - пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за Договором б/н від 28.05.2015 - шоста черга задоволення;

- 14 123,62 грн заборгованість з комісії банку - четверта черга задоволення.

18. Заява обґрунтована тим, що підписавши заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, боржник погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які разом складають договір банківського обслуговування. У зв`язку з неналежним виконанням ДП "Житомирський Облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" зобов`язань за договором від 28.05.2015 у боржника утворилась заборгованість, яка станом на дату відкриття провадження у справі про банкрутство становить 309 870,76 грн відсотків, 1 172 735,62 грн пені, 4648,06 грн судового збору

19. Також, кредитор стверджує, що за користування боржником послугами з розрахунково-касового обслуговування підприємства з видачі заробітної плати з використанням платіжних карток, виникла заборгованість з комісії, яка станом на дату відкриття провадження у справі про банкрутство становить 13 417,62 грн та підтверджується витягом з Умов та Правил надання банківських послуг, заявою про розрахунково-касове обслуговування організації/підприємства/навчального закладу з видачі заробітної плати/ стипендії з використанням платіжних карток, випискою АТ КБ "Приватбанк" та розрахунком заборгованості.

20. За користування боржником послугами з розрахунково-касового обслуговування підприємства виникла заборгованість з комісії, яка станом на дату відкриття провадження у справі про банкрутство становить 706 грн, що підтверджується витягом з Умов та Правил надання банківських послуг, договором від 27.02.2003 № ZH004D на здійснення розрахунково-касового обслуговування, додатковими погодженнями до договору, випискою АТ КБ "Приватбанк" та розрахунком заборгованості.

21. Крім того, кредитором зазначено про необхідність покладення на боржника 4 204 грн судового збору, сплаченого АТ КБ "Приватбанк" за подання до господарського суду заяви з вимогами до боржника.

22. 06.07.2020 до Господарського суду Житомирської області від розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Каленчук О.І. надійшов звіт від 03.07.2020 №02-01/81-27 про результати розгляду вимог кредиторів боржника до якого долучено, зокрема, повідомлення від 15.04.2020 №906/1318/19-7-1 про результати розгляду кредиторських вимог АТ КБ "ПриватБанк" у яких повідомлено про визнання вимог кредитора до боржника на суму 309 870,76грн відсотків, 63 960,72 грн пені, 4 648,06 грн судового збору та 4 204 грн. Відхиляючи вимоги кредитора до боржника на суму 1 108 774,90 грн пені, розпорядником майна вказано, що з 06.10.2016 кредитний договір припинив свою дію, а АТ КБ "Приватбанк" втратило право нараховувати пеню.

23. Також, відхиляючи вимоги кредитора до боржника на суму 13 417,62 грн комісії та 706 грн комісії розпорядником майна зазначено про недоведеність наявності вказаної заборгованості.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції та постанови апеляційного господарського суду

24. 03.09.2020 ухвалою Господарського суду Житомирської області у справі № 906/1318/19 заяву АТ КБ "ПриватБанк" від 01.04.2020 з грошовими вимогами до боржника задоволено частково; визнано вимоги АТ КБ "ПриватБанк" до ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" на суму:

- 315 224, 82 грн основного боргу - четверта черга задоволення вимог кредиторів;

- 192 990,02 грн пені - шоста черга задоволення вимог кредиторів;

- 4 204 грн судового збору - перша черга задоволення вимог кредиторів. Відхилено вимоги АТ КБ "ПриватБанк" до боржника у сумі 993 163,22 грн. Розпоряднику майна боржника арбітражному керуючому Каленчук О.І. за результатами попереднього засідання доручено внести визнані судом вимоги до реєстру вимог кредиторів.

25. 27.10.2020 постановою Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду Житомирської області від 03.09.2020 у справі № 906/1318/19 - без змін. Матеріали оскарження ухвали у справі № 906/1318/19 повернуто до Господарського суду Житомирської області.

26. Суди першої та апеляційної інстанцій вказали, що за наслідками розгляду судової справи № 906/379/18 встановлено наявність у боржника перед кредитором заборгованості на суму 309 870,76 грн відсотків та 4 648,06 грн витрат зі сплати судового збору; боржником не надано доказів сплати заборгованості, отже суди дійшли висновку про обґрунтованість вимог кредитора в цій частині.

27. Також, суди попередніх інстанцій встановили, що судовими рішеннями у справах № 904/9888/16 та № 906/379/18 встановлено обставини пред`явлення кредитором боржнику вимоги про дострокове погашення кредиту та припинення 06.10.2016 строку дії кредитного договору. З посиланням на правову позицію, викладену в постанові Великої палати Верховного суду від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц суди вказали, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З огляду на таке, суди дійшли висновку, що з 06.10.2016 кредитор втратив право нараховувати, зокрема, пеню, оскільки нарахування пені поза строком дії кредитного договору не передбачено, отже, правомірним є нарахування пені лише за період з 10.03.2016 по 06.10.2016. Зробивши власний розрахунок сум, суди вказали, що розмір пені за період з 10.03.2016 по 06.10.2016 становить 192 990,02 грн та підлягають внесенню до шостої черги задоволення кредиторів.

28. Також, суди визнали обґрунтованими вимоги кредитора на суму 706 грн на підставі укладеного договору № ZH004D на здійснення розрахунково-касового обслуговування.

29. Щодо відмови у визнанні вимог АТ КБ "ПриватБанк" на суму 13 417,62 грн комісії за розрахунково-касове обслуговування, суди вказали, що кредитором не надано доказів на підтвердження обставин виникнення у боржника заборгованості, оскільки заява про розрахунково-касового обслуговування організації / підприємства / навчального закладу з видачі заробітної плати /стипендії з використанням платіжних карток, Умови та Правила надання банківських послуг посадовими особами ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" не підписані, печатками не скріплені, відсутня на вказаних документах і дата.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

А. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

30. 23.11.2020 АТ КБ "ПриватБанк" безпосередньо до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду подано касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.10.2020 та ухвалу Господарського суду Житомирської області від 03.09.2020 у справі № 906/1318/19 в частині відхилених вимог АТ КБ "ПриватБанк" у розмірі 993 163,22 грн та ухвалити в цій частині нове рішення, яким:

- визнати грошові вимоги АТ КБ "ПриватБанк" до боржника ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" у розмірі 993 163,22 грн;

- включити до реєстру вимог кредиторів ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" грошові вимоги АТ КБ "ПриватБанк" в сумі: 979 745,60 грн - пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за Договором № б/н від 28.05.2015 - шоста черга задоволення, а також 13 417,62 грн - заборгованість з комісії - четверта черга задоволення.

31. У касаційній скарзі підставами касаційного оскарження АТ КБ "ПриватБанк" зазначає пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, оскільки, на думку скаржника, судом апеляційної інстанції при вирішенні спору не були враховані наступні висновки Верховного Суду про застосування норм права у подібних правовідносинах (застосування частини четвертої статті 75, 287 Господарського процесуального кодексу України), зокрема, але не виключно: постанова КГС ВС від 23.05.2018 у справі № 910/9823/17, постанова КГС ВС від 04.10.2020 у справі № 911/2509/16, постанова КГС ВС від 01.08.2020 у справі № 922/1899/16, постанова КГС ВС від 04.11.2020 у справі № 909/948/18, в яких сформовано висновок щодо обов`язковості фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ.

32. Скаржник вказує, що у справах № 904/9888/16, № 906/379/18 судами встановлено факт приєднання боржника до Умов та Правила надання банківських послуг AT КБ "ПриватБанк" та вирішуючи спір суди застосовували положення цих же Умов та Правила надання банківських послуг. При цьому, у даній справі про банкрутство, визнаючи грошові вимоги AT КБ "ПриватБанк" в частині нарахованих відсотків та пені за договором банківського обслуговування, Суди посилаються на судове рішення у справі № 906/379/18 та застосовують положення Умов та Правила надання банківських послуг. Однак, коли вже розглядаються вимоги Банку у розмірі 13 417,62 грн за розрахунково-касове обслуговування, суди зазначають про те, що Умови та Правила надання банківських послуг, на які посилається Банк, посадовими особами ДП "Житомирський облавтодор" не підписані, печатками не скріплені. Скаржник вважає, що судами попередніх інстанцій неправомірно було відхилено вимоги Банку до боржника у розмірі 13 417,62 грн за розрахунково-касове обслуговування, не враховано та не застосовано положення Умов та Правил надання банківських послуг, що призвело до ухвалення незаконних та необґрунтованих судових рішень в цій частині.

33. Також, скаржник вважає, що судами попередніх інстанцій було безпідставно відхилено вимоги у розмірі 979 745,60 грн (пеня) та, посилаючись на положення п. 3.2.4.5.1, п. 3.2.4.5.4. Умов та правил надання банківських послуг, статей 526, 530, 627, 638 Цивільного кодексу України, стверджує, що AT КБ "ПриватБанк" має право на нарахування пені у зв`язку із невиконанням боржником зобов`язань по сплаті кредиту, процентів, в тому числі і за період з 06.10.2016 по 06.03.2020.

34. Таким чином, скаржник вважає, що суди першої та апеляційної інстанції у спірних правовідносинах порушили, неправильно застосували норми матеріального та процесуального права, а оскаржувані судові рішення винесені із неповним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, в частині відхилених грошових вимог AT КБ "ПриватБанк" не є законними та обґрунтованими, а відтак підлягають скасуванню в такій частині.

Б. Доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу

35. Відзиву на касаційну скаргу від інших учасників справи до Верховного Суду не надходило.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи

і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

А. Щодо суті касаційної скарги

36. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

37. Предметом касаційного перегляду у даній справі є питання визнання грошових вимог АТ КБ "ПриватБанк" до боржника - ДП "Житомирський облавтодор" у даній справі про банкрутство. Звертаючись з касаційною скаргою, АТ КБ "ПриватБанк" не погоджується із частковим відхиленням судами попередніх інстанцій грошових вимог в сумі 979 745,60 грн - пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за Договором б/н від 28.05.2015 та 13 417,62 грн - заборгованості з комісії.

38. Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що між АТ КБ "ПриватБанк" та ДП "Житомирський облавтодор" було укладеного договір кредиту, шляхом підписання боржником заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг та заяви про відкриття рахунка. У зв`язку з неналежним виконанням боржником своїх зобов`язань за договором щодо своєчасного повернення кредитних коштів, у останнього утворилася заборгованість.

39. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2016 у справі № 904/9888/16 було стягнуто солідарно з ДП "Житомирський облавтодор" та ТОВ "Приват-Фінансист" на користь АТ КБ "ПриватБанк" 772 145,28 грн заборгованості за кредитом; стягнуто з ТОВ "Приват-Фінансист" на користь ПАТ КБ "Приватбанк" 5 791,09 грн витрат зі сплати судового збору; стягнуто з ДП "Житомирський облавтодор" на користь ПАТ КБ "Приватбанк" 5 791,09 грн витрат зі сплати судового збору. Зазначене рішення було виконано боржником в повному обсязі.

40. Також, за наслідками розгляду судової справи № 906/379/18 про стягнення з боржника відсотків за договором кредиту від 28.05.2015 встановлено наявність у боржника перед кредитором заборгованості на суму 309 870,76 грн відсотків за користування кредитом та 4 648,06 грн витрат зі сплати судового збору. Як встановлено судами попередніх інстанцій зазначене рішення у справі № 906/379/18 боржником не було виконане.

41. Звертаючись із заявою про визнання кредиторських вимог АТ КБ "ПриватБанк", зокрема, просило суд визнати та включити до реєстру кредиторів вимоги в сумі 1 172 735,62 грн пені за період 10.03.2016 по 06.03.2020, які мотивовані порушенням боржником взятих на себе зобов`язань за кредитним договором.

42. Оцінюючи доводи скаржника щодо неправомірної відмови судами попередніх інстанцій в частині відхилення вимог по сплаті пені на суму 979 745,60 грн, Верховний Суд виходить з наступного.

43. Відповідно до частини четвертої статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

44. Крім того, Верховний Суд, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-1383/2010, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.06.2018 у справі № 911/4638/15, від 07.06.2018 у справі № 922/2632/17, вже неодноразово зауважував на необхідності врахування під час розгляду справ того, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

45. При цьому, з урахуванням правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у п. 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018 у справі № 917/1345/17 (провадження № 12-144гс18), преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.

46. Таким чином, обставини щодо укладення між АТ КБ "ПриватБанк" та ДП "Житомирський облавтодор" кредитного договору від 28.05.2015 на підставі заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, а також неналежного виконання боржником своїх зобов`язань за кредитом встановлені судовими рішеннями у справах № 904/9888/16 та № 906/379/18, що набрали законної сили та не потребують доказуванню у даній справі.

47. Також, судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що судовими рішеннями у вказаних справах № 904/9888/16 та № 906/379/18 було встановлено, що 06.10.2016 АТ КБ "Приватбанк" було пред`явлено боржнику вимогу про дострокове погашення кредиту. В той же час, звертаючись із заявою про визнання кредиторських вимог Банком розраховано розмір пені за період з 10.03.2016 по 06.03.2020.

48. Положеннями частини першої статті 1050 Цивільного кодексу України визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

49. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 Цивільного кодексу України).

50. Об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 18.09.2020 у справі № 916/4693/15 зазначила, що пред`явлення кредитором вимоги про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором фактично змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення кредитора з такою достроковою вимогою до позичальника в порядку частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України вважається, що строк виконання кредитного договору в повному обсязі є таким, що настав. При цьому у разі пред`явлення до позичальника вимоги в порядку частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України право кредитора нараховувати передбачені кредитним договором відсотки за користування кредитом припиняється, а кредитор втрачає право нараховувати відсотки після настання терміну повернення, який зазначений ним у відповідному повідомленні/претензії на адресу боржника, оскільки такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови виконання основного зобов`язання з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, змінив порядок і строк його виконання, припинив подальше кредитування позичальника, змінив строк дії кредитної лінії та термін повернення кредиту.

51. У постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду вказала, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічна позиція викладена також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц.

52. Таким чином, з урахуванням того, що судовими рішенням у справах № 904/9888/16 та № 906/379/18 встановлено пред`явлення кредитором 06.10.2016 вимоги до боржника про дострокове повернення кредиту, суди першої та апеляційної інстанції у даній справі № 906/1318/19, здійснивши відповідний розрахунок сум, дійшли правомірних та обґрунтованих висновків про те, що правомірним є нарахування пені лише за період з 10.03.2016 по 06.10.2016 в сумі 192 990,02 грн.

53. У даному випадку Верховний Суд вважає вірним застосування судами першої та апеляційної інстанції положень частини четвертої статті 75 Господарського процесуального кодексу України та врахування правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц під час розгляду грошових вимог кредитора в частині пені за неналежне виконання боржником кредитного договору.

54. Також, скаржник вважає неправомірним відхилення вимог Банку на суму 13 417,62 грн за розрахунково-касове обслуговування та стверджує, що судами попередніх інстанцій не враховано та не застосовано положення Умов та правил надання банківських послуг. Зокрема, скаржник стверджує, що суди посилаються на судове рішення у справі № 906/379/18 та застосовують положення Умов та правил надання банківських послуг, однак, розглядаючи вказані вимоги Банку зазначають про те, що Умови та Правила надання банківських послуг, посадовими особами ДП "Житомирський облавтодор" не підписані, печатками не скріплені, тобто вимоги кредитора до боржника на суму 13 417,62 грн є необґрунтованими та безпідставно нарахованими.

55. Оцінюючи зазначений довід касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.

56. Як вбачається зі змісту оскаржуваних судових актів, суди першої та апеляційної інстанції під час розгляду грошових вимог Банку встановили приєднання боржником до Умов та правил надання банківських послуг , шляхом підписання заяви, які разом становлять кредитний договір та вказали, що зазначені обставини також встановлено судовими рішення у справах № 904/9888/16 та № 906/379/18.

57. Обґрунтовуючи свої вимоги на 13 417,62 грн АТ КБ "ПриватБанк" надав суду першої інстанції заяву про розрахунково-касове обслуговування організації/підприємства/навчального закладу з видачі заробітної плати/ стипендії з використанням платіжних карток, витяг з Умов та Правил надання банківських послуг (розрахунково-касове обслуговування з видачі заробітної плати) та виписку з рахунку боржника (т. 1 а.с. 37-49).

58. Судами попередніх інстанцій встановлено, що зазначені документи посадовими особами ДП "Житомирський облавтодор" не підписані, печатками не скріплені, відсутня на вказаних документах і дата, з огляду на що суди дійшли висновку про те, що вказані вище документи не є доказами, що підтверджують виникнення між кредитором та боржником відносин з розрахунково-касового обслуговування та наявність заборгованості у боржника перед кредитором на суму 13 417,62грн.

59. Верховний Суд звертає увагу, що у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог, а предметом спору в даному випадку є вирішення питання про належне документальне підтвердження цих вимог кредитором-заявником. У випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог, суд у справі про банкрутство відмовляє у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів. Надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (стаття 76 ГПК України), допустимості (стаття 77 ГПК України), достовірності (стаття 78 ГПК України) та вірогідності (стаття 79 ГПК України).

60. Зазначені посилання скаржника на порушення судами попередніх інстанцій положень частини четвертої статті 75 Господарського процесуального кодексу України та незастосування положень Умов та правил надання банківських послуг, Верховний Суд відхиляє та звертає увагу, що судовими рішеннями, на які послалися суди попередніх інстанцій було встановлено приєднання боржником до Умов та правил надання банківських послуг, натомість обґрунтовуючи вимоги на суму 13 417,62 грн АТ КБ "ПриватБанк" було надано суду заяву про розрахунково-касове обслуговування організації/ підприємства/ навчального закладу з видачі заробітної плати/ стипендії з використанням платіжних карток, витяг з Умов та Правил надання банківських послуг (розрахунково-касове обслуговування з видачі заробітної плати), які не були підписані з боку боржника.

61. Таким чином, Верховний Суд погоджується із висновкам судів першої та апеляційної інстанції про те, що вимоги АТ КБ "ПриватБанк" до боржника на суму 13 417,62 грн є непідтвердженими належними та допустимими доказами, а тому суди попередніх інстанцій правомірно відмовили в задоволенні вимог АТ КБ "ПриватБанк" у вказаній частині.

62. Крім того, колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги про неврахування судами першої та апеляційної інстанції висновків Верховного Суду щодо застосування положень частини четвертої статті 75 Господарського процесуального кодексу України, викладених в постановах від 23.05.2018 у справі № 910/9823/17, від 04.10.2018 у справі № 911/2509/16, від 01.08.2019 у справі № 922/1899/16, від 03.11.2020 у справі № 909/948/18 (преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ) та вважає, що під час розгляду грошових вимог АТ КБ "ПриватБанк" у даній справі судами було вірно застосовано зазначену норму процесуального права та враховано факти, встановлені у судових справах № 904/9888/16 та № 906/379/18.

63. Враховуючи викладене, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про те, що доводи касаційної скарги про порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваних ухвали та постанови не знайшли свого підтвердження, а тому Верховний Суд не вбачає підстав для скасування законних та обґрунтованих судових актів.

64. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі Верховний Суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків судів попередніх інстанцій.

Б. Висновки щодо застосування норми права

65. Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у п. 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018 у справі № 917/1345/17 (провадження № 12-144гс18), преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.

В. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

66. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновків про те, що ухвала та постанова у справі прийняті з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, із дотриманням норм матеріального та процесуального права.

67. Враховуючи вищевикладене та керуючись пунктом 1 частини першої статті 308, статтею 309 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" підлягає залишенню без задоволення, а прийняті у справі постанова Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.10.2020 та ухвала Господарського суду Житомирської області від 03.09.2020 - залишенню без змін.

Г. Розподіл судових витрат

68. У зв`язку з тим, що Суд відмовляє в задоволенні касаційної скарги та залишає без змін раніше ухвалене судове рішення Суд покладає на скаржника витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Керуючись статтями 300, 301, пунктом 1 частини першої статті 308, статтею 309, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" залишити без задоволення.

2. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.10.2020 та ухвалу Господарського суду Житомирської області від 03.09.2020 у справі № 906/1318/19 в частині відхилених кредиторських вимог Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" у розмірі 993 163,22 грн залишити без змін.

3. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Пєсков

Судді О. Банасько

В. Погребняк