ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2021 справа № 914/2011/20

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Горецької З.В. за участю секретаря судового засідання Марінченко Р.І., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Державного підприємства "Івано-Франківський лісовий селекційно насіннєвий центр", с. Остриця, Івано-Франківської області

до відповідача: Приватного підприємства «Захід ІТБС», м. Львів

про: стягнення заборгованості в розмірі 111 766,08 грн.

Представники сторін:

від позивача : не з`явився;

від відповідача : не з`явився.

Заяв про відвід судді не надходило. Фіксування судового процесу здійснювалось за допомогою програмно-апаратного комплексу «Акорд».

ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Господарським судом Львівської області розглядається справа за позовом Державного підприємства "Івано-Франківський лісовий селекційно насіннєвий центр" до Приватного підприємства «Захід ІТБС» про стягнення заборгованості в розмірі 111 766,08 грн.

Ухвалою суду від 13.08.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Рух справи відображено в ухвалах, що містяться в матеріалах справи.

В судове засідання 26.01.2021 року представники сторін явку повноважних представників не забезпечили.

Враховуючи, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення, господарським судом Львівської області 26.01.2021 Господарський суд Львівської області ухвалив рішення по справі.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Аргументи сторін

Між Державним підприємством «Івано Франківський лісовий селекційно насіннєвій центр» та ПП «Захід ІТБС» було укладено Договори купівлі продажу необробленої деревини № 71 від 01.10.2019 року та № 14 від 20.01.2020 року, Згідно умов Договорів Позивач зобов`язується передати у власність Відповідача лісопродукцію на умовах франко-верхній склад Позивача, а Відповідач зобов`язується прийняти Товар та своєчасно сплачувати на умовах, які вказані в даних Договорах. Характеристики Товару, його кількість та вартість, а також вартість послуг автотранспорту Стороні визначили у Протоколах погодження договірної ціни, що є невід`ємною частиною даних Договорів.

На виконання умов Договорів відповідно до Товарно транспортних накладних серія ІФВ №121654, 121655, 121735, 121736, 121761, 121762, 121764 Продавець, у період з 15.10.2019 року по 30.12.2019 року, здійснив поставку Товару (76,3360 м3 дров`яної деревини) Покупцю і на підставі Договору № 71 на загальну суму 63 903 грн. 90 коп.

Аналогічно, Товаротранспортними накладними серія ІФВ № 121824 та 121829 у період з 25 27.02.2020 року підтверджується поставка Товару (21,81 м3 дров`яної деревини) Покупцю на підставі Договору № 14 на загальну суму 19 192 грн. 70 коп.

Згідно Актів надання послуг № 250 від 31.10.2019 року, № 310 від 31.12.2019 року та № 21 від 29.02.2020 року. Продавцем відповідно до п. 4.2. укладених Договорів були надані послуги автотранспорту (навантаження, перевезення і розвантаження деревини) на загальну суму 23 489 грн. 36 коп. по Договору 1 та 5 779 грн. 66 коп. по Договору 2.

12.10.2019 року відповідач частково оплатив послуги автотранспорту, які були

виставлені в акті надання послуг № 250 під 31.10.2019 року, а також 06.12.2019 року відповідачем було оплачено 15 913 грн. 11 коп. за отриману 15.10.2019 року лісопродукцію.

Згідно підписаного Сторонами Акту звіряння взаємних розрахунків за період січень квітень 2020 року, станом на 30.04.2020 року заборгованість Відповідача перед Позивачем за Договорами становила 93 192 грн. 21 коп.

04.06.2020 року Позивач направив Відповідачу претензію №2 із вимогою про сплату заборгованості в розмірі 93 192 грн. 21 коп. Відповідач частково здійснив задоволення вимог претензії та 01.07.2020 року частково сплатив борг в розмірі 10 000 грн.

Сума основної заборгованості, з урахуванням часткових проплат становить 83 192,21 грн.

Крім того до позову долучено розрахунок штрафних санкцій в розмірі 27 524,65 грн. (7% річних + 0,1 % від простроченої суми за кожен день прострочення) та розрахунок інфляційних втрат в розмірі 1049,22 грн.

До матеріалів справи долучено клопотання вх. №36250/20 від 22.12.2020 року з долученням відповідних доказів на підтвердження понесення витрат на професійну правову допомогу в розмірі 10 000 грн.

Аргументи відповідача

Відповідач явку повноважного представника по справі не забезпечив, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Між ДП «Івано Франківський лісовий селекційно насіннєвій центр» та ПП «Захід ІТБС» укладено договори купівлі продажу необробленої деревини №71 від 01.10.2019 року та №14 від 20.01.2020 року.

Додаток №1 до договору №71 від 01.10.2019 року протокол погодження договірної ціни. Додаток №1 до договору №14 від 20.01.2020 року протокол погодження договірної ціни.

До матеріалів справи долучено Товарно транспортні накладні з додатками серія ІФВ №121654, 121655, 121735, 121736, 121761, 121762, 121764 на 76,3360 м3 дров`яної дров`яної деревини та ІФВ №121829, 121824 на 21.81 м3 дров`яної деревини.

ДП «Івано Франківський лісовий селекційно насіннєвий центр» представлено претензію №2 від 04.06.2020 року адресовану ПП «Захід ІТБС» на загальну суму 93 192,21 грн.

В матеріалах справи наявні акти надання послуг №250 від 31.10.2019 року (34,952 м. куб.), №310 від 31.12.2019 року (53,687 м. куб.), №21 від 29.02.2020 року (21,81 м. куб.).

З акту звірки, який підписано сторонами станом на січень квітень 2020 року, заборгованість складає 93 192,21 грн.

ОЦІНКА СУДУ

Відповідно до ст. 655 ЦК України, зі договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк сплати товару.

Стаття 193 ГК України визначає, що суб`єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні викопувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Положенням п. 1 ст. 693 ЦК України встановлено, що у разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення ст. 538 цього Кодексу, так ч. 4 ст. 538 ЦК України передбачено, у випадку якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.

Відповідно до ст. 173 ГПК України, в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Частиною 1 ст. 623 ЦК України визначено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Стаття 220 ГК України зазначає боржник, який прострочив виконання господарського зобов`язання, відповідає перед кредитором (кредиторами) за збитки, завдані простроченням, і за неможливість виконання, що випадково виникла після прострочення.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пункт 2 ст. 231 ГК України передбачає, що у разі якщо порушено господарське зобов`язаній, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачене законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % вказаної вартості.

Відповідно до п. 8.1 договору №71 та №14 покупець зобов`язаний здійснювати попередню оплату за кожну партію товару на протязі 10 ти календарних днів з дати пред`явлення рахунку до сплати. Однак в матеріалах справи відсутні рахунки на оплату. Позивач посилаючись на ст. 692 ЦК України, ставить в залежність оплату товару після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів, оскільки представив товарно транспортні накладні.

Що стосується товарно транспортних накладних суд зазначає наступне.

Наказом №961/707 від 29.11.2013 затверджено спеціалізовану форму товарно-транспортної накладної при перевезенні деревини автомобільним транспортом (ТТН - ліс) та Затвердити Інструкцію щодо заповнення спеціалізованої форми товарно-транспортної накладної при перевезенні деревини автомобільним транспортом (ТТН - ліс) (далі Інструкція).

Відповідно до п. 16 Інструкції у графі «Прийняв до перевезення» зазначаються посада, прізвище, ініціали та підпис особи, що прийняла деревину для перевезення за товарно-транспортною накладною.

Відповідно до п. 17 Інструкції у графі «Деревину одержав: за дорученням від ___20____ року № __ » від руки записуються номер доручення, дата, прізвище та ініціали особи, що прийняла деревину за товарно-транспортною накладною, проставляється підпис.

На вищевикладене суд зазначає, що в товарно транспортних накладних, які долучені до матеріалів справи відсутні підписи особи, яка прийняла деревину для перевезення, а також номер доручення, дата та підпис особи, яка прийняла зазначену деревину за договорами купівлі продажу. В якості доказів не представлено доручення на право отримання деревини уповноваженою особою.

Крім того, відповідно до ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк сплати товару. Однак договорами сторони погодили здійснювати попередню оплату за кожну партію товару на протязі 10 ти календарних днів з дати пред`явлення рахунку до сплати. Крім того, долучені до матеріалів справи товарно транспортні накладні не підтверджують отримання деревини ПП «Захід ІТБС».

Товарно транспортні накладні не містять посилання на договір за яким здійснювалась поставка деревини та не дають змоги ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Акти надання послуг (№250 від 31.10.2019 року, №310 від 31.12.2019 року, №21 від 29.02.2020 року), які долучені до матеріалів справи не містять відтиску печатки відповідача, підпису та посилання на реквізити договору, що в свою чергу унеможливлює встановити дійсність надання таких послуг та до виконання, яких договірних зобов`язань такі акти належать.

Що стосується наявного у матеріалах справи акту звірки розрахунків суд зазначає, що акт звіряння може бути доказом на підтвердження обставин, зокрема, наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті, підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звіряння розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. Підписання акту звіряння, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ документ, який містить відомості про господарську операцію.

Необхідно зазначити, що відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством, або власник відповідно до законодавства та установчих документів (ч. 3 ст. 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

Частиною 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України:

- назву документа (форми);

- дату складання;

- назву підприємства, від імені якого складено документ;

- зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

- посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

- особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до Наказу №88 від 24.05.1995 року про затвердження Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Тобто первинний документ має бути підписаний учасником господарської операцію.

Акт звірки взаємних розрахунків є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють облік операцій. Сам по собі акт звірки не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом. В ситуації, яка склалась та на підставі доказів долучених до матеріалів справи, акт звірки не підтверджує заборгованість саме за договорами купівлі продажу деревини №71 від 01.10.2019 року та №14 від 20.01.2020 року.

Особливої уваги заслуговує посилання позивача на такі факти:

- 12.10.2019 року відповідач частково оплатив послуги автотранспорту, які були виставлені в акті надання послуг №250 від 31.10.2019 року;

- 06.12.2019 року відповідачем було оплачено 15 913,11 грн за отриману 15.10.2019 року лісопродукцію;

- відповідач 01.07.2020 року частково провів погашення в розмірі 10 000,00 грн., згідно претензії №2 від 04.06.2020 року.

Однак до матеріалів справи не долучено докази належної проплати згідно перелічених фактів. Такі обставини унеможливлюють встановити дійсний стан заборгованості по укладених договорах купівлі продажу.

За наведених вище обставин, суд не має можливості встановити, що заборгованість зазначена в акті звіряння за січень квітень 2020 року відбулася внаслідок неналежного виконання договірних зобов`язань, які склались в ході укладення договорів купівлі продажу деревини №71 від 01.10.2019 року та №14 від 20.01.2020 року. На підставі долучених до матеріалів справи доказів відсутня об`єктивна можливість встановити факт поставки деревини Відповідачу, факт отримання такої деревини уповноваженою на те особою (учасником господарських зобов`язань), крім того не підтверджено належними доказами послуги з поставки деревини. Суд не заперечує факти укладення договорів купівлі продажу деревини, погодження договірної ціни дров`яної деревини та авто послуг, однак всебічно, повно та об`єктивно оцінивши усі обставини справи в їх сукупності та підтвердження їх доказами встановив, що позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Неможливість встановити дійсну суму заборгованості за договорами купівлі продажу №71 та №14, оскільки не підтвердженими залишаються суми часткової проплати за авто послуги, деревину та згідно претензії №2 унеможливлює встановити дійсний період нарахування штрафних санкцій та інфляційних втрат.

Відповідно до статей 73, 74, 81 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи позивач не забезпечив явку повноважного представника в жодне засідання в ході розгляду справи.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див. рішення від 21 січня 1999 року в справі "ГарсіяРуїз проти Іспанії", від 22 лютого 2007 року в справі "Красуля проти Росії", від 5 травня 2011 року в справі "Ільяді проти Росії", від 28 жовтня 2010 року в справі "Трофимчук проти України", від 9 грудня 1994 року в справі "ХіроБалані проти Іспанії", від 1 липня 2003 року в справі "Суомінен проти Фінляндії", від 7 червня 2008 року в справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та МесропМовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте, Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Судові витрати, відповідно до ст. 129 ГПК України, залишаються за позивачем.

Виходячи із вищенаведеного, керуючись ст. ст. 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 236-241, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

в задоволенні позовних вимог Державного підприємства «Івано Франківський лісовий селекційно насіннєвий центр» до ПП «Захід ІТБС» про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені в ст. 256, 257 ГПК України.

Інформацію у справі, яка розглядається можна отримати за такою веб-адресою - http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015/, а також у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою http://reyestr.court.gov.ua.

Повне рішення складено 05.02.2021 року.

Суддя З.В. Горецька