ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.01.2021 Справа № 905/1832/20
За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Високовольтні мережі»
до Приватного акціонерного товариства «Краматорський завод важкого верстатобудування»
простягнення 141 471,26 грн
Суддя: Хабарова М.В. Секретар судового засідання: Романенко С.А.
Представники учасників справи:
від позивачане з`явились
від відповідачане з`явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Рішенням Господарського суду Донецької області від 28.12.2020 у справі №905/1832/20 позов задоволено частково, присуджено до стягнення з Приватного акціонерного товариства «Краматорський завод важкого верстатобудування» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Високовольтні мережі» основну заборгованість у розмірі 134255,27грн, 3% річних у розмірі 1355,18 грн, пеню у розмірі 5852,76 грн та судовий збір у розмірі 2121,95 грн.

14.01.2021 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Високовольтні мережі» надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 18.01.2021 призначено судове засідання для розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення на 27.01.2021 та запропоновано відповідачу надати письмові пояснення щодо поданої позивачем заяви.

25.01.2021 на електронну пошту суду та 26.01.2021 на поштову адресу суду від відповідача надійшов відзив на заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення рішення суду та клопотання про залучення доказів понесених судових витрат, в яких останній заперечує проти задоволення заяви посилаючись на те, що в матеріалах справи відсутні докази фактичного понесення позивачем витрат (їх оплати) на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. Крім того, відповідач зазначає, що представником позивача до матеріалів справи та на виконання умов договору від 03.08.2020 про надання правової допомоги на підтвердження понесених витрат надано лише акт №89 від 23.1.2020 та не надано інших належних документів, узгоджених та підписаних сторонами (рахунку, квитанції про сплату). Разом з тим, відповідач вважає, що з договору від 03.08.2020 неможливо встановити доручення клієнта виконавцеві, чи дійсно він бажав представництва та захисту інтересів у цій справі. При цьому, відповідач зазначає, що витрати у розмірі 10000,00 грн є неспівмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послу у суді першої інстанції, затраченим часом на надання послуг, не відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також те, що їх стягнення з відповідача становить надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу таких витрат. До того ж, відповідач зауважив, що представник позивача адвокат - Дем`яненко О.І. є штатним юрисконсультом позивача більше 10 років, кваліфікований адвокат обізнаний у всіх питаннях нормативно-правового регулювання спірних правовідносин, а позовні заяви носять шаблонний характер, бо договори Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Високовольтні мережі» для всіх споживачів є типовими, і тому аналіз та підготовка документів до суду не вимагають значного часу, про який вказано в акті наданих послуг. Крім того, відповідач зазначив про те, що заява подана до суду з порушенням строку передбаченого ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Представники позивача та відповідача в судове засідання, призначене на 27.01.2021, не з`явились.

В судовому засіданні 27.01.2021 проголошено вступну та резолютивну частини додаткового рішення.

Дослідивши матеріали справи, Господарський суд Донецької області

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, окремо, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За приписами ч.ч. 3 - 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Принцип «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати - обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка, тощо.

Визначаючи розмір сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, повинні братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистки або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

При цьому, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

В обґрунтування розміру заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу, позивач зазначає, що 03.08.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Високовольтні мережі» (клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Перший радник» (виконавець) було укладено договір №7183-ВМ про надання правової допомоги, за умовами якого виконавець зобов`язується надавати клієнту правову допомогу (надалі - послуг) за окремим письмовими або усним дорученнями останнього.

Відповідно до п. 1.2 договору №7183-ВМ про надання правової допомоги від 03.08.2020 зміст, обсяг і вартість послуг, що надаються, встановлюється сторонами у Додаткових угодах, які є невід`ємною частиною цього Договору.

Згідно з п. 1.3 договору №7183-ВМ про надання правової допомоги від 03.08.2020 клієнт надає виконавцю право, а виконавець приймає на себе обов`язки здійснити всі дії від імені в інтересах клієнта в процесі кримінального, цивільного, адміністративного та господарського судочинства, виконавчого провадження, під час досудового слідства та у відносинах з органами держаної виконавчої влади.

Згідно з п. 5.1 договору №7183-ВМ про надання правової допомоги від 03.08.2020 цей договір набирає чинності з дати його підписання та діє до 31.12.2021, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

07.09.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Високовольтні мережі» (клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Перший радник» (виконавець) підписано додаткову угоду №1 до договору №7183-ВМ про надання правової допомоги від 03.08.2020, в якій останні у п.1.1 визначили, що в рамках договору та цієї додаткової угоди виконавець зобов`язується надавати клієнтові послуги з професійної правничої допомоги (надалі-правова допомога), щодо належного представництва інтересів клієнта у справі №905/1832/20 за позовом ТОВ «ДТЕК Високовольтні мережі» до ПрАТ «Краматорський завод важкого верстатобудування» про стягнення 141471,26 грн в Господарському суді Донецької області, а саме:

- вивчення нормативно-правового регулювання спірних правовідносин, аналіз судової практики з подібних спорів;

- розробки загальної стратегії дій щодо захисту інтересів клієнта, підготовки та систематизації доказової бази;

- підготовка та подання процесуальних та інших документів правового характеру (заяв, клопотань, запитів, тощо);

- участі у судових засіданнях в суді першої інстанції;

- ознайомлення з матеріалами справи (за потреби).

У п. 2.1 вказаної додаткової угоди сторонами погоджено, що загальна орієнтовна вартість послуг з надання правової допомоги, що надається клієнту згідно з цією додатковою угодою становить 10000,00 грн.

23.12.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Високовольтні мережі» та Адвокатським об`єднанням «Перший радник» підписано акт надання послуг №89, за яким відповідно до договору та на замовлення клієнта виконавець у період з 29.09.2020 по 23.12.2020 надано професійну правничу допомогу в рамках судової справи №905/1832/20, яка розглядається Господарським судом Донецької області за позовом клієнта до ПрАТ «Краматорський завод важкого верстатобудування» про стягнення заборгованості у розмірі 141471,26 грн (основного боргу, пені, 3% річних та судового збору) на загальну суму 10000,00 грн.

У вказаному акті наведено обсяг наданих послуг адвокатом Дем`яненко О.І., які включають найменування послуг, витрати часу, годин, вартість години, зокрема:

- вивчення нормативно-правового регулювання спірних правовідносин, аналіз судової практики з подібних спорів - 2 години витраченого часу адвоката на загальну суму 2000,00 грн;

- розробки загальної стратегії дій щодо захисту інтересів клієнта, підготовки та систематизації доказової бази - 2 години витраченого часу адвоката на загальну суму 2000,00 грн;

- підготовка та подання до Господарського суду Донецької області позовної заяви з додатками на 44 арк. - 3 години витраченого часу адвоката на загальну суму 6000,00 грн.

Доказів сплати позивачем Адвокатським об`єднанням «Перший радник» гонорару у розмірі 10000,00 грн не подано.

Разом з тим, за змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічних висновків дійшла Об`єднана палата Верховного Суду в постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

З огляду на зазначене, суд відхиляє доводи відповідача про необхідність надання до матеріалів справи доказів понесених витрат позивача на професійну правничу допомогу у заявленому позивачем розмірі.

Крім того, судом взято до уваги те, що згідно з п. 2.4 додаткової угоди №1 від 07.09.2020 до договору №7183-ВМ про надання правової допомоги від 03.08.2020 оплата наданих послуг та компенсація витрат здійснюється клієнтом за фактом їх надання (понесення) відповідно до наданого виконавцем рахунку впродовж 15 календарних днів з моменту вступу рішення суду в законну силу.

Таким чином, час на оплату Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Високовольтні мережі» Адвокатському об`єднанню «Перший радник» за послуги з професійної правничої допомоги по справі №905/1832/20 ще не минув.

Судом враховується, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката/адвокатського об`єднання з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю; суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката/адвокатського об`єднання та його клієнта.

Водночас, суд відзначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (наприклад, рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04, п.269).

У постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» також роз`яснено, що оцінка тих чи інших витрат сторін як судових здійснюється господарським судом з урахуванням обставин конкретної справи, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Однак, із наданих позивачем документів не вбачається, що витрати у розмірі 10000,00 грн (враховуючи предмет та підстави позовних вимог у справі №905/1832/20, обставини даної справи та її складність) мають характер необхідних, а їх розмір є розумним та виправданим (як обов`язкової умови для відшкодування таких витрат іншою стороною).

З огляду на предмет і підстави позовних вимог, справа не є складною і підготовка її до розгляду не потребувала аналізу великої кількості норм чинного законодавства, значних затрат часу, враховуючи заперечення відповідача щодо заявленого розміру витрат на послуги адвокати, суд дійшов висновку, що визначений позивачем розмір витрат на послуги адвоката є завищеним, не відповідає критеріям розумності та співрозмірності і становить надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу витрат.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про необхідність зменшення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, та наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

При цьому, судом відхилені доводи відповідача щодо порушення позивачем строку, встановленого ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, на подання заяви про розподіл судових витрат та наявності підстав для залишення без розгляду такої заяви, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За приписами ст. 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2, 3, 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Дана справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження.

Отже, в рамках справи судові дебати не проводились, а тому норма ст. 221 Господарського процесуального кодексу України в даному випадку не застосовується.

При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, які мають бути подані до початку розгляду справи по суті, тобто протягом 30 днів, з дня відкриття провадження у справі.

Отже, позивач зобов`язаний був подати обґрунтований розрахунок витрат на правову допомогу та наявні в нього докази в підтвердження витрат на правову допомогу разом з заявами по суті спору (позовна заява, відповідь на відзив).

Позивачем в позовній заяві було викладено заяву про стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою адвоката, орієнтовна вартість яких становить 10000,00 грн, докази понесення яких позивачем зазначалось, що будуть подані відповідно до п. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України. Крім того, у п. 3 прохальної частини позовної заяви позивач також прохав суд витрати, пов`язані з професійною правничою допомогою адвоката, покласти на відповідача.

Рішення Господарського суду Донецької області у справі №905/1832/20 ухвалено 28.12.2020 (без виклику сторін).

Вказане рішення на поштову адресу сторін судом не направлено, у зв`язку з неможливістю здійснення відправлення вихідної кореспонденції, внаслідок недостатнього фінансування суду та неможливості проведення процедури закупівлі знаків поштової оплати, що підтверджується копією акту Господарського суду Донецької області та публікаціями на офіційному сайті Господарського суду Донецької області в мережі Інтернет за веб-посиланнями: https://dn.arbitr.gov.ua/sud5006/pres-centr/general/1027190/, https://dn.arbitr.gov.ua/sud5006/pres-centr/news/1060228/.

Отже, з вищезазначеного вбачається, що позивачем було дотримано вимоги Господарського процесуального кодексу України щодо строків надання доказів понесення витрат на правничу допомогу та надання обґрунтованого розрахунку витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 128, 129, 237, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Заяву позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Краматорський завод важкого верстатобудування» (84306, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Олекси Тихого, 6, ідентифікаційний код 00222999) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Високовольтні мережі» (84302, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Комерційна, 8, ідентифікаційний код 31018149) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн 00 коп.

3. В іншій частині у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням положень п. 4 розділу Х «Прикінцеві положення» та п.п. 17.5 п.17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 01.02.2021

Суддя М.В. Хабарова