ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

05 лютого 2021 року м.Херсон Справа 923/145/21

Господарський суд Херсонської області у складі судді Пінтеліної Т.Г. розглянувши заяву про забезпечення позову у справі за позовом: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Краса" (74840, Херсонська область, Каховських район, село Роздольне, вул. Макаренко, 6.2, кв.6, ідентифікаційний код юридичної особи )

до Відповідача-1: Товариство з обмеженою відповідальністю "Геліос-1" (74900, Херсонська область, м. Нова Каховка, проспект Перемоги, буд. З/ІІІ, ідентифікаційний код юридичної особи

Відповідача- 2: Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса), 65007, м. Одеса, вул. Богдана Хмельницького,б. 34, ідентифікаційний код юридичної особи )

Відповідача -3: Державне підприємство «СЕТАМ», 01001, м.Київ, вул. Стрілецька, б.4-6, ідентифікаційний код юридичної особи

в с т а н о в и в:

03.02.2021р. СТОВ «Краса» до Господарського суду Херсонської області подано позовну заяву про

- визнання недійсними електронних торгів, проведених 20.05.2019 (реєстраційний номер лота 344900) з продажу нежитлової будівлі - цеху по заморозці овочів та фруктів, загальною площею 1037,3 кв.м, з прибудовою літера «а», прибудовою літера «аі», ґанком літера «а2», ґанком літера «аЗ», навісом, літера «б», огорожею та спорудами, що розташований за адресою: Херсонська область, Каховський район, с. Чорноморівка, вул. Комплексна, 1-Г, за результатами яких це майно придбане Товариством з обмеженою відповідальністю «Геліос-1»;

- визнання недійсним протоколу проведення електронних торгів № 406891 від 20.05.2019 з продажу нежитлової будівлі - цеху по заморозці овочів та фруктів загальною площею 1037,3 кв.м, з прибудовою літера "а", прибудовою літера «а1», ґанком літера «а2», ґанком літера «аЗ», навісом літера «б», огорожею та спорудами, що розташований за адресою: Херсонська область, Каховський район, с. Чорноморівка, вул. Комплексна, 1 -Г;

- визнання недійсним акта про проведення електронних торгів від 22.05.2019, складеного головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Огородником Євгеном Івановичем про придбання Товариством з обмеженою відповідальністю «Геліос-1» цеху по заморозці овочів і фруктів, місцезнаходження: Херсонська область, Каховський район, с. Чорноморівка, вул. Комплексна, 1-Г; площею 1037,3 кв.м.

- визнання недійсним та скасування свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів.

Одночасно позивачем разом з позовом подано заяву про забезпечення позову (вхідний № 287/21 від 03.02.2021). Позивач просить суд задовольнити заяву СТОВ «Краса» про забезпечення позову, оскільки у разі відсутності заборони вчиняти дії щодо перереєстрації нежитлової будівлі, цех по заморозці овочів та фруктів загальною площею 1037,3 кв.м, з прибудовою «а», прибудовою «а1», ґанком «а2», ґанком «аЗ», навісом «б», огорожею та спорудами, що розташоване за адресою: Херсонська область, Каховський район, с. Чорноморівка, вул. Комплексна, 1-г., існує реальна загроза того, що до моменту прийняття судом рішення у даній справі, майно, яке розташоване за адресою: Херсонська область, Каховський район, с. Чорноморівка, вул. Комплексна, 1 -г може бути реалізовано Відповідачем ТОВ «Геліос-1».

Позивач вважає, що існує реальна загроза того, що під час розгляду даної справи та до моменту винесення остаточного рішення по справі відбуватиметься спроба ТОВ «Геліос-1» здійснити продаж спірного майна.

Крім того, на переконання позивача, додатковим свідченням того, що ТОВ «Геліос-1» має намір заволодіти майном, яке є предметом спору в даній справі, є позовна заява ТОВ «Геліос-1» до СТОВ «Краса» та ТОВ «Роздольне» про усунення перешкод у користуванні майном. За вказаним позовом Господарським судом Херсонської області відкрито провадження за номером 923/35/21.

На розсуд позивача, вимоги щодо вжиття заходів забезпечення позову відповідають позовним вимогам, оскільки між сторонами виник майновий спір, тому просить захистити спірне майно від ризику вибуття його із володіння та користування Відповідача.

Розглянувши заяву СТОВ «Краса» про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частиною першою статті 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною першою статті 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Згідно з частинами першою, другою статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18).

Вжиття заходів забезпечення позову відповідно до статті 136 ГПК України є правом суду, а за наявності відповідних виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав для забезпечення позову.

Позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) виключено; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) виключено; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 137 ГПК України).

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина четверта статті 137 ГПК України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (аналогічну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18).

З матеріалів вбачається, що предметом позову є вимоги немайнового характеру.

Суд зазначає, що обрання належного, відповідного предмету спору заходу забезпечення позову гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язань після пред`явлення позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд зобов`язаний здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів і дослідити подані в обґрунтування заяви докази та встановити наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Слід зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з позовом про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

Господарський суд, дослідивши та перевіривши подані заявником документи, встановив відсутність наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Судом також визнаються недостатніми подані заявником докази на підтвердження викладених у заяві обставин, з якими відповідно пов`язується застосування заходу забезпечення позову.

Окрім того, суд зазначає, що, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися наданими йому правами. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 13.02.2018 у справі № 911/2930/17.

Крім того, суд враховує приписи

1. ст.1212 ЦК України, відповідно до яких

- особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала;

- положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події;

- положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи;

2. статті 1213 ЦК України, відповідно до яких

- набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі;

- у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Відтак, у разі задоволення позовних вимог права та інтереси позивача будуть безумовно захищені законом.

Згідно до частини 2 статті 136 ГПК України забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Здійснюючи оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, суд враховує основні принципи такого застосування, а саме: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Зокрема, суд зазначає, що головним при застосуванні заходів забезпечення позову є припущення про неможливість виконання судового рішення без такого застосування, яке повинне ґрунтуватися не тільки на аналізі факту невиконання рішення суду, але й на фактичних обставинах самої справи, підставності заявлених вимог у контексті відсутності сумнівів у їх обгрунтованості та правомірності.

Проте, на час вирішення даної заяви наведені Заявником обставини необхідності вжиття заходів забезпечення позову не є достатніми, а припущення не є мотивованими та не вказують про неможливість виконання судового рішення, оскільки спір у справі стосується немайнових вимог, а заходи забезпечення позову заявлені відносно нерухомого майна, що наразі належать іншій юридичній особі.

На підставі викладеного за результатами оцінки доказів та вказаних правових положень суд вважає, що заява є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

З урахуванням викладеного судовий збір у розмірі 1135 грн відноситься на Заявника.

Відповідно до частини першої-третьої статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх, зокрема, вимог;

Відповідно до частини четвертої статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування;

Господарський суд звертає увагу позивача на те, що у справі "Руїс Торіха проти Іспанії", Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994).

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення (аналогічної позиції дотримується Консультативна рада європейських суддів щодо якості судових рішень у своєму Висновку № 11 [2008]).

Таким чином, суди не повинні ігнорувати доводи чи докази, на які посилаються сторони у справі, але не зобов`язані надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторони.

Однак суд зазначає, що твердження позивача про :

- неправомірні дії ТОВ «Геліос-1» та протиправне посягання на спірне майно, коли воно ще належало СТОВ «Краса», шляхом підроблення рішень суду та втручання у роботу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

- те, що 11.06.2020 року невідома особа на прізвище ОСОБА_1 здійснив реєстрацію ухвали Каховського міськрайонного суду Херсонської області про скасування заходів забезпечення позову за номером справи 658/4068/19 у державного реєстратора виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради Запорізької області ОСОБА_3. Номер заяви про реєстрацію підробленого судового рішення 39949480 від 11.06.2020 року;.

- про незаконне втручання у роботу Державного реєстру прав на нерухоме майно, несанкціоноване із використанням цифрового ключа приватного нотаріуса ОСОБА_2 здійснення нотаріальних дії

- про оскарження позивачем реєстраційних та інших дій

при винесенні даної ухвали не оцінюються, оскільки не впливають за питання обгрунтованості та прийнятності заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 136-140, 232-235 ГПК України, суд

у х в а л и в:

1. Відмовити СТОВ "Краса" (74840, Херсонська область, Каховських район, село Роздольне, вул. Макаренко, 6.2, кв.6, ідентифікаційний код юридичної особи ) у задоволенні заяви (вхідний № 287/21 від 03.02.2021) про забезпечення позову у справі № 923/145/21.

2. Копії даної ухвали надіслати сторонам у справі.

Ухвала набирає законної сили у відповідності до частини 2 статті 235 ГПК України з моменту її оголошення. На ухвалу може бути подана апеляційна скарга у відповідності до частини 1 статті 256 ГПК України протягом десяти днів з дня її підписання.

Суддя Т.Г. Пінтеліна