ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2021м. ДніпроСправа № 904/4869/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі:

судді Колісника І.І.

за участю секретаря судового засідання Лежньова О.Р.

та представників:

від позивача: Дячкіна Т.О. - адвокат;

від відповідача: Серьогіна С.В. - адвокат

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс", м. Дніпро

до Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

про стягнення 112 680,00 грн.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" збитків у сумі 112 680,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані незбереженням відповідачем прийнятих до перевезення вантажних вагонів.

Судові витрати, а саме судовий збір у сумі 2102,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 11 250,00 грн позивач просить покласти на відповідача.

Обгрунтовуючи позов, позивач посилається на те, що у лютому-березні 2020 року відповідач здійснював перевезення вантажних вагонів власності (оренди) позивача. Прямуючи до пункту призначення, у період знаходження вагонів на відповідальності відповідача, вагони були пошкоджені та відчеплені із зазначенням причини відчеплення розукомплектація деталей, про що були складені акти загальної форми ГУ-23 та повідомлення про ремонт форми ВУ-23М.

Роботи з ремонту вагонів на замовлення позивача проводилися ТОВ «Ремвагонторг» відповідно до укладеного з ним договору № 49у від 27.06.2019.

На підставі актів виконаних робіт ТОВ "Металургтранс" прийняло відремонтовані вагони та оплатило їх ремонт, загальна вартість якого становить 112 680,00 грн.

За вказаних обставин позивачу було завдано збитків на загальну суму 112 680,00 грн.

У відзиві на позовну заяву, що поданий до суду 01.10.2020, відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує з таких підстав.

Відповідач зазначає, що фактичне виконання робіт саме ТОВ «Ремвагонторг» договором №49у від 27.06.2019 не передбачено, будь-яких документальних даних щодо проведення таких робіт саме ТОВ «Ремвагонторг» позивачем не надано.

Відповідач також вважає необґрунтованими посилання позивача на понесені ним витрати з організації ремонту вагонів у сумі 19 300,00 грн за один вагон, оскільки відсутня необхідність звертатися до іншої особи за послугами з організації ремонту, враховуючи, що ремонт здійснювався вагоноремонтними підрозділами відповідача та за відсутності у ТОВ «Ремвагонторг» відповідного права на виконання робіт з ремонту вагонів.

Крім того, відповідач зауважує, що між сторонами у справі був укладений договір на деповський ремонт № ПР/В1961/НЮдч від 23.01.2019. За таких обставин фактичні роботи виконувалися підрозділами АТ «Українська залізниця».

Відповідач стверджує, що вагони не мали статусу вантажу, що виключає можливість застосування до відповідача відповідальності за втрату вантажу або пошкодження вантажу від час перевезення.

Щодо заявлених позивачем судових витрат, то відповідач не погоджується із сумою витрат на професійну правничу допомогу, вважає її завищеною.

У відповіді на відзив, яка подана до суду 13.10.2020, позивач указує на наявність повного складу правопорушення, а саме: протиправна бездіяльність відповідача, що виявилась у незабезпеченні збереженості належного позивачу майна (вагонів); завданої шкоди - пошкодження складових частин вагонів та причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою. При цьому позивач звертає увагу суду на те, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що пошкодження вагонів під час їх перевезення сталося не з його вини.

У запереченнях на відповідь на відзив, поданих відповідачем до суду 26.10.2020, відповідач підтримав свої заперечення проти позову з підстав, зазначених у відзиві.

Ухвалою суду від 16.09.2020 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 15.10.2020, після чого оголошувалася перерва до 12.11.2020.

Ухвалою суду від 12.11.2020, відповідно до статті 250 Господарського процесуального кодексу України, суд вирішив розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 03.12.2020.

Ухвалою суду від 03.12.2020 підготовче провадження закрито та призначено справу до розгляду по суті на 26.01.2021.

За результатами судового засідання 26.01.2021 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" є орендарем вантажних вагонів №№ 64055973, 52749751, 54783493 (далі спірні вантажні вагони) за договорами № 36А/18 від 15.06.2018, № 63А від 24.06.2011, № 142П/ЦВСВ (ВЕ-06.161)ю від 24.03.2006, укладеними позивачем з ТОВ «Марвелл», ТОВ «ТрансГрупп», ДП «Український державний центр по експлуатації спеціалізованих вагонів» відповідно (а.с. 135 - 142 том 1).

09.11.2015 між Державним підприємством "Придніпровська залізниця" (далі - виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" (далі - замовник) укладено договір № ПР/М-15103/НЮі про надання послуг власнику, орендатору або оператору щодо організації курсування власних вантажних вагонів на коліях загального користування (а.с. 127 129 том 1).

Відповідно до пункту 1.1 цей договір регулює взаємовідносини сторін, пов`язані з організацією курсування власних вантажних вагонів на коліях загального користування та наданням послуг, пов`язаних із цим перевезенням.

Сторони керуються цим договором, законами України, Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів залізничним транспортом України, Збірником тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення (СМГС), Правилами експлуатації власних вантажних вагонів, іншими нормативними документами (пункт 1.2 договору).

Відомості про власні вантажні вагони повинні бути внесені до Автоматизованого банку даних парку вантажних вагонів (АБД ПВ) з ознакою власника (за необхідності орендаря), а оператора до бази даних "Вантажні вагони компаній-операторів" (База операторів) (пункт 1.3 договору).

Замовник зобов`язується: на виконання погоджених вантажовідправниками обсягів перевезень вантажів у вагонах замовника забезпечувати його подачу під навантаження в межах заявлених обсягів; використовувати власні вагони для перевезення вантажів відповідно до їх конструкції і спеціалізації (п.п. 2.1.4, 2.1.8 договору).

Виконавець зобов`язується повідомляти замовника про випадки несправності вагонів, що виникають під час руху для вирішення питання ремонту таких вагонів (за відсутності договору на гарантоване обслуговування власних вантажних вагонів із залізницею) (п. 2.2.5 договору).

Замовник має право самостійно вирішувати питання щодо технічного обслуговування власних вагонів, які знаходяться на коліях загального користування (п. 3.1.2 договору).

Згідно з пунктом 9.1 договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 26.11.2018) договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2019 включно. Сторони можуть домовитися про внесення змін до договору, шляхом підписання додаткового договору, який має бути виконаний у письмовій формі та підписаний уповноваженими представниками сторін і скріплений печатками.

У січні - березні 2020 року Акціонерне товариство "Українська залізниця" здійснювало перевезення спірних вантажних вагонів власності (оренди) позивача.

Так, між відправниками (ПАТ «Запоріжсталь», ВЧДЕ Батуринська, ПАТ «Південний ГЗК») та відповідачем були укладені договори перевезення у вигляді залізничних накладних №№45160132, 46656674, 46609640, відповідно до яких спірні вантажні вагони прямували порожніми під завантаження до пункту призначення (а.с. 152, 163, 173 том 1).

Під час перевезення було виявлено розукомплектування вагонів №№ 64055973, 52749751, 54783493 (розобладнання гальмівного обладнання, повітророзподільника), про що складені повідомлення форми ВУ-23М № 9772 від 24.02.2020, від 03.02.2020 та акти загальної форми ГУ-23 від 24.02.2020, від 03.02.2020, (а.с. 156, 165, 166, 175, 176 том 1).

Роботи з ремонту вагонів на замовлення позивача проводилися відповідно до умов договору про надання ТОВ "Ремвагонторг" послуг з організації ремонту залізничних вагонів № 49у від 27.06.2019.

Прийняття вагонів у ремонт підтверджується повідомленнями про приймання вантажних вагонів форми ВУ-36М від 15.03.2020, від 17.03.2020, від 15.03.2020 (а.с.157-158, 167-168, 177-178).

Згідно з актом наданих послуг № 13 від 01.06.2020 та Додатку № 1 до нього Розрахунок загальної вартості наданих послуг, підписаних позивачем та ТОВ Ремвагонторг, вартість організації ремонту вагонів становить: вагон № 300,00 грн без ПДВ, вагон №54783493 - 28 300,00 грн без ПДВ, вагон № 64055973 - 28 300,00 грн без ПДВ. Загальна сума з ПДВ 112 680,00 грн (а.с. 159, 160, 169, 170, 179, 180 том 1).

Калькуляція вартості ремонту спірних вантажних вагонів викладена у листах ТОВ Ремвагонторг на адресу позивача №№ 324, 325, 326 від 20.10.2020 (а.с. 6 8 том 2).

Доказом понесених позивачем витрат з оплати виконаних робіт є платіжне доручення №17971 від 07.07.2020 на суму 160 000,00 грн та № 455567 від 23.06.2020 на суму 69 120,00 грн (а.с. 183 - 184 том 1).

Отже, загальна сума витрат, понесених позивачем на ремонт спірних вантажних вагонів, становить 112 680,00 грн, що і є причиною спору.

Предметом доказування у цій справі є обставини, пов`язані з наявністю/відсутністю підстав для відшкодування відповідачем збитків внаслідок несплати ним коштів за ремонт спірних вантажних вагонів, прийнятих до перевезення за залізничними накладними.

Відповідно до статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з частинами першою та третьою статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Пунктом 2 Статуту залізниць України передбачено, що цей Статут визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

У пункті 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил користування вагонами і контейнерами і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Згідно з пунктом 6.4 Правил реєстрації та експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України № 17 від 29.01.2015 (із змін. і доп.), порожні власні вагони перевозяться за перевізними документами, в яких у графі 20 "Найменування вантажу" вказується "Власний вагон (найменування власника) направляється до пункту навантаження (у ремонт тощо)".

Отже, порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", і ними залізниця не має права розпоряджатися на свій розсуд, як вона розпоряджається вагонами загального парку залізниць, а зобов`язана доставити ці власні порожні вагони на станцію призначення у цілісності та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній.

Відповідно до пунктів 20, 21 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 113 від 25.02.1999 (із змін. і доп.), пошкодження вантажного вагона - це порушення справного стану вагона або його складових частин унаслідок зовнішніх впливів, що перевищують рівні, установлені ГОСТ 22235-76, а також унесення змін у конструкції вагонів, заварювання дверей, люків, знімання бортів платформ, дверей напіввагонів, знімного устаткування вагонів тощо, свердління (пробивання, пропалювання) отворів для кріплення вантажів у деталях вагонів, а також кріплення до них вантажів за допомогою зварювання без дозволу залізниці.

За змістом пункту 22 Правил користування вагонами і контейнерами сума збитків за пошкодження вагона складається з: витрат на транспортування пошкодженого вагона від місця пошкодження до місця його ремонту в розмірі провізної плати, визначеної відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 15.11.1999 р. № 551, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.1999 за № 828/4121, з урахуванням коригувальних коефіцієнтів, що діють на момент транспортування; вартості ремонту пошкодженого вагона з урахуванням вартості втрачених та (або) пошкоджених частин; витрат на перевантаження вантажу з пошкодженого вагона, якщо його неможливо відремонтувати в навантаженому стані, які визначаються за калькуляцією вартості робіт, що надається разом з розрахунком збитків; плати за користування вагоном за нормативний час перебування пошкодженого вагона в деповському, капітальному ремонті або технічному обслуговуванні з відчепленням ( додаток 9), визначеної за ставками плати за користування вагонами згідно з пунктом 14 цих Правил.

За статтею 113 Статуту залізниць України за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Згідно з абзацом другим статті 126 Статуту залізниць України за пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Відповідно до абзацу першого статті 127 цього Статуту залізниця несе матеріальну відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення багажу, вантажобагажу, а також за прострочення його доставки, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування, пошкодження, прострочення відбулися не з її вини.

Статтею 224 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки, суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно зі статтею 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Статтею 1192 Цивільного кодексу України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 23 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Отже, чинне законодавство у позадоговірних (деліктних) правовідносинах встановлює презумпцію вини залізниці у разі пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо залізницею не буде доведено інше.

Системний аналіз наведених норм цивільного законодавства свідчить, що для застосування такої міри відповідальності як відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, шкода, причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою кредитора, вина заподіювача.

Відсутність хоча б одного з перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє заподіювача шкоди від відповідальності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Ураховуючи положення статті 74 Господарського процесуального кодексу України на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками.

За змістом підпункту "в" статті 114 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість.

У абзаці другому статті 126 Статуту залізниць України йдеться про встановлену законодавством відповідальність залізниці за незбереження приватних вагонів (майна іншої особи) під час їх використання (перевезення). Відтак, статус такого майна (вантаж чи порожні вагони) не мають істотного значення для встановлення складу цивільного правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.01.2020 у справі № 910/5827/19.

Наданими позивачем доказами підтверджується шкода на суму 112 680,00 грн, завдана йому відповідачем незабезпеченням збереження спірних вантажних вагонів під час їх перевезення за залізничними накладними №№ 45160132, 46656674, 46609640.

Протиправність з боку відповідача за обставинами справи є встановленою відповідно до наведеного законодавства щодо його обов`язку як перевізника доставити прийняті до перевезення вагони у повній цілісності. Відтак, причинний зв`язок між протиправністю відповідача та шкодою, а також вина відповідача у завданні шкоди є доведеною.

Відповідно до підпункту "е" статті 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли втрата, псування або пошкодження вантажу відбулися внаслідок: 1) таких недоліків тари, упаковки, які неможливо було виявити під час приймання вантажу до перевезення; 2) завантаження вантажу відправником у непідготовлений, неочищений або несправний вагон (контейнер), який перед тим був вивантажений цим же відправником (здвоєна операція); 3) здачі вантажу до перевезення без зазначення в накладній особливих його властивостей, що потребують особливих умов або запобіжних засобів для забезпечення його збереження під час перевезення; 4) стихійного лиха та інших обставин, які залізниця не могла передбачити і усунення яких від неї не залежало.

Визначений цією статтею перелік підстав звільнення залізниці від відповідальності є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає. Як наслідок, у всіх інших випадках презюмується вина залізниці у завданні збитків.

Отже, заявлені позивачем до стягнення з відповідача збитків у сумі 112 680,00 грн є законними й обґрунтованими. Заперечення відповідача проти позову спростовуються викладеним.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.

За змістом статті 123 цього Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої - третьої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною четвертою статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

За обставинами справи докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу подані позивачем до суду в межах передбаченого законом строку.

Відповідно до частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналізуючи заявлену позивачем до стягнення суму витрат на професійну правничу допомогу у контексті зазначених правових критеріїв, суд приймає до уваги також статтю 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", згідно з якою гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 11 250,00 грн позивач надав суду, серед іншого, попередній орієнтовний розрахунок судових витрат на цю суму, а також договір про надання правової допомоги від 03.02.2020, укладений 03.02.2020 між ним та Адвокатським об`єднанням «Юридичний Центр Прецедент».

Відповідно до пyнкту 1.1 додаткової угоди № 12 від 01.07.2020 до зазначеного договору адвокатським об`єднанням прийнято на себе зобов`язання з надання наступних послуг:

1. Аналіз первинної документації щодо правових взаємовідносин ТОВ "Металургтранс" та АТ "Українська залізниця", м. Київ в особі РФ "Придніпровська залізниця" АТ "Українська залізниця", які склалися між сторонами та фактичних обставин справи щодо факту пошкодження вагонів №№ 64055973, 52749751, 54783493 витрачений час 2 години.

2. Вивчення судової практики у правовідносинах, подібних до тих, що склалися між замовником та його боржником витрачений час 0,5 години.

3. Опрацювання нормативно-правових актів, що регулюють спірні відносини. Формування попередньої правової позиції у справі витрачений час 0,5 години.

4. Консультування замовника з питань стягнення збитків з боржника та підготовки пакету процесуальних документів для подання позовної заяви до суду витрачений час 0,5 години;

5. Підготовка процесуальних документів у справі позовної заяви про стягнення з боржника збитків, розрахунку суми заборгованості, попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат витрачений час 3,5 години.

6. Узгодження пакету підготовлених процесуальних документів із замовником, формування пакету документів для подачі до суду витрачений час 0,5 години.

Усього 7,5 годин.

Вартість послуг визначається із розрахунку 1500,00 грн за кожну годину витраченого часу на надання послуг. Загальна вартість становить 11 250,00 грн (пункт 3 додаткової угоди № 12 від 01.07.2020 до договору).

Згідно з актом № 12 від 07.07.2020 приймання-передання наданих послуг адвокатським об`єднанням позивачу в межах укладеного ними договору були надані послуги в обсязі, зазначеному в додатковій угоді № 12 від 07.07.2020.

Оцінюючи обсяг наданих адвокатом послуг та її вартість у контексті зазначених нормативних приписів щодо критеріїв визначення їх розміру, суд доходить висновку про прийнятність визначених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у сумі 11 250,00 грн.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у сумі 2 102,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 11 250,00 грн покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 112 680,00 грн задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (ідентифікаційний код 40075815, місцезнаходження: 03680, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (ідентифікаційний код 40081237, місцезнаходження: 49600, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, буд. 108) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" (ідентифікаційний код 33074226, місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, площа Героїв Майдану, буд. 1, к. 524) збитки у сумі 112 680,00 грн, судовий збір у сумі 2 102,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу у сумі 11250,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 ГПК України, з урахуванням підпункту 17.5 підпункту 17 пункту 1 розділу XI Перехідні положення цього Кодексу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 05.02.2021.

Суддя І.І. Колісник