ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2021 р. Справа№ 911/934/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Скрипки І.М.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення

Господарського суду Київської області

від 10.09.2020

у справі №911/934/20 (суддя Саванчук С.О.)

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства "Калинівська керуюча компанія з обслуговування житлового фонду "Громадський сервіс" Калинівської селищної ради

про стягнення інфляційних втрат, трьох відсотків річних за неналежне виконання грошового зобов`язання

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Комунального підприємства "Калинівська керуюча компанія з обслуговування житлового фонду "Громадський сервіс" Калинівської селищної ради про стягнення 109 522,80 грн. інфляційних втрат, 22866,06 грн. трьох відсотків річних за неналежне виконання грошового зобов`язання.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором постачання природного газу № 1184/16-ТЕ-17 від 21.12.2015 щодо здійснення розрахунку за поставлений природний газ у строк, визначений договором, які перейшли до нього як нового боржника на підставі договору про переведення боргу №16/2354/17-ТЕ від 18.10.2017, укладеного між НАК «Нафтогаз України» (кредитор), Комунальним підприємством «Калинівське ДПС» Калинівської селищної ради (первісний боржник) та Комунальним підприємством «Калинівська керуюча компанія з обслуговування житлового фонду «Громадський сервіс» Калинівської селищної ради (новий боржник).

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Київської області від 10.09.2020 позов задоволено частково. На підставі рішення суду з Комунального підприємства "Калинівська керуюча компанія з обслуговування житлового фонду "Громадський сервіс" Калинівської селищної ради підлягає стягненню на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 3 % річних у розмірі 22866,06 грн., інфляційні втрати у розмірі 65693,32 грн., судовий збір у розмірі 1406,10 грн. В частині стягнення 43 829, 48 інфляційних втрат відмовлено.

Судове рішення мотивовано тим, що відповідачем було здійснено оплату поставленого газу з порушенням строку, встановленого договором постачання природного газу від 21.12.2015 №1184/16-ТЕ-17.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок сум 3% річних, втрат від інфляції та періодів їх нарахування, суд встановив, що періоди нарахування визначені позивачем хаотично, судом враховано, що в останній заяві по суті справи - відповіді на відзив позивач визначив період з 01.09.2017 по 02.05.2019, проте розмір 3% річних, втрат від інфляції розраховані позивачем неправильно. За перерахунком суду першої інстанції 3% річних складають 22 866, 06 грн., інфляційні втрати 65693, 32 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим рішенням, Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, просить оскаржуване рішення скасувати в частині відмови у задоволенні вимог щодо стягнення інфляційних втрат у розмірі 43 829, 48 грн. та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Апелянт не погоджується із наведеними судом у мотивувальній частині обставинами, вважає рішення необгрунтованим, прийнятим із неповним дослідженням розрахунку позовних вимог, таким, що протирічить методиці нарахування інфляційних втрат викладеній у листі Верховного Суду України від 03.04.1997 року № 62-97-р., розділі 3 постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.2013 року №14, не відповідає правовій позиції Верховного Суду щодо порядку та нарахування інфляційних втрат.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що рішенням Господарського суду Київської області від 16.04.2018р. у справі № 911/2943/17 вбачається, що судом стягнуто інфляційні втрати у розмірі 125 730,64грн., нарахованих з урахуванням часткових оплат спадаючим підсумком за загальні періоди по 31.07.2017.

У даній справі № 911/934/20 підлягають стягненню нарахування з 01.08.2017, однак суд першої здійснив розрахунок з 01.09.2017 до дня погашення заборгованості. Апелянт вважає, що залишився неохоплений період для нарахування інфляційних втрат - серпень місяць 2017р. (08.2017) на суму боргу, що не була сплачена з урахуванням індексу інфляції минулого місяця, тобто суми стягнутої за рішенням суду у справі №911/2943/17.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Відповідач письмового відзиву на апеляційну скаргу суду не надав, що у відповідності до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

21.12.2015 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Комунальним підприємством "Калинівське ДПС" Калинівської селищної ради було укладено договір постачання природного газу №1184/16-ТЕ-17 від 21.12.2015, відповідно до пункту 1.1. якого постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2016 році природний газ, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити цей газ, на умовах цього договору.

Відповідно до пункту 3.1. договору №1184/16-ТЕ-17 постачальник передає споживачу газ у пунктах приймання-передачі газу на газовимірювальних станціях, які знаходяться на кордоні України, та в пунктах приймання - передачі газу з ПСГ в газотранспортну систему. Право власності на газ переходить від постачальника до споживача в пунктах приймання - передачі. Після переходу права власності на газ споживач несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, пов`язану з правом власності на газ.

Приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці продажу, оформляється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання газу споживачем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця (пункт 3.4. Договору №1184/16-ТЕ-17).

За змістом пункту 3.5. договору №1184/16-ТЕ-17 не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, споживач зобов`язується надати постачальнику завірену копію акта про надання послуг з розподілу (транспортування) природного газу за розрахунковий місяць, складеного між споживачем та оператором ГРМ/ГТС; у разі надання технічного акту на загальний обсяг розподіленого/про транспортованого природного газу, споживач надає детальну розбивку газу за категоріями ( в т.ч за цим договором) за власним підписом;

- підписані та скріплені печатками споживача два примірника акта приймання - передачі газу, в якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу в розрахунковому місяці, його фактична ціна і вартість.

Постачальник не пізніше 8-го числа повертає споживачу один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надає в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Відповідно до пункту 6.1. договору № 1184/16-ТЕ-17 оплата за газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно пункту 8.1. договору № 1184/16-ТЕ-17 за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором.

За змістом пункту 8.2. договору №1184/16-ТЕ-17 у разі невиконання споживачем оплати згідно пункту 6.1. договору постачальник має право не здійснювати поставку газу споживачу або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання споживачем пункту 6.1. цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Пунктом 12 договору № 1184/16-ТЕ-17 сторони погодили, що він набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації газу з 01 січня 2016 року по 31 березня 2016 року (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

У подальшому до договору №1184/16-ТЕ-17 були укладені додаткові угоди №1 від 21.12.2015, №2 від 29.01.2016, №3 від 21.12.2016.

На виконання умов договору №1184/16-ТЕ-17 позивач передав у власність відповідача у січні-квітні 2016 природний газ на загальну суму 711 831, 68 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.10.2016 на суму 258 255, 91 грн., від 29.02.2016 на суму 186 667, 09 грн., від 31.03.2016 на суму 252 391,36 грн., 30.04.2016 на суму 14517, 24 грн.

18.10.2017 між ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (кредитор), Комунальним підприємством "Калинівська керуюча компанія з обслуговування житлового фонду "Громадський сервіс" Калинівської селищної ради (первісний боржник) та КП "Керуюча компанія "Громадський сервіс" (новий боржник) укладено договір про переведення боргу №16/2354/17-ТЕ, відповідно до пункту 1.1. якого за цим договором за згодою кредитора первісний боржник переводить на нового боржника свій борг, який виник у первісного боржника перед кредитором за договором постачання природного газу від 21.12.2015 №1184/16-ТЕ-17, укладеним між первісним боржником та кредитором, а новий боржник приймає на себе борг первісного боржника у цьому зобов`язанні та замінює первісного боржника у зобов`язанні.

Відповідно до пунктів 2.1, 3.1., 3.2. та 6.1. договору про переведення боргу №16/2354/17-ТЕ від 18.10.2017 сторони встановили, що сума боргу, яка переводиться на нового боржника, станом на момент укладення даного договору дорівнює 586 214,28 грн. За цим договором до нового боржника переходить обов`язки первісного боржника щодо сплати суми боргу, що встановлена у пункті 2.1. статті 2 цього договору, а також штрафних санкцій, інфляційних витрат та відсотків, пов`язаних з невиконанням або неналежним виконанням первісним боржником своїх зобов`язань за договором постачання природного газу від 21.12.15 №1184/16-ТЕ-17.

Договір про переведення боргу набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення їх підписів печатками сторін, договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором (пункт 6.1. договору про переведення боргу).

У зв`язку із неналежним виконанням грошових зобов`язань за договором постачання в частині своєчасної та повної оплати вартості поставленого газу, позивачем була нарахована пеня у розмірі 124718,42 грн. на підставі частини 6 статті 232 Господарського процесуального кодексу України за періоди:

- з 16.02.2016 по 15.08.2016 на вартість поставленого та неоплаченого вчасно газу за січень 2016 року,

- з 15.03.2016 по 14.09.2016 на вартість поставленого та неоплаченого газу за лютий 2016 року,

- з 26.04.2016 по 14.10.2016 на вартість поставленого та неоплаченого газу за березень 2016 року,

- з 26.05.2016 по 16.11.2016 на вартість поставленого та неоплаченого газу за квітень 2016 року.

Крім того, у зв`язку із неналежним виконанням грошових зобов`язань за договором постачання позивачем нараховані:

3% річних у розмірі 29342,89 грн., нарахованих з урахуванням часткових оплат спадаючим підсумком за загальні періоди:

- з 16.02.2016 по 31.08.2017 на вартість поставленого та неоплаченого вчасно і у повному обсязі газу за січень 2016 року;

- з 15.03.2016 по 31.08.2017 на вартість поставленого та неоплаченого газу за лютий 2016 року;

- з 26.04.2016 по 31.08.2017 на вартість поставленого та неоплаченого газу за березень 2016 року;

-з 26.05.2016 по 31.08.2017 на вартість поставленого та неоплаченого газу за квітень 2016 року;

інфляційні втрати у розмірі 126640,40 грн., нараховані спадаючим підсумком з урахуванням часткових оплат за періоди:

- з 16.02.2016 по 31.07.2017 на вартість поставленого та неоплаченого вчасно і у повному обсязі газу за січень 2016 року;

- з 15.03.2016 по 31.07.2017 на вартість поставленого та неоплаченого газу за лютий 2016 року;

- з 26.04.2016 по 31.07.2017 на вартість поставленого та неоплаченого газу за березень 2016 року;

- з 26.05.2016 по 31.07.2017 на вартість поставленого та неоплаченого газу за квітень 2016 року.

Рішенням Господарського суду Київської області від 16.04.2018 у справі № 911/2943/17 стягнуто з Комунального підприємства "Калинівська керуюча компанія з обслуговування житлового фонду "Громадський сервіс" Калинівської селищної ради на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 496027,44 грн. основного боргу, 124718,42 грн. пені, 29342,89 грн 3% річних, 125730,64 грн. інфляційних втрат та 12990,09 грн. судового збору.

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

03.05.2019 відповідачем сплачено заборгованість у розмірі 786123,80 грн., що підтверджується платіжним дорученням № .

25.04.2019 постановою державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області закінчено виконавче провадження з примусового виконання наказу від 13.07.2018 у справі № 911/2943/17.

Крім того, на виконання умов договору переведення боргу № 16/2354/17-ТЕ від 18.10.2017 КП "Керуюча компанія "Громадський сервіс" сплачені на користь позивача грошові кошти: 04.12.2018 - 15031,14 грн., 02.11.2018 - 15031,14 грн., 02.10.2018 - 15031,14 грн., 07.09.2018 - 15031,14 грн., 02.08.2019 - 15031,14 грн., 05.07.2018 - 15,031,14 грн., 06.06.2018 - 15031,14 грн., 29.05.2018 - 15031,14 грн., 24.05.2018 - 15031,14 грн., 20.03.2018 - 15031,14 грн., 05.03.2018 - 15031,14 грн., 02.02.2018 - 15031,14 грн., 29.01.2018 - 15031,14 грн., 07.12.2017 - 15031,14 грн., 14.11.2017 - 30062,28 грн.

Позивач звертаючись до суду із позовом у даній справі, у зв`язку із тим, що основний борг відповідачем сплачений 03.05.2019, просить суд стягнути з відповідача 3 % річних у розмірі 22 866,06 грн. нарахованих з урахуванням часткових оплат за періоди:

- з 01.09.2017 по 05.06.2018 у розмірі 1 913, 25 грн. на вартість поставленого та неоплаченого вчасно і у повному обсязі газу за січень 2016;

- з 01.09.2017 по 02.05.2019 у розмірі 7 592, 76 грн. на вартість поставленого та неоплаченого вчасно і у повному обсязі газу за лютий 2016;

- з 01.09.2017 по 02.05.2019 у розмірі 12 633, 40 грн. на вартість поставленого та неоплаеного вчасно і у повному обсязі газу за березень 2016;

- з 01.09.2017 по 02.05.2019 у розмірі 726, 66 грн. на вартість поставленого та неоплаеного вчасно і у повному обсязі газу за квітень 2016.

Крім того, просить суд стягнути інфляційні втрати у розмірі 109 522,80 грн. нараховані за періоди:

- з 01.08.2017 по 31.05.2018 у розмірі 13 671, 53 грн. на вартість поставленого та неоплаченого газу за січень 2016;

- з 01.08.2017 по 30.04.2019 у розмірі 36149,57 грн. на вартість поставленого та неоплаченого газу за лютий 2016;

- з 01.08.2017 по 30.04.2019 у розмірі 56 457, 58 грн. на вартість поставленого та неоплаченого газу за березень 2016 ;

- з 01.08.2017 по 30.04.2019 у розмірі 3 244, 13 грн. на вартість поставленого та неоплаченого газу за квітень 2016 ;

Тобто за періоди, що не охоплені тими, за які вже були стягнуті 3% річних та інфляційні втрати за рішенням Господарського суду Київської області від 16.04.2018 у справі № 911/2943/17 до фактичної сплати основного боргу відповідачем. Як вбачається з інфляційних втрат позивачем здійснено розрахунок з 01.08.2017 до дня погашення заборгованості.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За своєю правовою природою укладений 21.12.2015 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та Комунальним підприємством "Калинівське ДПС" Калинівської селищної ради договір №1184/16-ТЕ-17 є договором поставки.

У відповідності до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (стаття 663 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України та статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За умовами пункту 3.4. договору № 1184/16-ТЕ-17 приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці продажу, оформляється актом приймання-передачі газу.

Як підтверджується матеріалами справи та не заперечувалось відповідачем, позивачем на виконання умов договору №1184/16-ТЕ-17 поставлено у власність відповідача у січні-квітні 2016 природний газ у на загальну суму 711 831, 68 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.10.2016 на суму 258 255, 91 грн., від 29.02.2016 на суму 186 667, 09 грн., від 31.03.2016 на суму 252 391,36 грн., 30.04.2016 на суму 14517, 24 грн., підписаними постачальником та споживачем без будь-яких зауважень та заперечень і скріплені їх печатками.

За змістом частин 1-3 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Як уже зазначалось, згідно пункту 6.1. договору № 1184/16-ТЕ-17 оплата за газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Комунальне підприємство "Калинівське ДПС" Калинівської селищної ради не здійснило оплату природного газу, отриманого у січні-квітні 2016 року, у строки, встановлені пунктом 6.1. договору №.1184/16-ТЕ-17 .

За змістом статті 520 Цивільного кодексу України за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом, боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу).

Згідно статті 521 Цивільного кодексу України форма правочину щодо заміни боржника у зобов`язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу, згідно яких правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Так, як уже встановлено судом вище, 18.10.2017 між Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (позивач, Кредитор), Комунальним підприємством "Калинівська керуюча компанія з обслуговування житлового фонду "Громадський сервіс" Калинівської селищної ради (первісний боржник) та КП "Керуюча компанія "Громадський сервіс" (новий боржник) укладено договір про переведення боргу №16/2354/17-ТЕ. Відповідно до пункту 1.1. цього договору за згодою кредитора первісний боржник переводить на нового боржника свій борг, який виник у первісного боржника перед кредитором за договором постачання природного газу від 21.12.2015 №1184/16-ТЕ-17, укладеним між первісним боржником та кредитором, а новий боржник приймає на себе борг первісного боржника у цьому зобов`язанні та замінює первісного боржника у зобов`язанні.

Згідно з пунктом 2.1. договору про переведення боргу сторони встановили, що сума боргу, яка переводиться до нового боржника, станом на момент укладення даного договору дорівнює 586 214, 28 грн.

Відповідно до пункту 3.2. договору про переведення боргу новий боржник зобов`язується перерахувати грошові кошти у сумі, зазначеній у статті 2 цього договору, в порядку та на умовах, визначених договором постачання природного газу від 21.12.2015 №1184/16-ТЕ-17.

Рішенням Господарського суду Київської області від 16.04.2018 у справі № 911/2943/17 стягнуто з Комунального підприємства "Калинівська керуюча компанія з обслуговування житлового фонду "Громадський сервіс" Калинівської селищної ради на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 496027,44 грн. основного боргу, 124718,42 грн. пені, 29342,89 грн 3% річних, 125730,64 грн. інфляційних втрат та 12990,09 грн. судового збору.

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

03.05.2019 відповідачем було сплачено заборгованість у розмірі 786123,80 грн., що підтверджується платіжним дорученням № .

Позивач звертаючись до суду із позовом у даній справі, у зв`язку із тим, що основний борг відповідачем сплачений 03.05.2019, просить суд стягнути з відповідача 3 % річних у розмірі 22 866,06 та інфляційні втрати у розмірі 109 522,80 на суму основного боргу з оплати за поставлений газ у січні - квітні 2016 року, за періоди, що не охоплені тими, за які вже були стягнуті 3% річних та інфляційні втрати за рішенням Господарського суду Київської області від 16.04.2018 у справі № 911/2943/17 до фактичної сплати основного боргу відповідачем. Згідно наданого позивачем детального розрахунку інфляційних втрат, позивачем здійснено розрахунок з 01.08.2017 до дня погашення заборгованості ( а.с. 24-28).

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання статті 625 зазначеного Кодексу, згідно з яким нарахування процентів безпосередньо пов`язано із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, тому 3% річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього ж Кодексу.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Водночас, правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості, врегульовано статтею 625 Цивільного кодексу України, за змістом якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 у справі №127/15672/16-ц).

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення 3% річних у розмірі 22 866, 06 грн.

Одночасно колегією встановлено, що під час перерахунку інфляційних втрат, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про часткове задоволення інфляційних втрат на суму 65 693,32 грн., оскільки за лютий, березень, квітень 2016 року початок нарахування інфляційних втрат зазначив 01.09.2017, не врахував початок для нарахування інфляційних втрат - серпень (з 01.08.2017 по 31.08.2017), не звернув увагу на надані позивачем розрахунки до позовної заяви (а.с. 24-28) та дійшов висновку про те, що позивач в останній своїй заяві по суті справи - відповіді на відзив (а.с. 145) визначив конкретний період нарахування позовних вимог, що ним заявляються: "заявлені до стягнення 132388,86 грн. 3 % річних та інфляційних втрат нараховані починаючи з 01.09.2017 по 02.05.2019" (четвертий абзац 3 сторінки), що співпадає з вищенаведеним останнім абзацом 2 сторінки позовної заяви, відтак, саме цей період береться судом для визначення меж позовних вимог. Однак відповідь на відзив не є уточненням позовних вимог або їх зменшенням. Крім того, в зазначеній відповіді в першому абзаці 4 сторінки (а.с. 146) позивачем зазначено: «сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів складає 109 522, 80 грн. за актами січня 2016р. за період з 01.07.2017 по 31.05.2018 із застосуванням індексів інфляції за місяці з 07-12.2007 по 01-05.2018р.», тобто на стор.3 відзиву позивач допустив технічну описку.

Враховуючи вищевикладене, здійснивши перевірку наведених позивачем розрахунку інфляційних втрат в розмірі 109522,80 грн., колегія зазначає, що він є арифметично вірними, а позовні вимоги в цій частині такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності, яка була викладена у відзиві на позовну заяву (а.с. 158), остання підлягає відхиленню судом апеляційної інстанції, оскільки пунктом 10.3. договору постачання природного газу сторони визначили, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить 5 років. Відтак, оскільки на відповідача, як на нового боржника було покладено, у тому числі, відповідальність за невиконання первісним боржником зобов`язань згідно умов договору постачання природного газу, а позов про стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних за зобов`язаннями січень- квітень 2016 року подано до суду 13.04.2020 (згідно відмітки Укрпошта Експрес на конверті), строк позовної давності щодо заявлених позивачем у даній справі вимог не був пропущений останнім, що є підставою для відмови у задоволенні заяви відповідача про застосування строків позовної давності.

Враховуючи вищевикладене, колегія приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За змістом пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині.

Відповідно до статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, нез`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги позивача, а рішення Господарського суду Київської області від 10.09.2020 у даній справі таким, що підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення інфляційних втрат у розмірі 43 829, 48 грн. з прийняттям в цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Судові витрати

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати апелянта по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Разром з тим, згідно п.4 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Оскільки позовні вимоги оскаржуваним рішенням задоволено частково, в даному випадку апелянт повинен був сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги виходячи із розміру оскаржуваних позовних вимог, а саме 43 829, 48 грн., що скаладає 986,16 грн. (43829, 48грн. х1,5%х150%)%), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Апелянтом платіжним дорученням № від 08.10.2020. за подання апеляційної скарги 3 153, 00 грн., тобто у більшому розмірі.

Колегія вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 2 частини 1 статті 275, статтями 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Київської області від 10.09.2020 у справі №911/934/20 задовольнити.

Рішення Господарського суду Київської області від 10.09.2020 у справі №911/934/20 в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення інфляційних втрат у розмірі 43 829, 48 грн. скасувати.

Прийти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги в цій часині задовольнити: стягнути з Комунального підприємства "Калинівська керуюча компанія з обслуговування житлового фонду "Громадський сервіс" Калинівської селищної ради (07443, Київська обл., смт Калинівка, вул. Чернігівська, буд. 20, ) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6, ) інфляційні втрати у розмірі 43 829, 48 грн., судовий збір за подання позову 695, 90грн., судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 986,16 грн.

Видати наказ.

Видачу наказу доручити Господарському суду Київської області.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Матеріали справи № 911/934/20 повернути до Господарського суду. Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Ю.Б. Михальська

І.М. Скрипка