ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2021 року м.Дніпро Справа № 904/5102/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач)

суддів: Паруснікова Ю.Б., Вечірка І.О.,

при секретарі судового засідання: Колесник Д.А.

за участю представників сторін:

від ОСОБА_1 : Мартинова Олена Вікторівна, ордер серії АЕ № 1052841, від 01.02.2021 року, адвокат

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 21.09.2020 року у справі № 904/5102/20 (суддя Мартинюк С.В.)

за заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

про визнання неплатоспроможною,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 21.09.2020 у справі № 904/5102/20 заяву ОСОБА_1 (вх. б/н від 05.09.2020) про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність і додані до неї документи повернуто без розгляду.

Ухвала мотивована тим, що подана заява не відповідає вимогам ст.116 Кодексу України з процедур банкрутства, а саме - до заяви не додано доказів авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень, як то передбачено ч.3 ст. 116 Кодексу.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі зазначає на те, що судом не було встановлено заявнику строк на усунення недоліків, як то передбачено ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, не було залишено заяву без руху, а відразу відмовлено в прийнятті заяви.

Апелянт просить задовольнити апеляційну скаргу, скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 21.09.2020 року у справі №904/5102/20, справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що 16.09.2020 року ОСОБА_1 звернулася до господарського суду Дніпропетровської області з заявою про відкриття провадження у справі щодо її неплатоспроможності на підставі ст. 113 Кодексу України з процедур банкрутства.

До вказаної заяви заявником не додано доказів авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень, що ним не заперечується.

На думку колегії суддів висновок суду першої інстанції про наявність підстав для повернення без розгляду заяви боржника є передчасним. 21.10.2019 року набрав чинності Колекс України з процедур банкрутства (надалі-КУзПБ), який встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Частиною 1 ст. 2 КУзПБ встановлено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Статтею 113 КУзПБ передбачено, що провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Вимоги щодо заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність містяться, зокрема, у статтях 115, 116 КУзПБ.

Зміст та форма заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство повинні відповідати приписам КУзПБ.

Перелік документів (доказів), які в обов`язковому порядку додаються до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність чітко визначений ст. 116 КУзПБ.

Пунктом 12 ч. 3 ст. 116 КУзПБ передбачено, що до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються, зокрема, докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 КУзПБ арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду.

Частиною 2 ст. 30 КУзПБ передбачено, що сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відновлення відкриття провадження у справі. Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією становить п`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожен місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.

В силу положень статей 113, 117 КУзПБ у справах про неплатоспроможність громадян суди мають застосовувати норми, які стосуються юридичних осіб, у тому числі статей 37, 38 цього Кодексу.

Статтею 38 КУзПБ передбачено три підстави для повернення заяви без розгляду, з яких тільки одна стосується недотримання саме вимог щодо оформлення заяви, передбаченої ст. 34 або ст. 116 КУзПБ.

Це має місце коли заява про відкриття провадження у справі про банкрутство підписана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана або підписана особою, яка не мала права її підписувати.

Інших підстав для повернення заяви або відмови у її прийнятті, у разі недотримання форми заяви КУзПБ не передбачає.

При цьому, як четвертою, так і третьою книгою КУзПБ не врегульовані дії судді при виявленні інших недоліків заяви про відкриття у справі про неплатоспроможність фізичної особи, зокрема ст. ст. 37, 38 та 113, 116, 117 КУзПБ.

У зв`язку чим, виникла колізія між зазначеними нормами КУзПБ та ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, як загальною нормою, яка регулює питання залишення позову без руху.

На думку колегії суддів, така колізія повинна бути усунена шляхом застосування до вказаних правовідносин ст. 174 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених КУзПБ, які законодавець виклав відносно заяв про відкриття провадження у справах про банкрутство (неплатоспроможність), що містяться у ст.ст. 34 та 116 КУзПБ.

Тобто, суддя у разі виявлення невідповідності заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи вимогам ст. 116 КУзПБ, має протягом п`яти днів з дня надходження заяви до суду постановити ухвалу про залишення заяви без руху, і лише у разі не усунення вказаних в ухвалі недоліків, повернути заяву заявникові (ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України).

Натомість, як вже зазначалося вище, суд першої інстанції, встановивши, що заява фізичної особи ОСОБА_1 не відповідає вимогам ч. 3 ст. 116 КУзПБ, а саме відсутні докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень, повернув заяву без розгляду, чим фактично позбавив заявницю процесуального права та можливості виправити недоліки заяви, що передбачено загальною нормою ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, в контексті норм Господарського процесуального кодексу України та КУзПБ неподання заявником документів, передбачених вказаними статтями, свідчить про недоліки такої заяви, що відповідно до ст. 174 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення поданої заяви без руху та надання строку для усунення недоліків шляхом подання необхідних доказів.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає передчасним висновок господарського суду про наявність підстав для повернення без розгляду заяви ОСОБА_1 , оскільки встановивши, що останньою не надано до заяви доказів перерахування на депозитний рахунок суду суми авансування грошової винагороди арбітражному керуючому, місцевий господарський суд мав би залишити відповідну заяву без руху та надати заявникові строк для усунення недоліків поданої ним заяви.

При цьому, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги стосовно того, що КУзПБ передбачає оплату послуг арбітражного керуючого, яка може здійснюватися за рахунок коштів кредиторів, про що заявником було подано відповідне клопотання про розподіл між кредиторами зобов`язання сплатити кошти за відшкодування витрат арбітражного керуючого, винагороди та пов`язаних з виконанням повноважень розпорядженням майном боржника витрат, а також клопотання про створення кредиторами Фонду для авансування грошової винагороди, які були обґрунтовані відсутністю достатніх коштів на виплату одноразової суми авансування вказаної грошової винагороди.

Так, як зазначалося вище, обов`язок боржника авансувати на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією до звернення з відповідною заявою передбачений нормами КУзПБ і подання таких доказів є обов`язковою умовою, передбаченою ст. 116 КУзПБ. Разом з тим, жодною нормою діючого законодавства не передбачено права боржника на звільнення від авансування винагороди арбітражному керуючому при поданні такої заяви, як не передбачено і умов, за яких суд може відстрочити, розстрочити чи звільнити заявника від здійснення авансування винагороди арбітражному керуючому.

Посилання апелянта на ст. 114 КУзПБ щодо покладення на кредиторів витрат боржника по сплаті суми авансування винагороди арбітражному керуючому, передбачених ст. 116 КУзПБ, колегія суддів також відхиляє, оскільки даною нормою статті передбачено право кредиторів за рахунок власних коштів встановити арбітражному керуючому додаткову винагороду, а не здійснити авансування винагороди арбітражному керуючому.

Таким чином нормами КУзПБ встановлено обов`язок особи, яка подає заяву про відкриття справи щодо неплатоспроможності фізичної особи надати докази перерахування на депозитний рахунок господарського суду суми авансування винагороди арбітражному керуючому.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до ч. 3 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал, зокрема про повернення заяви про відкриття справи про банкрутство справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала господарського суду про повернення боржнику заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність є необґрунтованою і не відповідає нормам процесуального законодавства, тому в зазначеній частині підлягає скасуванню згідно з п. 4 ч. 1 ст. 280 Господарського процесуального кодексу України з направленням справи до суду першої інстанції для розгляду на стадію прийняття заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

У зв`язку з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом апеляційної скарги, має здійснюватися судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 269, 275, 280, 281-283 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 21.09.2020 року у справі № 904/5102/20 - скасувати.

Справу №904/5102/20 направити до господарського суду Дніпропетровської області на стадію прийняття заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.

Повний текст постанови складено 04.02.2021року.

Головуючий суддя Т.А. Верхогляд

Суддя: Ю.Б. Парусніков

Суддя: І.О. Вечірко