ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2021 р. Справа№ 910/9894/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Поляк О.І.

суддів: Пашкіної С.А.

Кропивної Л.В.

за участі секретаря - Стародуб М.Ф.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Департаменту муніципальної безпеки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Господарського суду міста Києва від 30.10.2020 (повний текст складено 16.11.2020) у справі №910/9894/20 (суддя Демидов В.О.)

за позовом Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вольфсон»

за участі третьої особи Департаменту муніципальної безпеки виконавчого органу Київської міської ради (раніше Управління з питань цивільного захисту виконавчого органу Київської міської ради) (Київської міської державної адміністрації)

про внесення змін до договору,-

за участі представників згідно протоколу судового засідання

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року Департамент міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради звернувсь до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вольфсон» про внесення змін до договору № 63 від 30.07.2015 про закупівлю товарів за державні кошти.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.10.2020 у справі №910/9894/20 позов задоволено, змінено в договорі №63 від 30.07.2015 про закупівлю товарів за державні кошти, укладеному між Департаментом міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Техойл Рітейл», сторону замовника з Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) на Управління з питань цивільного захисту виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) та назву і юридичну адресу учасника по договору з ТОВ «Техойл Рітейл» на ТОВ «Вольфсон». Присуджено до стягнення з ТОВ «Вольфсон» на користь Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 2 102,00 грн судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано встановленою судом відмовою відповідача здійснювати заміну сторін та їх реквізитів у добровільному порядку як і наявністю обставин, з якими закон (стаття 188 Господарського кодексу України, стаття 651 Цивільного кодексу України) пов`язує можливість внесення змін до договору у судовому порядку.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, третя особа у справі - Департамент муніципальної безпеки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 30.10.2020 у справі №910/9894/20 та ухвалити нове, яким у задоволені позову відмовити.

В обґрунтування вимог за апеляційною скаргою, третя особа наголошує на відсутності підстав для застосування статті 651 Цивільного кодексу України та внесення змін у відповідний договір у судовому порядку. Крім цього, враховуючи приписи статті 16 Цивільного кодексу України, а також те, що найменування та реквізити сторін договору не є умовами договору у розумінні статті 628 Цивільного кодексу України, то вимога про внесення змін до договору шляхом заміни сторони Замовника не відповідає встановленим законодавством України способам захисту прав та інтересів.

24.12.2020 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою, надійшли до Північного апеляційного господарського суду та згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передані на розгляд колегії суддів у складі: Поляк О.І. (головуючий), Кропивна Л.В., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду 29.12.2020 розгляд апеляційної скарги призначено на 28.01.2021.

22.01.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив позивача у справі, у якому наголошується на вмотивованості та обґрунтованості рішення суду першої інстанції та відсутності, у зв`язку з цим, підстав для задоволення апеляційної скарги третьої особи. Позивач наголошує на існуванні між сторонами правочину спору щодо внесення запропонованих позивачем змін, з огляду на відсутність будь-якого реагування відповідача на листи позивача, а також відмову АЗС, перелік яких міститься у додатку до договору №63 від 30.07.2015, відпускати бензин за «безстроковими талонами». При цьому, підстави для внесення змін до договору є очевидними, оскільки відбулась заміна кредитора у зобов`язанні на підставі рішення Київської міської ради від 22.03.2018 №374/4438 «Про деякі питання діяльності виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), а боржник змінив назву та місцезнаходження.

До відзиву додано копію листа №064/3974 від 14.03.202 та копію реєстраційної картки документа, сформованої системою АСКОД, які, втім, як нові докази по справі, у силу вимог частин другої та третьої статті 269 Господарського процесуального кодексу України, не можуть бути прийняті апеляційним судом та враховані під час апеляційного перегляду справи, у зв`язку з неподанням їх до суду першої інстанції та відсутності обґрунтування неможливості їх подання.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню у зв`язку з таким.

30.07.2015 між Департаментом міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Техойл Рітейл» (учасник) укладено договір про закупівлю товарів за державні кошти № 63, відповідно до п. 1.1 якого учасник зобов`язується у 2015 році в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі на свій ризик, власними силами поставити замовнику (предмет закупівлі), далі - товар, зазначений у Специфікації (додаток №1) до цього договору, який є його невід`ємною частиною, а замовник прийняти і оплатити товар.

Найменування (асортимент) товарів: дизельне пальне та бензин А-95, код згідно ДК 016:2010 - 19.20.21-00.00 (бензин моторний (газолін), зокрема авіаційний бензин) (п.1.2 договору).

Місце поставки (передачі) товарів - на АЗС учасника, які розташовані в м. Києві (додаток №2) до цього договору, який є його невід`ємною частиною (п. 5.1.1 договору).

Пунктом 5.3 договору визначено, що відпуск товару замовнику проводиться тільки після пред`явлення безстрокових талонів.

Цей договір набирає чинності з моменту його укладення і діє до 31.12.2015 включно, а в частині взаєморозрахунків та в частині видачі товару на АЗС, зазначених у додатку №1 - до повного використання замовником отриманих від учасника безстрокових талонів (п. 10.1 договору).

Згідно договору, департаментом було отримано безстрокові талони ТОВ «Техойл Рітейл» на бензин А-95 у кількості 32 500 літрів та на дизельне пальне у кількості 32 500 літрів на загальну суму 1 234 350,00 грн., що підтверджується специфікацією (додаток №1 до договору), рахунком-фактурою №ТС-0002544 від 19.08.2015 та видатковою накладною №ТР-0001072 від 19.08.2015 на суму 1 234 350,00 грн.

Департаментом здійснено оплату за отримані безстрокові талони у сумі 1 234 350,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1106 від 27.08.2015.

У подальшому, пунктом 1 рішення Київської міської ради від 22.03.2018 №374/4438 «Про деякі питання діяльності виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) утворено Управління з питань цивільного захисту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) шляхом виділу управління з питань надзвичайних ситуацій з Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Пунктом 2 зазначеного рішення встановлено, що Управління з питань цивільного захисту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) є правонаступником Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в частині відповідного майна, прав та обов`язків.

Судом першої інстанції встановлено, що Управління з питань цивільного захисту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) є правонаступником Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Департаментом міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) передано Управлінню з питань цивільного захисту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) безстрокові талони на отримання пального за договором №63 від 30.07.2015.

Передача талонів від позивача до третьої особи третьою особою не заперечується.

Листами від 30.10.2019 №064-6193 та від 27.03.2020 №064-1503 Департамент звертався до ТОВ «Техойл Рітейл» з проханням змінити сторону замовника відповідно до п. 1 рішення Київської міської ради від 22.03.2018 №374/4438 «Про деякі питання діяльності виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)» та проханням вирішити питання з приводу АЗС і надати перелік автозаправних станцій, на яких здійснюється відпуск товару по талонах за договором №63 від 30.07.2015.

Відповіді на вказані листи матеріали справи не містять.

Одночасно, з договору про закупівлю товарів за державні кошти № 63 від 30.07.2015 убачається, що код ЄДРПОУ ТОВ «Техойл Рітейл» - 39582451.

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, за ідентифікаційним кодом ТОВ «Техойл Рітейл» 39582451, зазначеним у договорі, значиться Товариство з обмеженою відповідальністю «Вольфсон». Державну реєстрацію змін до установчих документів, зміну повного та скороченого найменування, зміну місцезнаходження товариства проведено 29.05.2019.

Встановивши проведення Київською міською радою свого роду оптимізації діяльності її виконавчого органу у вигляді виділу Управління з питань надзвичайних ситуацій з Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації та передачу новоствореному органу «безстрокових талонів» отриманих Департаментом міського благоустрою на підставі договору № 63 від 30.07.2015, проведення відповідачем зміни назви та юридичної адреси, а також звернення позивача до відповідача із листами про внесення змін до договору, залишеними відповідачем без відповіді, суд першої інстанції з посиланням на частину 4 статті 188 Господарського кодексу України, частину 1 статті 651 Цивільного кодексу України дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та заміни в договорі № 63 від 30.07.2015 про закупівлю товарів за державні кошти, укладеному між Департаментом міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Техойл Рітейл» сторону замовника з Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) на Управління з питань цивільного захисту виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) та назву і юридичну адресу учасника по договору з ТОВ «Техойл Рітейл» та ТОВ «Вольфсон» (69063, м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, буд. 3, ідентифікаційний код 39582451).

Переглядаючи справу у апеляційному порядку, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає висновки суду щодо наявності підстав для внесення змін до договору у судовому порядку передчасними.

Відповідно до частини 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Статтею 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Наявність права на пред`явлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а є лише однією з необхідних умов реалізації встановленого права.

При цьому необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність, доведена належними у розумінні статті 76 Господарського процесуального кодексу України доказами, певного суб`єктивного права (інтересу) у позивача; порушення (невизнання або оспорювання) означеного права/інтересу відповідачем; належність обраного способу судового захисту (з точки зору адекватності порушення і спроможності його усунути та поновити (захистити) право або інтерес та закріплення положеннями діючого законодавства).

Тобто вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Аналогічний висновок викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 14.06.2019 у справі № 910/6642/18, постанові Верховного Суду від 02.04.2020 у справі № 910/7160/19.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові (аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 910/1972/17, від 23.05.2019 у справі № 920/301/18, від 25.06.2019 у справі № 922/1500/18, від 24.12.2019 у справі №902/377/19, від 02.04.2020 у справі № 910/7160/19).

Що стосується позовних вимог про внесення змін до договору в частині заміни в договорі № 63 від 30.07.2015 про закупівлю товарів за державні кошти, укладеному між Департаментом міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Техойл Рітейл» сторону замовника з Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) на Управління з питань цивільного захисту виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) та назву і юридичну адресу учасника по договору з ТОВ «Техойл Рітейл» та ТОВ «Вольфсон» (69063, м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, буд. 3, ідентифікаційний код 39582451) колегія суддів враховує, що позивач просить замінити сторони замовника із власне себе на третю особу. При цьому, наявність порушеного права обґрунтовується як неможливість отримання ним, а не третьою особою, пального, а необхідність внесення змін до договору саме у судовому порядку мотивована відсутністю відповіді відповідача на пропозицію позивача внести такі зміни.

Як унормовано статтею 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За нормою частини другої статті 11 Цивільного кодексу України, однією із підстав виникнення зобов`язань є договір або інший правочин.

Статтею 510 Цивільного кодексу України встановлено, що сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

За приписами статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За частиною другою статті 638 Цивільного кодексу України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, кредитор та боржник як сторони договору є учасниками зобов`язання, яке виникає на підставі укладеного між ними договору та яке конкретизується цим договором, зокрема у розрізі дій, які кожен з учасників має вчинити на користь іншого, строку, місця, способу виконання, забезпечення виконання тощо. Відтак, реквізити та власне, найменування учасників зобов`язання не є умовами договору у розумінні статей 628, 638 Цивільного кодексу України.

Статтею 651 Цивільного кодексу України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

За частинами першою та третьою статті 653 Цивільного кодексу України, у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Тобто, законом встановлена можливість внести зміни до договору в судовому порядку, що стосуються власне самого зобов`язання (його змісту), що виникло на підставі договору.

Оскільки реквізити сторони не є умовами договору, що становлять зміст зобов`язань, то застосування статті 651 Цивільного кодексу України до спірних правовідносин сторін є безпідставним. Такі зміни не впливають на суть зобов`язання, оскільки фактично боржником виступає та сама особа, що і була, хоча б і зі зміненою назвою або ж місцезнаходженням. У разі ухилення від виконання такою особою свого зобов`язання, кредитор (третя особа) не позбавлений права звернутись з позовом про спонукання до виконання цією особою свого зобов`язання.

Крім того, за приписами статей 651, 653 Цивільного кодексу України сторони можуть внести до укладеного між ними договору будь-які зміни, у тому числі щодо реквізитів сторін, у випадку погодження сторонами таких умов договором.

Як убачається з договору № 63 від 30.07.2015, останній не містить випадків внесення змін до нього, у тому числі у разі зміни найменування та місцезнаходження сторін.

Натомість, пунктом 7.5 договору сторони погодили, що за кожне порушення учасником строків повідомлення замовника про зміну свого місцезнаходження учасник сплачує на користь замовника штраф у розмірі 500 грн.

Аналіз вказаної умови договору дають підстави для висновку про те, що у випадку зміни місцезнаходження, а отже, і назви, достатнім є надіслання відповідного повідомлення учасником замовнику.

Обґрунтовуючи наявність підстав для заміни замовника його правонаступником, позивач вказує на положення статті 512 Цивільного кодексу України та рішенням Київської міської ради від 22.03.2018 №374/4438 «Про деякі питання діяльності виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

За приписами статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою зокрема внаслідок правонаступництва.

Статтею 109 Цивільного кодексу України встановлено, що виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов`язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб. Після прийняття рішення про виділ учасники юридичної особи або орган, що прийняв рішення про виділ, складають та затверджують розподільчий баланс.

Пунктами 3.2 та 3.3 рішення Київської міської ради від 22.03.2018 №374/4438 «Про деякі питання діяльності виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) визначено Виконавчому органу Київської міської ради (Київській міській державній адміністрації) утворити комісію з виділу управління з питань надзвичайних ситуацій з департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердити розподільчий баланс у встановленому порядку.

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації №2213 від 05.12.2018 «Про організаційно-правові заходи щодо виконання рішення Київської міської ради від 22.03.2018 №374/4438» утворено комісію з виділу управління з питань надзвичайних ситуацій з департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Пунктом 2.3 на комісію покладено завдання щодо складання розподільчого балансу, яким визначити всі права та обов`язки, майно департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), що переходить до Управління з питань цивільного захисту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), та забезпечити його подання та затвердження виконавчому органу Київської міської ради (Київській міській державній адміністрації). Також комісії доручено вжити заходів щодо інвентаризації майна Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

У позовній заяві наголошується, що оскільки закупівля пального за Договором №63 проводилась саме з метою забезпечення паливом машин, які направляються для ліквідації наслідків у разі виникнення надзвичайних ситуацій, у зв`язку з виділом Управління з питань цивільного захисту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в самостійний структурний підрозділ, та враховуючи, що Управління є правонаступником Департаменту міського благоустрою в частині відповідного майна, прав та обов`язків, Департамент передав Управлінню безстрокові талони на отримання пального за договором №63 від 30.07.2015.

Матеріали справи не містять затвердженого Київською міською радою розподільчого балансу, який би підтверджував перехід прав та обов`язків за договором №63 від 30.07.2015 від позивача до третьої особи. Матеріли позову також не містять доводів та доказів наявності порушеного права позивача як замовника за договором № 63 від 30.07.2015.

Відтак, внесення змін до договору в особі замовника його правонаступником у зв`язку із прийняттям Київською міською радою рішення від 22.03.2018 №374/4438 Про деякі питання діяльності виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), по-перше, не ґрунтується на належних доказах, а, по-друге, здійснено у штучному спорі без реального захисту права позивача, захист якого має відбуватись у спорі про право цивільне з встановленням факту правонаступництва.

Те, що сторонами не заперечується факт правонаступництва як і передача «безстрокових талонів» позивачем третій особі не є безумовною та достатньою підставою для застосування статті 651 Цивільного кодексу України та заміни в договорі № 63 від 30.07.2015 з Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на Управління з питань цивільного захисту виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) ще й тому, що позивачем не надано не тільки доказів правонаступництва, а й наявності підстав вносити зміни в договір фактично в інтересах третьої особи. Як убачається з матеріалів позову та оскаржуваного рішення саме на третю особу позивач намагається замінити себе як замовника за договором.

Водночас, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду не може не врахувати, що звертаючись із позовом та окреслюючи наявність порушеного права, позивач вказує на відмову, визначених у додатку №2 до договору, АЗС відпускати паливо саме йому, а не третій особі за наданими учасником безстроковими талонами, про що свідчать акти про відмову відпуску бензину А-95 на АЗС після пред`явлення «безстрокового талону». Причиною відмови вказано відсутність домовленості між АЗС «КЛО» та ТОВ «Техойл Рітейл» про відпуск бензину та дизельного пального за «безстроковими талонами».

Матеріали справи не містять згаданих позивачем актів про відмову.

Разом з цим, відмова АЗС «КЛО» відпускати пальне за «безстроковими талонами» з посиланням на відсутність відповідної домовленості між АЗС та ТОВ «Техойл Рітейл» не буде усунута у подальшому у зв`язку із внесенням позивачем змін до договору у судовому порядку у частині заміни назви і юридичної адреси учасника по договору з ТОВ «Техойл Рітейл» на ТОВ «Вольфсон», як і у зв`язку із заміною замовника.

Тобто порушене відмовою АЗС право позивача на отримання пального за наявними у нього «безстроковими талонами» набуте на підставі договору № 63 від 30.07.2015 про закупівлю товарів за державні кошти не буде поновлено.

Натомість, така відмова свідчить про неналежне виконання учасником договору зобов`язань за ним.

Так, пунктом 5.1. договору сторони визначили, що поставка (передача) товарів за договором здійснюється учасником цілодобово за пред`явленням «безстрокового талону».

Місце поставки (передачі) товарів - на АЗС учасника, які розташовані в м. Києві (додаток №2) до цього договору, який є його невід`ємною частиною (п. 5.1.1 договору).

Пунктом 5.3 договору визначено, що відпуск товару замовнику проводиться тільки після пред`явлення безстрокових талонів. Безстроковий талон не є засобом платежу. Фізична особа, що пред`являє безстроковий талон і одержує зі зберігання у учасника товар, не є покупцем. Зазначена особа виступає як представник замовника, що має відповідні повноваження на одержання товару зі зберігання у учасника за безстроковим талоном.

Пунктом 6.3.1. договору до обов`язків учасника віднесено забезпечення передачі товарів за «безстроковими талонами» у строки, встановлені договором.

З огляду на вимоги статті 16 Цивільного кодексу України, належними способом захисту у такому випадку є примусове виконання обов`язку в натурі, стягнення штрафних санкцій (пункти 7.1, 7.2, 7.5 договору) тощо, а не приведення договору щодо найменування та місцезнаходження учасника у відповідність до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань або ж заміна сторони Замовника його правонаступником.

За викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивач, наголошуючи на неможливості отримання пального за безстроковими талонами неправильно обрав спосіб захисту порушеного права.

Одночасно, оскільки апеляційну скаргу подано третьою особою у справі - Департаментом муніципальної безпеки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), а у судовому засіданні представник позивача наголосила, що основною підставою позову є саме відмова третьої особи внести зміни до договору № 63 від 30.07.2015, колегія суддів дійшла висновку, що спірні правовідносини виникли між двома департаментами виконавчого органу Київської міської ради, які з 2018 року (прийняття Київрадою рішення про виділ) неспроможні з`ясувати між собою, кому належать «безстрокові талони» та хто має виступати замовником за договором №63 від 30.07.2015, а не між визначеними позивачем сторонами спору.

Переглядаючи справу, колегія суддів також зауважує, що за приписами статті 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивач двічі - 30.10.2019 листом №064-6193 та 27.03.2020 листом 064-1503 звертався до відповідача із пропозицією внести зміни до договору. Втім листи залишені відповідачем без відповіді.

Разом з цим, матеріалами справи підтверджується, що обидва листи надсилались на адресу, вказану у договорі №63 від 30.07.2015 та за вказаним у ньому найменуванням контрагента - ТОВ «Техойл Рітейл», м. Київ, вул.. Ярославів Вал, буд. 5-В.

При цьому, обґрунтовуючи вимоги за позовом, позивач наголошував на виявленій ним обставині зміни контрагентом за договором №63 від 30.07.2015 назви з ТОВ «Техойл Рітейл» на ТОВ «Вольфсон» та адресі з м. Київ, вул.. Ярославів Вал, буд. 5-В на м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, буд. 3. Незмінним залишився лише код ЄДРПОУ, єдиний для ТОВ «Техойл Рітейл» та ТОВ «Вольфсон», а саме - 39582451, що дає підстави для висновку про те, що це одна і та ж юридична особа - боржник за договором, що є предметом спору.

Державну реєстрацію змін до установчих документів, зміну повного та скороченого найменування, зміну місцезнаходження товариства проведено 29.05.2019.

Встановлене спростовує висновок суду першої інстанції про звернення позивача саме до відповідача - ТОВ «Вольфсон» з пропозицією внесення змін до укладеного між ними договору, як і наявність підстав для застосування частини четвертої статті 188 Господарського кодексу України до спірних правовідносин сторін.

Як унормовано статтею 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Прийняте місцевим господарським судом рішення суперечить нормам матеріального права, якими врегульовано спірні правовідносини сторін, а саме: статтям 512, 651 Цивільного кодексу України, статті 188 Господарського кодексу України. Висновок суду про наявність підстав для задоволення вимог позивача є передчасним, з огляду на встановлені в мотивувальній частині цієї постанови обставини та викладені у ній висновки суду апеляційної інстанції.

У зв`язку з цим, оскаржуване рішення місцевого суду підлягає скасуванню із прийняттям у справі нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Судовий збір, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на позивача.

Керуючись статями 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Департаменту муніципальної безпеки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 30.10.2020 у справі №910/9894/20 - скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

4. Стягнути з Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (04074, м. Київ, вул. Вишгородська, буд. 21, код 34926981) на користь Департаменту муніципальної безпеки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (04074, м. Київ, вул. Вишгородська, буд. 21, код ЄДПОУ 42698051) 3153,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Справу повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачені статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 05.02.2021.

Головуючий суддя О.І. Поляк

Судді С.А. Пашкіна

Л.В. Кропивна