ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2021 р. Справа№ 910/8892/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Кропивної Л.В.

Майданевича А.Г.

За участі секретаря судового засідання Яценко І.В.

представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 19.01.2021

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1

на рішення Господарського суду міста Києва

від 20.10.2020

у справі № 910/8892/20 (суддя Спичак О.М.)

за позовом ОСОБА_1

до Приватного акціонерного товариства «Оболонь»

про визнання недійсним рішення загальних зборів

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) з вимогами до Приватного акціонерного товариства «Оболонь» (далі - відповідач) про визнання недійсними рішень Загальних зборів акціонерів товариства по питанням 10 та 11 порядку денного.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на загальних зборах учасників ПрАт «Оболонь» 17.03.2020 було прийнято рішення з порушенням корпоративних прав позивача, зокрема, відповідачем не було надано на ознайомлення документи необхідні для підготовки до проведення загальних зборів акціонерів Приватного акціонерного товариства «Оболонь».

Короткий зміст оскаржуваного рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.10.2020 у справі №910/8892/20 у позові відмовлено.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у позові, оскільки визнання недійсним рішення загальних зборів у частині п.п. 10, 11 питань порядку денного ніяким чином не вплине на ціну викупу чи продаж акцій за ціною, яка не влаштовує позивача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2020 у справі №910/8892/20 і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскаржуване рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, зокрема, Закону України «Про акціонерні товариства», висновки суду не відповідають обставинам справи та встановленим фактам.

Процесуальні дії у справі

Згідно з витягом із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Ткаченко Б.О., судді: Гаврилюк О.М., Майданевич А.Г.

Згідно з витягом із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, у зв`язку із перебуванням судді Гаврилюка О.М. на лікарняному, для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Кропивна Л.В., Майданевич А.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2020 поновлено ОСОБА_1 пропущений строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2020 у справі №910/8892/20, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2020 у справі №910/8892/20, призначено справу № 910/8892/20 до розгляду у судовому засіданні на 19.01.2021.

Стислий виклад позицій учасників справи (заяви по суті справи)

Представник ОСОБА_1 у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив апеляційну скаргу задовольнити, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2020 у справі №910/8892/20 і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник Приватного акціонерного товариства «Оболонь» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

17.03.2020 відбулись Загальні збори акціонерів Приватного акціонерного товариства «Оболонь», акціонером якого є позивач у справі, що не заперечується сторонами.

Як вбачається з Повідомлення про проведення річних Загальних зборів акціонерів та Протоколу про підсумки голосування, складеного 17.03.2020 лічильною комісію Приватного акціонерного товариства «Оболонь», питанням №10 порядку денного голосування було «Схвалення значних правочинів та інших правочинів, вчинених товариством до дати проведення цих загальних зборів акціонерів та які стосуються реструктуризації боргів товариства за договорами, укладеними з Європейським банком реконструкції та розвитку, АТ «Інг Банк Україна», АТ «Альфа-Банк» та АТ «Райффайзен Банк Аваль».

Результати голосування: «за» - 215835 голосів або 99,907% від голосуючих акцій, зареєстрованих на зборах та які мають право голосу з цього питання; «проти» - 200 голосів або 0,093% від голосуючих акцій, зареєстрованих на зборах та які мають право голосу з цього питання; «утримались» - 0 голосів або 0% від голосуючих акцій, зареєстрованих на зборах та які мають право голосу з цього питання.

За підсумками голосування було прийнято рішення про схвалення значних правочинів та інших правочинів, вчинених товариством до дати проведення цих загальних зборів акціонерів та які стосуються реструктуризації боргів товариства за договорами, укладеними з Європейським банком реконструкції та розвитку, АТ «Інг Банк Україна», АТ «Альфа-Банк» та АТ «Райффайзен Банк Аваль».

Крім того, як вбачається з Повідомлення про проведення річних Загальних зборів акціонерів та Протоколу про підсумки голосування, складеного 17.03.2020 лічильною комісію Приватного акціонерного товариства «Оболонь», питанням №11 порядку денного було «Згода на вчинення значних правочинів та інших правочинів, які стосуються реструктуризації боргів товариства, укладеними з Європейським банком реконструкції та розвитку, АТ «Інг Банк Україна», АТ «Альфа-Банк» та АТ «Райффайзен Банк Аваль».

Результати голосування: «за» - 215835 голосів або 99,907% від голосуючих акцій, зареєстрованих на зборах та які мають право голосу з цього питання; «проти» - 200 голосів або 0,093% від голосуючих акцій, зареєстрованих на зборах та які мають право голосу з цього питання; «утримались» - 0 голосів або 0% від голосуючих акцій, зареєстрованих на зборах та які мають право голосу з цього питання.

За підсумками голосування було прийнято рішення про надання згоди на вчинення товариством значних правочинів та інших правочинів, які стосуються реструктуризації боргів товариства, укладеними з Європейським банком реконструкції та розвитку, АТ «Інг Банк Україна», АТ «Альфа-Банк» та АТ «Райффайзен Банк Аваль».

У п. 7 Повідомлення про проведення річних Загальних зборів акціонерів зазначено, що за письмовим запитом акціонери можуть ознайомитися з документами, необхідними для прийняття рішень з питань проекту порядку денного та з проектом (проектами) рішень з питань порядку денного, у робочі дні (крім суботи на неділі) з 10 години до 13 години (а в день проведення річних загальних зборів без подання письмового запиту також у місці їх проведення) за місцезнаходженням товариства.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 11.03.2020 відповідачем отримано від позивача запит на ознайомлення з документами, в якому позивач просив відповідача ознайомитись з наступними документами для прийняття позивачем рішення щодо голосування по питанню 11 порядку денного: 1) належно оформлений проект договору про викуп товариством акцій; 2) рішення Наглядової ради товариства про затвердження ринкової вартості акцій товариства; 3) рішення Наглядової ради товариства про залучення суб`єкта оціночної діяльності; 4) документи, на підставі яких визначена ринкова вартість акцій (звіт про ринкову оцінку акцій, тощо).

У вказаному запиті позивач просив ознайомити його з вказаними документами у робочі дні з 10 до 13 години (а в день проведення загальних зборів - у місці їх проведення) за місцезнаходженням товариства.

З листа позивача від 17.03.2020 вбачається, що під час візиту позивача до ПрАТ «Оболонь» 13.03.2020 з метою ознайомлення з запитуваними документами, йому було відмовлено в ознайомленні з ними, у зв`язку з чим позивач негайно просив усунути порушення його прав на ознайомлення з документами.

За твердженням позивача, під час його візиту 13.03.2020 до ПрАТ «Оболонь» корпоративний секретар повідомив, що запитувані позивачем документи не підготовлювались.

При цьому, запитувані позивачем документи також не були надані йому 17.03.2020 (в дату проведення загальних зборів), що призвело до того, що позивач голосував по питаннях порядку денного, не маючи необхідної інформації для прийняття відповідних рішень.

13.04.2020 відповідачем було отримано від позивача вимогу про обов`язковий викуп акцій.

У вказаній вимозі позивач вказав на те, що він голосував «проти» питань 10 та 11 порядку денного річних загальних зборів акціонерів ПрАТ «Оболонь», які відбулись 17.03.2020, та вимагав відповідача здійснити обов`язковий викуп належних позивачу акцій у кількості 200 штук.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказує на те, що вказані дії відповідача є протиправними та такими, що порушують вимоги закону щодо порядку призначення, підготовки та проведення загальних зборів. Відповідачем було порушено процедуру, що передувала винесенню питання про схвалення значних правочинів (питання 10 порядку денного) та надання загальними зборами акціонерів згоди на вчинення значних правочинів (питання 11 порядку денного).

Зокрема, на думку позивача, були порушені його права на участь в управлінні акціонерним товариством та наданні можливості належним чином підготуватися до участі у загальних зборах, оскільки позивачу до винесення рішення на голосування не було повідомлено про ринкову ціну акцій, за якою позивач міг би реалізувати його право вимоги обов`язкового викупу акцій та не було надано на ознайомлення проект договору про обов`язковий викуп акцій, а також інші документи, що запитувались позивачем.

Крім того, відповідач зобов`язаний був після проведення загальних зборів направити позивачу повідомлення про право вимоги обов`язкового викупу акцій та протягом 30 днів після отримання вимоги про обов`язковий викуп акцій здійснити оплату вартості акцій за ціною викупу, зазначеною в повідомленні.

Однак, відповідач жодних з вказаних вимог не виконав, чим порушив право позивача на належну підготовку до участі у загальних зборах та унеможливив реалізацію права позивача вимагати обов`язкового викупу акцій.

З урахуванням наведених обставин, позивач просить суд визнати недійсними рішення Загальних зборів акціонерів ПрАТ «Оболонь» по питанню 10 та по питанню 11 порядку денного, які оформлені Протоколом загальних зборів акціонерів від 17.03.2020.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 статті 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами; під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

У ч. 1 ст. 3 Закону України «Про акціонерні товариства» визначено, що акціонерне товариство - господарське товариство, статутний капітал якого поділено на визначену кількість часток однакової номінальної вартості, корпоративні права за якими посвідчуються акціями.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про акціонерні товариства» акціонерні товариства за типом поділяються на публічні акціонерні товариства та приватні акціонерні товариства. Тип акціонерного товариства зазначається у статуті акціонерного товариства.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про акціонерні товариства» акціонерами товариства визнаються фізичні і юридичні особи, а також держава в особі органу, уповноваженого управляти державним майном, або територіальна громада в особі органу, уповноваженого управляти комунальним майном, які є власниками акцій товариства.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України).

Рішення загальних зборів учасників товариства є актами ненормативного характеру (індивідуальними актами), тобто офіційними письмовими документами, що породжують певні правові наслідки, які спрямовані на регулювання господарських відносин і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

Враховуючи наведене, підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників (акціонерів, членів) юридичної особи можуть бути: невідповідність рішень загальних зборів нормам законодавства; порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів; позбавлення учасника (акціонера, члена) юридичної особи можливості взяти участь у загальних зборах.

Під час розгляду відповідних справ господарські суди мають враховувати, що не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів юридичної особи, є підставами для визнання недійсними прийнятих ними рішень.

Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв`язку з порушенням прямих вказівок закону є: - прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення або у разі неможливості встановлення наявності кворуму (статті 59 та 60 Закону України «Про господарські товариства», статті 41 та 42 Закону України «Про акціонерні товариства», стаття 15 Закону України «Про кооперацію»); - прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства (частина шоста статті 42 Закону України «Про акціонерні товариства»); - прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного, на розгляд яких не було отримано згоди усіх присутніх на загальних зборах (частина п`ята статті 61 Закону України «Про господарські товариства»); - відсутність протоколу загальних зборів ТОВ (частина шоста статті 60 Закону України «Про господарські товариства»); - відсутність протоколу загальних зборів АТ, підписаного головою і секретарем зборів (стаття 46 Закону України «Про акціонерні товариства»).

Під час вирішення питання про недійсність рішень загальних зборів у зв`язку з іншими порушеннями, допущеними під час їх скликання та проведення, господарський суд повинен оцінити, як ці порушення вплинули на прийняття загальними зборами відповідного рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №916/474/18.

Частиною 1 ст. 32 Закону України «Про акціонерні товариства» встановлено, що загальні збори є вищим органом акціонерного товариства.

Згідно з п. 22 ч. 2 ст. 33 Закону України «Про акціонерні товариства» до виключної компетенції загальних зборів належить прийняття рішення про надання згоди на вчинення значного правочину або про попереднє надання згоди на вчинення такого правочину у випадках, передбачених статтею 70 цього Закону, та про вчинення правочинів із заінтересованістю у випадках, передбачених статтею 71 цього Закону.

Частиною 1 ст. 34 Закону України «Про акціонерні товариства» передбачено, що у загальних зборах акціонерного товариства можуть брати участь особи, включені до переліку акціонерів, які мають право на таку участь, або їх представники. На загальних зборах за запрошенням особи, яка скликає загальні збори, також можуть бути присутні представник незалежного аудитора (аудиторської фірми) товариства та посадові особи товариства незалежно від володіння ними акціями цього товариства, представник органу, який відповідно до статуту представляє права та інтереси трудового колективу. Перелік акціонерів, які мають право на участь у загальних зборах, складається станом на 24 годину за три робочих дні до дня проведення таких зборів у порядку, встановленому законодавством про депозитарну систему України. На вимогу акціонера товариство або особа, яка веде облік права власності на акції товариства, зобов`язані надати інформацію про включення його до переліку акціонерів, які мають право на участь у загальних зборах.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 Закону України «Про акціонерні товариства» акціонерне товариство до початку загальних зборів у встановленому ним порядку зобов`язане надавати письмові відповіді на письмові запитання акціонерів щодо питань, включених до проекту порядку денного загальних зборів та порядку денного загальних зборів до дати проведення загальних зборів. Акціонерне товариство може надати одну загальну відповідь на всі запитання однакового змісту.

Частиною 2 ст. 42 Закону України «Про акціонерні товариства» визначено, що право голосу на загальних зборах акціонерного товариства мають акціонери - власники простих акцій товариства, а у випадках, передбачених статтею 26 цього Закону, - також акціонери - власники привілейованих акцій товариства, які володіють акціями на дату складення переліку акціонерів, які мають право на участь у загальних зборах. Акціонер не може бути позбавлений права голосу, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч. 3 ст. 42 Закону України «Про акціонерні товариства» рішення загальних зборів акціонерного товариства з питання, винесеного на голосування, приймається простою більшістю голосів акціонерів, які зареєструвалися для участі у загальних зборах та є власниками голосуючих з цього питання акцій, крім випадків, встановлених цим Законом. Статутом приватного товариства може встановлюватися більша кількість голосів акціонерів, необхідних для прийняття рішень з питань порядку денного, крім питань: про дострокове припинення повноважень посадових осіб органів товариства; про звернення з позовом до посадових осіб органів товариства стосовно відшкодування збитків, завданих товариству; про звернення з позовом у разі недотримання вимог цього Закону при вчиненні значного правочину.

Відповідно до ч. 9 ст. 42 Закону України «Про акціонерні товариства» на загальних зборах голосування проводиться з усіх питань порядку денного, винесених на голосування.

Частиною 3 ст. 45 Закону України «Про акціонерні товариства» встановлено, що рішення загальних зборів акціонерного товариства вважається прийнятим з моменту складення протоколу про підсумки голосування.

Згідно з ч. 1 ст. 50 Закону України «Про акціонерні товариства» у разі, якщо рішення загальних зборів або порядок прийняття такого рішення порушують вимоги цього Закону, інших актів законодавства, статуту чи положення про загальні збори акціонерного товариства, акціонер, права та охоронювані законом інтереси якого порушені таким рішенням, може оскаржити це рішення до суду протягом трьох місяців з дати його прийняття. Суд має право з урахуванням усіх обставин справи залишити в силі оскаржуване рішення, якщо допущені порушення не порушують законні права акціонера, який оскаржує рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про акціонерні товариства» від дати надіслання повідомлення про проведення загальних зборів до дати проведення загальних зборів акціонерне товариство повинно надати акціонерам можливість ознайомитися з документами, необхідними для прийняття рішень з питань порядку денного, за місцезнаходженням товариства у робочі дні, робочий час та в доступному місці, а в день проведення загальних зборів - також у місці їх проведення. У повідомленні про проведення загальних зборів вказуються конкретно визначене місце для ознайомлення (номер кімнати, офісу тощо) та посадова особа товариства, відповідальна за порядок ознайомлення акціонерів з документами.

У разі якщо порядок денний загальних зборів передбачає голосування з питань, визначених статтею 68 цього Закону, акціонерне товариство повинно надати акціонерам можливість ознайомитися з проектом договору про викуп товариством акцій відповідно до порядку, передбаченого статтею 69 цього Закону. Умови такого договору (крім кількості і загальної вартості акцій) повинні бути єдиними для всіх акціонерів.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 50 Закону України «Про акціонерні товариства» акціонер може оскаржити рішення загальних зборів з передбачених частиною першою статті 68 цього Закону питань виключно після отримання письмової відмови в реалізації права вимагати здійснення обов`язкового викупу товариством належних йому голосуючих акцій або в разі неотримання відповіді на свою вимогу протягом 30 днів від дати її направлення на адресу товариства в порядку, передбаченому цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 Закону України «Про акціонерні товариства» кожний акціонер - власник простих акцій товариства має право вимагати здійснення обов`язкового викупу акціонерним товариством належних йому простих акцій, якщо він зареєструвався для участі у загальних зборах та голосував проти прийняття загальними зборами рішення про:

1) злиття, приєднання, поділ, перетворення, виділ, зміну типу товариства;

2) надання згоди на вчинення товариством значних правочинів;

2-1) надання згоди на вчинення товариством правочину, щодо якого є заінтересованість;

3) зміну розміру статутного капіталу;

4) відмову від використання переважного права акціонера на придбання акцій додаткової емісії у процесі їх розміщення.

У ч. 3 ст. 68 Закону України «Про акціонерні товариства» зазначено, що акціонерне товариство у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, зобов`язане викупити належні акціонерові акції.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 Закону України «Про акціонерні товариства» ціна викупу акцій не може бути меншою за ринкову вартість, визначену відповідно до статті 8 цього Закону. Ринкова вартість акцій визначається станом на останній робочий день, що передує дню розміщення в установленому порядку повідомлення про скликання загальних зборів, на яких було прийнято рішення, яке стало підставою для вимоги обов`язкового викупу акцій. Ринкова вартість акцій визначається в порядку, встановленому статтею 8 цього Закону. Договір між акціонерним товариством та акціонером про обов`язковий викуп товариством належних йому акцій укладається в письмовій формі.

Згідно з ч. 2 ст. 69 Закону України «Про акціонерні товариства» акціонерне товариство протягом не більш як п`яти робочих днів після прийняття загальними зборами рішення, що стало підставою для вимоги обов`язкового викупу акцій, у порядку, встановленому наглядовою радою товариства, повідомляє акціонерів, які мають право вимагати обов`язкового викупу акцій, про право вимоги обов`язкового викупу акцій із зазначенням: 1) ціни викупу акцій; 2) кількості акцій, викуп яких має право вимагати акціонер; 3) загальної вартості у разі викупу акцій товариством; 4) строку здійснення акціонерним товариством укладення договору та оплати вартості акцій (у разі отримання вимоги акціонера про обов`язковий викуп акцій).

Згідно з ч. 3 ст. 69 Закону України «Про акціонерні товариства» протягом 30 днів після прийняття загальними зборами рішення, що стало підставою для вимоги обов`язкового викупу акцій, акціонер, який має намір реалізувати зазначене право, подає товариству письмову вимогу. У вимозі акціонера про обов`язковий викуп акцій мають бути зазначені його прізвище (найменування), місце проживання (місцезнаходження), кількість, тип та/або клас акцій, обов`язкового викупу яких він вимагає. До письмової вимоги акціонером мають бути додані копії документів, що підтверджують його право власності на акції товариства станом на дату подання вимоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 69 Закону України «Про акціонерні товариства» протягом 30 днів після отримання вимоги акціонера про обов`язковий викуп акцій товариство здійснює оплату вартості акцій за ціною викупу, зазначеною в повідомленні про право вимоги обов`язкового викупу акцій, що належать акціонеру, а відповідний акціонер повинен вчинити усі дії, необхідні для набуття товариством права власності на акції, обов`язкового викупу яких він вимагає. Оплата акцій здійснюється у грошовій формі, якщо сторони в межах строків, установлених у цій статті, не дійшли згоди щодо іншої форми оплати.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що, оскільки питаннями №10 та №11 порядку денного загальних зборів відповідача, які відбулись 17.03.2020, було схвалення значних та інших правочинів, вчинених товариством до дати проведення загальних зборів, а також надання згоди на вчинення значних та інших правочинів, відповідач зобов`язаний був надати можливість позивачу ознайомитися з проектом договору про викуп товариством акцій відповідно до порядку, передбаченого статтею 69 цього Закону (ч. 2 ст. 36 Закону України «Про акціонерні товариства»). Крім того, відповідач повинен був надати позивачу можливість ознайомитися з документами, необхідними для прийняття рішень з питань порядку денного.

Із матеріалів справи вбачається, що з метою реалізації вказаних прав позивач звертався до відповідача з запитом, в якому просив ознайомитись з наступними документами для прийняття позивачем рішення щодо голосування по питанню 11 порядку денного: 1) належно оформлений проект договору про викуп товариством акцій; 2) рішення Наглядової ради товариства про затвердження ринкової вартості акцій товариства; 3) рішення Наглядової ради товариства про залучення суб`єкта оціночної діяльності; 4) документи, на підставі яких визначена ринкова вартість акцій (звіт про ринкову оцінку акцій, тощо).

Запитуваних документів не було надано позивачу на ознайомлення.

Крім того, оскільки позивач голосував «проти» питань №10 та №11 порядку денного, у нього виникло право вимагати здійснення обов`язкового викупу акціонерним товариством належних йому простих акцій (відповідно до ч. 1 ст. 68 Закону України «Про акціонерні товариства»).

Однак, відповідач, у порушення норм ст. 69 Закону України «Про акціонерні товариства», не надіслав у встановлені строки позивачу повідомлення про право вимоги обов`язкового викупу акцій товариством.

За таких обставин позивач, реалізуючи право на обов`язковий викуп відповідачем належних позивачу акцій, надіслав відповідачу вимогу про обов`язковий викуп акцій та проект договору про викуп товариством акцій, відповідно до якого вартість однієї акції становить 19 980,00 грн, загальна вартість акцій - 3 996 000,00 грн.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з положеннями статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення.

Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 02 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19).

Одночасно з цим, статтею Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому, під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

В свою чергу, під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Отже, способи захисту за своїм призначенням можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. При цьому, метою застосування певного способу захисту є усунення невизначеності у взаємовідносинах суб`єктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню. Аналогічну позицію викладено у листі Верховного Суду України від 01.04.2014 р. «Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України».

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 21.05.2012 р. у справі № 6-20цс11, оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст. ст. 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Виходячи з предмету та підстав позовних вимог, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що обраний позивачем спосіб захисту у даному випадку ніяким чином не призведе до відновлення прав та законних інтересів позивача, які він намагається захистити, оскільки в будь-якому випадку товариство не здійснить викуп належних позивачу акцій за ціною, яка є вищою від визначеної суб`єктом оціночної діяльності, та водночас вимагати викупу акцій (у випадку, якщо акціонер проголосував «проти» вказаних вище питань порядку денного) є правом акціонера, а не обов`язком.

Тобто, визнання недійсним рішення загальних зборів у частині п.п. 10, 11 питань порядку денного ніяким чином не вплине на ціну викупу чи продаж акцій за ціною, яка не влаштовує позивача.

Враховуючи викладені обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у позові ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Оболонь» про визнання недійсними рішень Загальних зборів акціонерів товариства по питанням 10 та 11 порядку денного.

Стосовно посилань позивача на правові позиції, викладені Верховним Судом у постановах від 21.08.2019 у справі №925/1224/18 та від 11.09.2018 у справі №905/1926/16, суд першої інстанції вірно зазначив, що подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 06.09.2017 у справі № 910/3040/16).

При цьому під судовими рішеннями у справах зі спорів, що виникли з подібних правовідносин, слід розуміти рішення у тих справах, де однаковими є предмет і підстави позову, зміст позовних вимог, встановлені фактичні обставини, а також матеріально-правове регулювання спірних відносин.

Оскільки у справах №925/1224/18 та №905/1926/16 були встановлені фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, які є відмінними від фактичних обставин, встановлених у даній справі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для врахування відповідних правових висновків під час вирішення даного спору.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у позові, оскільки визнання недійсним рішення загальних зборів у частині п.п. 10, 11 питань порядку денного ніяким чином не вплине на ціну викупу чи продаж акцій за ціною, яка не влаштовує позивача.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, проте його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду даної справи.

Згідно з ч. 1 ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду першої інстанції прийняте з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також із дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстави для його скасування відсутні.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на апелянта.

Керуючись ст.ст. 76-79, 86, 129, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2020 у справі № 910/8892/20 залишити без змін.

2. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на ОСОБА_1 .

3. Матеріали справи № 910/8892/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у порядку та строк, передбачені статтями 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складене 28.01.2021.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді Л.В. Кропивна

А.Г. Майданевич