ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"01" лютого 2021 р. м. ХарківСправа № 922/3242/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шатернікова М.І.

розглянувши заяву Янчук М.М. про відвід судді по справі

за позовом Фізичної особи-підприємця Денисович Софії Миколаївни ( АДРЕСА_1 ; ідент. номер НОМЕР_1 )

до Фізичної особи-підприємця Янчук Марина Миколаївна ( АДРЕСА_2 ; ідент. номер НОМЕР_2 )

про розірвання договору оренди

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фізична особа-підприємець Денисович Софія Миколаївна, 07.10.2020 звернулась до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Янчук Марина Миколаївна, в якій просить суд розірвати Договір найму (оренди) нерухомого майна від 04 липня 2018 року, укладений між фізичною особою - підприємцем Янчук М.М. (наймодавець) та фізичною особою - підприємцем Денисович С.М. (наймач), посвідчений Хотенець Ю.А., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 365.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.10.2020 відкрито провадження у справі № 922/3242/20, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження; підготовче засіданні у справі призначено на 10.11.2020 о 10:00 год, про що повідомлено учасників справи.

У підготовчому засіданні 10.11.2020 у справі задоволено клопотання представника відповідача про продовження терміну на подання відзиву на два тижня та відкладення підготовчого засідання, заявлене з посиланням на спалах гострої респіраторної хвороби COVID-19 та знаходження відповідача на самоізоляції, на необхідність дотримання карантинного режиму та недопущення поширення гострих респіраторних захворювань та коронавірусу COVID-19, а також з метою надання сторонам можливості належним чином реалізувати свої процесуальні права, у зв`язку з чим постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу підготовчого засідання про відкладення підготовчого засідання в порядку п. 3 ч. 2 ст. 183 ГПК України на "25" листопада 2020 р. о 10:00 год. При цьому судом враховані приписи п. 4 ч. 2 Прикінцевих положень ГПК України, згідно з яким під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, та враховує принцип "розумного строку" тривалості провадження.

У підготовчому засіданні 25.11.2020, суд, розглянувши клопотанням відповідача (вх. 27482), визнав його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в частині продовження терміну на подання зустрічної позовної заяви, оскільки ч. 1 ст. 180 ГПК України, унормовує, що відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву, проте відповідачем не було реалізовано надане йому право; в свою чергу, клопотання відповідача в частині відкладення розгляду справи визнано судом таким, що не протирічить приписам чинного процесуального законодавства та відповідає принципам змагальності сторін та справедливості, а відтак, судом було задоволено клопотання відповідача в частині відкладення підготовчого засідання та постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу підготовчого засідання про продовження строку проведення підготовчого провадження на 30 днів до 11.01.2021 р. в порядку ч. 3 ст. 177 ГПК України та про відкладення підготовчого засідання в порядку п. 3 ч. 2 ст. 183 ГПК України на "15" грудня 2020 р. о 10:30 год.

У підготовчому засіданні 15.12.2020 р. постановлено: протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи № 922/3242/20 до судового розгляду по суті в порядку передбаченому п. 3 ч. 2 ст. 185 ГПК України на "11" січня 2021 р. о 10:30 год.

У судовому засіданні 11.01.2021 р. було постановлено протокольну ухвалу про оголошення перерви у судовому засіданні до 26.01.2021 р. о 10:00, в порядку ч. 2 ст. 216 ГПК України.

У судовому засіданні 26.01.2021 р. було задоволено клопотання представника відповідача та постановлено протокольну ухвалу про оголошення перерви у судовому засіданні до 01.02.2021 р. об 11:00, в порядку ч. 2 ст. 216 ГПК України.

28.01.2021 р. ФОП Янчук М.М. подана заява про відвід судді Шатернікова М.І., в обґрунтування якої зазначив, що у відповідача наявні обставини, які викликають сумнів стосовно неупередженості та об`єктивності до ФОП Янчук М.М. зі сторони судді, оскільки ФОП Янчук М.М. 28.01.2021 направлено відповідну скаргу на дії головуючого у справі № 922/3242/20 до Вищої Ради Правосуддя разом із відеозаписом судового засідання, що, окрім іншого, може погіршити ставлення судді Шатернікова М. І. до заявника як сторони по справі, не зважаючи на те, що таке ставлення вже є упередженим. Як на факт упередженості заявник вказує на ті обставини, що суддя безпідставно делегував свої повноваження секретарю, зокрема, щодо встановлення осіб, які беруть участь у судовому засіданні, а також перевірки повноважень представників; розпочав розгляд справи, не перевіряючи повноваження представника відповідача Каряки О.Г., чим грубо порушував принцип рівності учасників справи перед судом та норми ГПК України; суддя не оголосив склад суду, не назвав прізвище головуючого та секретаря, не встановив, чи маються у представника відповідача, який раніше не приймав участі у справі, відводи, не роз`яснив усім учасникам справи їх права, а одразу перейшов до розгляду заявлених клопотань. Крім того, у заяві про відвід судді наголошено, що в порушення приписів ч. 5 ст. 8 ГПК України суддя протиправно вимагав отримання дозволу на відеозйомку судового засідання, чим грубо порушував принцип гласності судового процесу.

Згідно положень ч. 3 ст. 39 ГПК України якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Суд зазначає, що ухвалою суду від 26.01.2021, яка занесена до протоколу судового засідання, судове засідання по справі № 922/3242/20 відкладено на 01 лютого 2021 року об 11:00 год.

Заява ФОП Янчук М.М. про відвід судді Шатернікова М.І. надійшла до суду 28.01.2021, у зв`язку з чим така заява розглядається суддею Шатерніковим М.І.

Розглянувши подану заяву про відвід та матеріали справи, суд зазначає наступне.

Згідно із ст.35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.39 ГПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра судді господарського суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Стаття 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод вимагає суд у межах своїх повноважень бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії").

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається, окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді (рішення у справах "Морель проти Франції", пункти 45-50; "Пескадор Валеро проти Іспанії", пункт 23) або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (рішення у справі "Лука проти Румунії", пункт 40), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (рішення у справах "Ветштайн проти Швейцарії", пункт 44; "Пабла Кю проти Фінляндії", пункт 30; "Мікалефф проти Мальти", пункт 96).

У рішенні в справі "Білуха проти України" Європейський суд з прав людини з посиланням на його усталену практику вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (пункт 49).

Стосовно об`єктивного критерію Суд указує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі "Білуха проти України", пункт 52).

Вивчивши матеріали справи та подану заяву про відвід судді, суд зазначає, що доводи ФОП Янчук М.М. полягають у твердженнях останнього щодо допущення суддею Шатерніковим М.І. процесуальних порушень та не забезпечення додержання послідовності і порядку вчинення процесуальних дій, зокрема, безпідставного делегування своїх повноважень секретарю, зокрема, щодо встановлення осіб, які беруть участь у судовому засіданні, а також перевірки повноважень представників, оскільки розпочато розгляд справи, не перевіряючи повноваження представника Каряки О.Г. ; суддя не оголосив склад суду, не назвав прізвище головуючого та секретаря, не встановив, чи маються у мого представника, який раніше не приймав участі у справі, відводи, не роз`яснив усім учасникам справи їх права, а одразу перейшов до розгляду заявлених клопотань; протиправно вимагав отримання дозволу на відеозйомку судового засідання, чим грубо порушував принцип гласності судового процесу.

Суд зауважує, що фактично доводи викладені у заяві про відвід зводяться до незгоди заявника із процесуальними рішенням судді щодо не визнання представника за довіреністю - громадянина Каряка О.Г. повноважним представником відповідача по справі № 922/3242/20 та вільного тлумачення дій суду та порядку вчинення процесуальних дій, які не доведені жодними належними доказами, що, відповідно до ч. 4 ст. 35 ГПК України, не може бути підставою для відводу.

При цьому, судом враховано, що згідно зі ст. 56 Господарського процесуального кодексу України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника. Юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника. Держава, територіальна громада бере участь у справі через відповідний орган державної влади, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник або представник.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 58 Господарського процесуального кодексу України представником у суді може бути адвокат або законний представник. При розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених статтею 59 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 статті 60 Господарського процесуального кодексу України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Згідно із частиною 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" (Закон N 1401-VIII), яким внесено зміни до Конституції України та доповнено Основний Закон окремими статтями.

За статтею 59 Конституції України (в редакції цього Закону (Закон N 1401-VIII)) кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Також Конституцію України було доповнено статтею 131-2, за частинами першою, третьою та четвертою якої для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура та виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення; законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Підпунктом 11 пункту 16-1 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України, передбачено, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

Враховуючи той факт, що справа не є малозначною, представника відповідача - Каряка О.Г. за довіреністю, на виконання приписів ст.131-2 Конституції України, ст.58 ГПК України не було визнано належним представником відповідача, оскільки до матеріалів справи не надано доказів того, що Каряка О.Г. є адвокатом.

Отже, оскільки доводи, викладені заявником у заяві про відвід, не можна вважати такими, що підтверджують упередженість та необ`єктивність судді, її аргументи не вказують на особисту небезсторонність чи упереджене ставлення до ФОП Янчук М.М., або особисту прихильність до інших учасників справи з боку судді, та не є підставою для відводу складу суду від участі у справі, а тому суд доходить висновку, що заява представника ФОП Янчук М.М., є необґрунтованою та безпідставною.

Одночасно суд наголошує, що доводи заявника про відвід судді з тих підстав, що заявником подано дисциплінарну скаргу до Вищої ради правосуддя, то сам по собі факт подання такої скарги не свідчить про упередженість чи необ`єктивність судді. Окрім того, доводи скаржника про вплив вказаних обставин на об`єктивність судді є припущенням, що не може бути підставою для відводу.

Судом було дотримано об`єктивні критерії безсторонності, визначені рішеннями Європейського суду з прав людини, а також не було порушено принципу рівності сторін, оскільки відповідача не було поставлено у суттєво невигідне становище порівняно з позивачем, зокрема у судовому засіданні був присутній повноважний представник відповідача та судом було задоволено клопотання останнього про відкладення судового засідання.

Отже, наведені у заяві про відвід судді обставини не свідчать про наявність підстав, передбачених статтею 35 ГПК України, а також не свідчать про упередженість, необ`єктивність або зацікавленість судді Господарського суду Харківської області Шатернікова М.І. при розгляді справи № 922/3242/20.

З огляду на вказане, подана відповідачем заява про відвід судді по своїй суті може бути розцінена як спроба вчинення впливу на суддю, що розглядає справу, та способом затягування розгляду справи, адже не містить реальних підстав для відводу.

Враховуючи викладене, та керуючись частиною 4 статті 35, пунктом 3 статті 38, підпунктами 8, 11 статті 39, статтями 234, 235 Господарського кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Янчук М.М. про відвід судді по справі № 922/3242/20 (вх. № 2159 від 28.01.2021) відмовити.

Ухвала набирає законної сили 01.02.2021 та не підлягає оскарженню.

Повний текст ухвали складено 01.02.2021.

Суддя М.І. Шатерніков