УХВАЛА

11 січня 2021 року

м. Київ

Справа № 910/10002/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткаченко Н.Г. - головуючого, Пєскова В.Г., Огородніка К.М.,

перевіривши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВС" та додані до неї матеріали та доповнення до касаційної скарги

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2020

та ухвалу Господарського суду м. Києва від 29.01.2020

у справі № 910/10002/18

за заявоюInvestments OU

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобус Плюс"

про банкрутство,-

ВСТАНОВИВ:

До Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду 16.12.2020 надійшла касаційна скарга ТОВ "ВС", в якій скаржник просить скасувати пункти 2, 3 постанови Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2020 та пункт 3 ухвали Господарського суду м. Києва від 29.01.2020 у справі № 910/10002/18.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 29.01.2020 у справі № 910/10002/18 зокрема, пунктом 3 зобов`язано ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Бандолу О.О. привести реєстр вимог кредиторів ТОВ "Глобус Плюс" у відповідність до положень ст. 64 КУзПБ.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2020 у справі № 910/10002/18 зокрема, 1. відмовлено у задоволенні клопотання Міжнародної комерційної компанії "Скай лайт кепітал інк." про закриття апеляційного провадження; 2. апеляційну скаргу ТОВ "Тагус інвестментс" (Tagus Investments OU) залишено без задоволення; 3. ухвалу Господарського суду м. Києва від 29.01.2020 у справі № 910/10002/18 залишено без змін.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.11.2020 відмовлено ТОВ "ВС" у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2020 та ухвалу Господарського суду м. Києва від 29.01.2020 у справі № 910/10002/18 на підставі ч. 3 ст. 9 КУзПБ та п. 1 ч.1 ст.293 ГПК України.

Дослідивши матеріали касаційної скарги ТОВ "ВС", Касаційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

За змістом положень ст. 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Пункт 8 ч.2 ст.129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Підставами для касаційного оскарження ТОВ "ВС" зазначає, що судами попередніх інстанцій було неправильно застосовано норми матеріального права, оскільки існує виключна правова проблема у застосуванні норм КузПБ, а саме відсутня практика Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

З 21.10.2019 введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства ( КУзПБ ), яким встановлено умови та порядок відновлення платоспроможності боржника-юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Згідно ч. 1 ст. 2 КУзПБ, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 287 ГПК України встановлено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали суду першої інстанції, зазначені в п. 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28, 30 ч. 1 ст. 255 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Згідно з п.17 ч.1 ст. 255 ГПК України, окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Оскарження судових рішень у процедурі банкрутства встановлене ст. 9 КУзПБ.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУзПБ, ухвали господарського суду, постановлені у справі про банкрутство за результатами розгляду господарським судом заяв, клопотань та скарг, а також постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури можуть бути оскаржені в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 КУзПБ, у касаційному порядку не підлягають оскарженню постанови апеляційного господарського суду, прийняті за результатами перегляду судових рішень, крім: ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство, ухвали за результатами розгляду грошових вимог кредиторів, ухвали про закриття провадження у справі про банкрутство, а також постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Скарги на постанови апеляційних господарських судів, прийняті за результатами оскарження ухвал господарського суду у справах про банкрутство, які не підлягають оскарженню окремо, можуть включатися до касаційної скарги на ухвали, постанови у справах про банкрутство, що підлягають оскарженню.

Наведений в ч. 3 ст.9 КУзПБ, перелік судових рішень у справі про банкрутство, які підлягають касаційному оскарженню, є вичерпним.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Крім того, п. 3 ч. 1 ст. 293 ГПК України передбачає процесуальне обмеження щодо повторної подачі касаційної скарги після відмови у відкритті касаційного провадження цієї особи на це саме судове рішення, що узгоджується з ст. 129 Конституції України, щодо рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, таке обмеження не є обмеженням права доступу до суду в розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), справа "Меньшакова проти України" (CASE OF MENSHAKOVA v. UKRAINE) № 377/02, § 53, 08.04.2010), "Ашингдейн проти Сполученого Королівства" (Ashingdane v. the United Kingdom) серія А, № 93, § 57, 28.05.1985) Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускають з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ "ВС" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2020 та ухвалу Господарського суду м. Києва від 29.01.2020 у справі № 910/10002/18, оскільки вони не підлягають касаційному оскарженню відповідно до ч. 3 ст. 9 КУзПБ і ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.11.2020 вже було відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ "ВС" на зазначені вище судові рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 234 та п.3 ч.1 ст.293 ГПК України, Суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ВС" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2020 та ухвалу Господарського суду м. Києва від 29.01.2020 у справі № 910/10002/18.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий, суддя Ткаченко Н.Г.

Судді Огороднік К.М.

Пєсков В.Г.