ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/3185/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жиляєва Є.М.

при секретарі судового засідання Калашников Г.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 126)
до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків (61024, м. Харків, вул. Пушкінська, 61, ) 3-я особа , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Харківський Національний Університет повітряних сил імені Івана Кожедуба (61023, м. Харків, вул. Сумська, 77/79)
про стягнення 385734,99 грн.
за участю представників:

позивача - Парахіна В.В., довіреність №01-15/261 від 16.09.2020

відповідача - Кирилюк С.О., довіреність №3024 від 10.07.2020

третьої особи - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Харківської області подано позов Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (позивача) до Харківського Національного Університету повітряних сил імені Івана Кожедуба (відповідача) про стягнення 1076768,37 грн. Позов обґрунтовано неналежним виконанням з боку відповідача своїх зобов`язань за договором №2-928УП про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.01.2019 в частині здійснення споживачем своєчасної та повної оплати вартості спожитої (купленої) електричної енергії у встановлені договором строки, з урахуванням чого, до стягнення з відповідача заявлено заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 1040091,00 грн, пеню у розмірі 27420,30 грн, 3 % річних у розмірі 5808,32 грн та індекс інфляції у розмірі 3448,53 грн., всього - 1076768,37 грн.

За попереднім (орієнтовним) розрахунком судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, витрати складаються з суми сплаченого судового збору за подання даного позову до суду у розмірі 16151,53 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 03.11.2020 об 11:00 год.

Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 03.11.2020 підготовче засідання відкладено на 17.11.2020 на 11:30 год.

Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 17.11.2020 підготовче засідання відкладено на 24.11.2020 на 10:30 год.

У зв`язку з відпусткою судді Жиляєва Є.М., керуючись рішенням зборів суддів господарського суду Харківської області від 14.05.2014, учасників справи, листом за вих. № 30709 від 23.11.2020 було повідомлено про перенесення підготовчого засідання у справі № 922/3185/20 з 24.11.2020 о 10:30 год. на 03.12.2020 об 11:00 год. (а.с. 104).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 03.12.2020 заяву ПрАТ "Харківенергозбут" про заміну відповідача (вх. № 28180/20 від 02.12.20) задоволено, первісного відповідача - Харківський Національний Університет повітряних сил імені Івана Кожедуба () замінено на належного - на Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків (), виключено зі складу відповідача Харківський Національний Університет повітряних сил імені Івана Кожедуба (). Також, вказаною ухвалою залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Харківський Національний Університет повітряних сил імені Івана Кожедуба (), продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів до 03.01.2021 та підготовче засідання відкладено на 22.12.2020 на 12:00.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 22.12.2020 задоволено усне клопотання відповідача на підставі ч. 4 ст. 48 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи № 922/3185/20 ухвалено здійснювати спочатку та підготовче засідання призначено на 19.01.2021 о 10:30.

29.12.2020 у системі документообігу суду зареєстровано відповідь на відзив Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут", в якій викладено заяву про зменшення розміру позовних вимог (вх. №30453).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 19.01.2021 у справі № 922/3185/20 прийнято заяву ПрАТ "Харківнергозбуд" про зменшення розміру позовних вимог, яку викладено у відповіді на відзив (вх. №30453 від 29.12.20).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 19.01.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.01.2021 на 12:30.

Позивач у судове засідання 26.01.2021 з`явився, заявлені позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити та стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 349057,84 грн, пеню у розмірі 27420,30 грн, 3 % річних у розмірі 5808,32 грн та індекс інфляції у розмірі 3448,53 грн.

Відповідач у судове засідання 26.01.2021 з`явився, проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, також, просив суд зменшити на 70 % розмір заявленої до стягнення пені.

Третя особа, яка заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача у судове засідання 26.01.2021 не з`явилася, про дату, час та місце проведення судове засідання повідомлена своєчасно та належним чином, про що свідчить наявне у матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №001161/1.

З огляду на те, що у матеріалах справи достатньо документів для правильного вирішення спору по даній справі, у судовому засіданні 26.01.2021 на підставі ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду по даній справі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників позивача та відповідача, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив наступне.

У зв`язку з відокремлення функції з розподілу електричної енергії від функцій постачання електричної енергії, що визначено положеннями Закону України Про ринок електричної енергії від 13.04.2017 (далі - Закон), з 01.01.2019 ПрАТ Харківенергозбут є постачальником електричної енергії за вільними цінами на підставі Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 19.06.2018 № 505 та постачальником універсальних послуг на території Харківської області у відповідності до Постанови НКРЕКП від 26.10.2018 № 1268.

ПрАТ Харківенергозбут, як постачальник універсальних послуг, здійснює постачання електричної енергії з 01.01.2019 у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Відповідно до статті 4 Закону України Про ринок електричної енергії (далі Закон) учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

Частиною 1 ст. 63 Закону встановлено, що універсальні послуги надаються постачальником таких послуг виключно побутовим та малим непобутовим споживачам.

Згідно з п. 7 Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 зі змінами та доповненнями (далі-Постанова), тимчасово, на період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2020 року, універсальні послуги, крім побутових та малих непобутових споживачів, надаються постачальником таких послуг також бюджетним установам незалежно від розміру договірної потужності та іншим споживачам, електроустановки яких приєднані до електричних мереж з договірною потужністю до 150 кВт. У зазначений період на бюджетні установи незалежно від розміру договірної потужності та на інших споживачів, електроустановки яких приєднані до електричних мереж з договірною потужністю до 150 кВт, поширюються всі права та обов`язки, передбачені Законом України "Про ринок електричної енергії" та Правилами для малих непобутових споживачів щодо отримання універсальних послуг.

Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті (ч. 4 ст. 63 Закону).

Абзацом п`ятим пункту 13 розділу XVII Закону встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

Разом з тим, у відповідності до п. 13 Перехідних положень Закону передача постачальнику універсальних послуг персональних даних побутових та малих непобутових споживачів під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу не потребує отримання згоди та повідомлення таких споживачів про передачу персональних даних і вважається такою, що здійснена в загальносуспільних інтересах з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам.

Згідно з п. 3.1.7 Правил електропостачальник має надати письмовий примірник договору, підписаний з його боку лише на вимогу споживача.

Відповідно до п.п. 4.12, 4.13 Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі - Правила), затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.

Згідно з п. 10 Постанови № 312 до запуску електронної платформи Датахаб адміністратора комерційного обліку функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, у тому числі адміністрування процедури зміни постачальника електричної енергії у межах території ліцензованої діяльності, виконує відповідний оператор системи розподілу.

Відповідно до п. 4.3 Правил дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.

Приписами п. 9. 1.1 Розділу IX Кодексу комерційного обліку визначено, що обмін даними між адміністратором комерційного обліку, постачальником послуг комерційного обліку та учасниками ринку здійснюється на договірних засадах у вигляді електронних документів.

Таким чином розрахунки за спожиту електроенергію зі споживачем позивач проводить на підставі переданих від оператора системи розподілу показів приладу обліку у відповідності до наведених вимог згідно з умовами договору.

Договір між електропостачальником та споживачем укладається шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником, зокрема за фактом споживання електричної енергії.

Відповідно до даних переданих АТ Харківобленерго, Харківським національним університетом повітряних сил імені Івана Кожедуба (третя особа) спожито електричну енергію та з порушенням строків передбачених договором та комерційною пропозицією сплачено за фактично спожиту електричну енергію, таким чином між ПрАТ Харківенергозбут та Харківським національним університетом повітряних сил імені Івана Кожедуба з 01.02.2020 укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, що є публічним договором приєднання, на умовах комерційної пропозиції № 2 для установ, які утримуються з державного та місцевого бюджетів, що є невід`ємним додатком до договору, розміщеного на офіційному сайті ПрАТ Харківенергозбут: zbutenergo.kharkov.ua.

Згідно з п. 2.1 Договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Відповідно до п. 5.8 Договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. Пунктом 5.9 та п. 5.13 Договору передбачено, що оплата вартості електричної енергії здійснюється споживачем шляхом перерахування коштів на спецрахунок постачальника, споживач здійснює оплату за послугу з розподілу (передачі) електричної енергії через постачальника.

Умовами публічної комерційної пропозиції передбачено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата електричної енергії, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, здійснюється Споживачем один раз за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом), на підставі виставленого рахунка Споживачу Постачальником, в якому зазначаються сума до сплати за електричну енергію, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії. У разі відсутності графіка погашення заборгованості та при відсутності у платіжному документі у реквізиті Призначення платежу посилань на період, за який здійснюється оплата, або перевищення суми платежу, необхідної для цього періоду, ці кошти, перераховані Споживачем за електричну енергію, Постачальник має право зарахувати як погашення існуючої заборгованості Споживача з найдавнішим терміном її виникнення. У разі зміни тарифу надлишок (переплата) оплаченої, але не спожитої електричної енергії зараховується Споживачу на його особовий рахунок як авансовий платіж за новими тарифами в наступному розрахунковому періоді. Укладення сторонами та дотримання споживачем узгодженого графіка погашення заборгованості не звільняє споживача від оплати поточного споживання електричної енергії поточного періоду (п.3 комерційної пропозиції).

Також п. 4 комерційної пропозиції встановлено, що рахунок за спожиту електричну енергію має бути оплачений протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка споживачем.

Крім того, споживач у відповідності до п. 6.2 Договору, зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього Договору.

Згідно з переданими даними від АТ Харківобленерго проведені нарахування та за результатами розрахункових періодів, сформовані рахунки за електричну енергію по яким не проведено розрахунок відповідно до умов Договору та комерційної пропозиції з лютого 2020 по липень 2020 року:

Рахунок за лютий 2020 року у розмірі 409 312,08 грн. (рахунок отримано під підпис 05.03.2019, строк сплати - 26.03.2020). В лютому 2020 року оплата не проводилась;

Рахунок за березень 2020 року у розмірі 304 916,88 грн. (рахунок отримано під підпис 08.04.2020, строк сплати - 23.04.2020) сплачено 26.03.2020 - 124541,19 грн. (за лютий), сума боргу на кінець місяця 589687,77 грн;

Рахунок за квітень 2020 року у розмірі - 287 347,08 грн. (рахунок отримано під підпис 06.05.2020, строк сплати -21.05.2020) сплачено 15.04.2020 - 139071,54 грн. (за лютий), сума боргу на кінець місяця 737963,31 грн;

Рахунок за травень 2020 року у розмірі 235 208,94 грн. (рахунок отримано під підпис 05.06.2020, строк сплати -22.06.2020) сплачено 15.05.2020 - 108966,56 грн. (за лютий), сума боргу на кінець місяця 864205,69 грн;

Рахунок за червень 2020 року у розмірі 186 784,98 грн. (рахунок отримано під підпис 06.07.2020, строк сплати -20.07.2020) сплачено 25.06.2020 - 83407,88 грн. (за квітень), сума боргу на кінець місяця 967582,79 грн;

Рахунок за липень 2020 року у розмірі 221269,26 грн. (рахунок отримано під підпис 05.08.2020, строк сплати - 19.08.2020) сплачено 24.07.2020 - 148760,83 грн. (за квітень), сума боргу на кінець місяця 1040091,22 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що вказані рахунки були скеровані та вручені споживачу.

Із обставин справи вбачається, що 23.11.2020 між Приватним акціонерним товариством Харківенергозбут (постачальник), Харківський національний університет Повітряних сил імені Івана Кожедуба (споживач) та Квартирно-експлуатаційним відділом м. Харкова (платник) укладено Додаткову угоду до договору про постачання електричної енергії № 2- 928УП, відповідно до умов якої сторони додаток №3 Комерційна пропозиція № 2 для установ, які утримуються з державного та місцевого бюджетів .

Відповідно до умов вищевказаної Додаткової угоди, відповідач (платник) здійснює повну оплату вартості обсягу електричної енергії один раз за фактичними показаннями засобів обліку електричної енергії шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання.

Згідно з п. 7 Додаткової угоди від 23.11.2020 до Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 2- 928УП від 01.02.2020 встановлено, що ця додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання сторонами. Дія цієї додаткової угоди розповсюджується на відносини між сторонами з 01.02.2020 у відповідності до ч.3 ст. 631 ЦКУ.

На обґрунтування позовних вимог позивачем вказано, що відповідачем свої зобов`язання щодо оплати вартості спожитої електричної енергії за договором № 2-928УП виконано не своєчасно та не в повному обсязі, у зв`язку із чим, у відповідача перед позивачем за період з лютого по липень 2020 року наявна заборгованість за спожиту електричну енергію, яка склала 349057,84 грн.

Відповідач у своєму відзиві заперечив проти позову, посилаючись на те, що предмет спору у цій справі відсутній, оскільки сума заборгованості за договором за період з лютого по серпень 2020 року в розмірі 1076768,37 грн, що була заявлена позивачем на момент подання позовної заяви погашена. Крім того, відповідачем було здійснено інші оплати за договором, а саме: 10.11.2020 - 37448,37 грн, 02.12.2020 - 257180,16 грн та 21.12.2020 - 519642,64 грн, а тому викладене свідчить про те, що предмет спору відсутній.

Дослідивши матеріали справи, повністю, всесторонньо, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, оцінивши надані докази та надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, керуючись принципом Верховенства права суд вирішив, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного.

На підставі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають з договорів та інших правочинів. Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать ст. 174 Господарського кодексу України.

Статтями 6, 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладені договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту. Загальні положення про договір визначені статям 626-637 ЦК України, а порядок укладення, зміна і розірвання договору статями 638-647, 649, 651-654 ЦК України. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтями 509, 510 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Приписами статей 526-527 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із статтею 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав належним чином та протягом лютого по липень 2020 року поставив електричну енергію, яка була спожита третьою особою (Харківським Національним Університетом повітряних сил імені Івана Кожедуба), у зв`язку з чим у відповідача виникає зустрічний обов`язок - здійснити в визначений строк, своєчасну оплату постачальнику вартості електричної енергії.

Обов`язок відповідача щодо оплати передбачено умовами Додаткової угоди від 23.11.2020 до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 2-928УП від 01.02.2020, згідно якої: "Оплата електричної енергії в тому числі послуги розподілу електричної енергії, здійснюється платником один раз за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії, визначеного показами розрахункових засобів обліку (або за розрахунковим шляхом), на підставі виставленого рахунку споживачу постачальником, в якому зазначається сума до сплати за електричну енергію, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії".

Станом на момент розгляду справи, відповідач заборгованість за спожиту електричну енергію за період з лютого по липень 2020 року у розмірі 349057,84 грн. не сплатив та не надав суду жодних доказів, які б спростовували суму заявленого боргу.

Факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором щодо сплати на користь позивача вартості спожитої електроенергії підтверджується матеріалами справи та відповідачем жодним чином не спростовується. Строк виконання цих зобов`язань є таким, що настав.

Протилежного відповідачем суду не доведено та доказів належного виконання своїх зобов`язань за договором не подано.

З урахуванням наведеного, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, суд приходить до висновку про задоволення позову в зазначеній частині та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з оплати електричної енергії за період з лютого по липень 2020 року в сумі 349057,84 грн.

Водночас, суд відхиляє доводи відповідача про відсутній предмет спору, оскільки додані до відзиву: реєстр проведення оплати згідно платіжного доручення № б/н від 21.12.2020 за період з 01.10.2020-21.12.2020, реєстр проведення оплати згідно платіжного доручення № 1189 від 02.12.2020 за період за вересень-жовтень 2020 та реєстр проведення оплати згідно платіжного доручення № б/н від 10.11.2020 за період за серпень - жовтень 2020 свідчать, що відповідач вказав у призначеннях платежів та здійснив оплату спожитої електричної енергії за період з серпня 2020 по грудень 2020, тоді, як предметом судового розгляду у цій справі є стягнення заборгованості за період з лютого по липень 2020 року.

У зв`язку із простроченням виконання грошового зобов`язання, позивачем заявлено до стягнення пеню у розмірі 27420,30 грн.

З огляду те, що відповідач у встановлений Договором строк свого обов`язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання (у період, який вказано позивачем), тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 ЦК України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 ЦК України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами та договором (ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 та ч. 1 ст. 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з ч. 2 ст. 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Так, відповідно до ст. 230, 231 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За умовами п. 5.11 Договору сторони передбачили, що у разі порушення споживачем строків оплати за цим Договором, постачальник має право вимагати сплату пені. Пеня нараховується за кожен день прострочення оплати, споживач сплачує за вимогою постачальника пеню у розмірі, що визначається цим Договором та зазначається в комерційній пропозиції, яка є додатком 2 до цього Договору.

Також, умовами 7 комерційної пропозиції передбачено, що у разі порушення споживачем строків оплати електричної енергії в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, передбачених п. 4 комерційної пропозиції постачальник проводить нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати: пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюються нарахування, від суми боргу, за кожен день прострочки; 3% річних з простроченої суми. Суми пені, 3% річних, інфляційних зазначаються у розрахунковому документі окремим рядком, та повинні бути сплачені протягом 10 робочих днів від дня його отримання споживачем.

Перевіривши правомірність нарахування позивачем пені та виходячи з п. 5.11 Договору, умовами 7 комерційної пропозиції, приписів ст. 231 ГК України, суд встановив, що дане нарахування не суперечать вимогам чинного законодавства та умовам договору, є арифметично вірним, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 27420,30 грн пені є обґрунтованими та арифметично вірними.

Разом з тим, відповідач у своєму відзиві заявив клопотання про зменшення розміру пені на 70 %, в обґрунтування посилається на складне матеріальне становище Квартирно - експлуатаційного відділу м. Харкова та зазначає, що останній є неприбутковою організацією, яка фінансується за рахунок державного бюджету України, здійснює безпосереднє квартирно - експлуатаційне забезпечення, спрямоване на безпечну експлуатацію, утримання казармено - житлового фонду, об`єктів соціально культурного призначення, комунальних споруд та інженерних мереж військових містечок, забезпечення військових частин квартирним майном, а тому на оплату штрафних санкцій та 3 % річних не має бюджетних асигнувань та їх стягнення призведе до недостачі коштів для виконання основних функціональних обов`язків.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, строку прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.04.2018 у справі № 925/1471/16).

Втім, додані до відзиву - довідка від 16.01.2019 № 02-29/98 та рішення від 23.01.2017 № 932 (т.с. 1 а.с. 158, 159) підтверджують лише повне фінансування відповідача з державного бюджету та факт присвоєння відповідачу ознаки неприбутковості.

При цьому, відповідачем не надано суду доказів, зокрема, знаходження у тяжкому фінансовому стані або виникнення інших суттєвих негативних наслідків для інтересів відповідача у зв`язку із сплатою пені в установленому договором розмірі, у зв`язку з чим, суд не вбачає підстав для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені.

Судом також враховано баланс інтересів сторін у цій справі, а також те, що розмір заявленої до стягнення пені не є надмірно великим.

Відповідно до постанови Верховного Суду України № 11/446 від 15.05.2012 та рішення Європейського суду з прав людини у справі " Терем ЛТД, Чечеткін та Юліус проти Ураїни " від 18.10. 2005 , відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірного зобов`язання.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для зменшення нарахованої позивачем пені.

При цьому, суд зазначає, що відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (ст. 617 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України).

Незалежно від того, що стало причиною відсутності у боржника необхідної суми грошей (об`єктивні обставини чи суб`єктивна недбалість боржника), це не звільняє його від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Щодо заявлених до стягнення 3 % річних в розмірі 5808,32 грн; індекс інфляції в розмірі 3448,53 грн, суд виходить з наступного.

Згідно з приписами ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 626 ЦК України).

За змістом наведених норм закону нарахування трьох процентів річних та інфляційних нарахувань входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до ст. 78 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про договори міжнародної купівлі-продажу товарів від 11 квітня 1980 року (Віденської конвенції), до якої Україна приєдналася відповідно до Указу Президії Верховної Ради Української РСР № 7978-ХІ від 23 серпня 1989 року, та яка набула чинності 01 лютого 1991 року, встановлено, що «якщо сторона допустила прострочення у виплаті ціни чи іншої суми, інша сторона має право на відсотки з простроченої суми».

У даному разі, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат є обґрунтованими та такими, що відповідають чинному законодавству, у тому числі ст. 625 ЦК України, згідно якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 5808,32 грн та інфляційні втрати у розмірі 3448,53 грн.

Здійснивши перерахунок 3 % річних та інфляційних втрат, з урахуванням умов договору, прострочення по сплаті грошового зобов`язання, а також порядку розрахунків, погодженого сторонами, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 3% річних у розмірі 5808,32 грн та інфляційні втрати у розмірі 3448,53 грн підлягають задоволенню повністю. При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідачем не оскаржено розрахунок 3% річних та інфляційних та власного розрахунку вказаних сум до суду не подано.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню.

Здійснюючи розподіл судових витрат за наслідками розгляду справи, враховуючи вимоги статті 129 ГПК України, а також висновки суду про часткове задоволення позову, судові витрати по сплаті судового збору у даній справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 231, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків (61024, м. Харків, вул. Пушкінська, 61, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 126, ) - заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 349057,84 грн; пеню в розмірі 27420,30 грн; 3 % річних в розмірі 5808,32 грн; індекс інфляції в розмірі 3448,53 грн та 5786,03 грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому ст. 254, 256-259 ГПК України.

Повне рішення складено "29" січня 2021 р.

Суддя Є.М. Жиляєв