Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.01.2021 м. Івано-ФранківськСправа № 909/1080/20
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Кобецької С. М., секретар судового засідання Савчин Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного підприємства "Гірничовидобувна компанія "СДК",

майдан Незалежності, буд. 4, м.Миколаїв, Львівська область, 81600;

представник позивача: адвокат Котягін Андрій Сергійович,

вул. Хрещатик, буд.22, а/с №447, 01001;

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Монокарбуд",

вул. Грушевського, буд. 22а, м. Івано-Франківськ,76018;

про стягнення 16 829,00грн, з яких: 15 000,00грн - основний борг, 1 058,00грн - пеня, 471,00грн - 3% річних, 300,00грн - інфляційні втрати.

Представники сторін в судове засідання не з"явились.

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Гірничовидобувна компанія "СДК" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Монокарбуд" 16 829,00грн, з яких: 15 000,00грн - основний борг, 1 058,00грн - пеня, 471,00грн - 3% річних, 300,00грн - інфляційні втрати за неналежне виконання грошового зобов"язання за договором поставки №57 від 17.04.2019.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 14.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Представник позивача в судове засідання не з"явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений ухвалою суду від 14.12.2020. Однак адресував суду заяву вх№1252/21 від 25.01.2021 в якій зазначає про сплату відповідачем основного боргу в сумі 15 000,00грн, у зв"язку з чим просить суд закрити провадження у справі у цій частині на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України. Одночасно позовні вимоги щодо стягнення 1 058,00грн - пені, 471,00грн - 3% річних, 300,00грн - інфляційних втрат підтримує та просить суд розглянути спір без участі представника позивача (заява вх№1074/21 від 25.01.2021). Позовні вимоги обґрунтовані укладенням між сторонами договору поставки №57 від 17.04.2019 та несвоєчасним виконанням відповідачем грошового зобов"язання щодо оплати вартості поставленого товару (пісок будівельний просіяний) по видаткових накладних від 04.09.2019, від 05.09.2019, від 06.09.2019, від 09.09.2019, від 10.09.2019, від 11.09.2019, від 12.09.2019, від 16.09.2019, від 17.09.2019, від 18.09.2019, від 19.09.2019, від 23.09.2019, від 30.09.2019, від 01.10.2019, від 02.10.2019, від 04.10.2019, від 21.10.2019 на суму 15 000,00грн, що згідно з пунктом 7.2. договору та приписами частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України є підставою для покладення на відповідача додаткових юридичних обов"язків у вигляді 1 058,00грн - пені, 471,00грн - 3% річних, 300,00грн - інфляційних втрат. Позовні вимоги мотивовані приписами статей 530, 625 Цивільного кодексу України, статті 232 Господарського кодексу України.

Представник відповідача в судове засідання не з"явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений ухвалою суду від 14.12.2020. У адресованому суду відзиві на позов №81 від 15.12.2020 (вх№18332/20 від 24.12.2020) звертає увагу суду на здійснення платіжним дорученням №1063 від 08.12.2020 повного розрахунку з позивачем за отриманий товар в сумі 15 000,00грн. Несвоєчасне виконання грошового зобов"язання обґрунтовує фінансовими труднощами підприємства, що зумовлені установленням в країні карантину.

Беручи до уваги приписи статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно розгляду спору впродовж розумного строку, норми частин 1,3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті і суд розглядає справу за відсутності такого учасника, враховуючи той факт, що позивач адресував суду заяву про розгляд спору без його участі, а відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи та те, що у суду є всі необхідні матеріали (докази) для вирішення спору по суті - спір вирішується у відсутності представників сторін за матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Фактичні обставини справи вказують на те, що між Приватним підприємством "Гірничовидобувна компанія "СДК" (постачальник/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Монокарбуд" (покупець/відповідач) укладено договір поставки №57 від 17.04.2019. Згідно умов цього договору постачальник передає у власність покупця товар найменування, кількість, асортимент, ціна, якого вказуються у видаткових накладних, а покупець приймає та оплачує товар шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника в порядку зазначеному у відповідній специфікації чи рахунку-фактурі, видатковій накладній (пункти 1.1.,2.1.,4.1.договору).

Виконуючи умови договору позивач поставив, а відповідач прийняв товар (пісок будівельний просіяний) на загальну суму 164 941,92грн, підписав без жодних зауважень видаткові накладні від 04.09.2019, від 05.09.2019, від 06.09.2019, від 09.09.2019, від 10.09.2019, від 11.09.2019, від 12.09.2019, від 16.09.2019, від 17.09.2019, від 18.09.2019, від 19.09.2019, від 23.09.2019, від 30.09.2019, від 01.10.2019, від 02.10.2019, від 04.10.2019, від 21.10.2019 (а.с.14-35).

Матеріали справи містять платіжні доручення (а.с.38-45) з яких вбачається часткова сплата відповідачем за отриманий товар в загальній сумі 149 941,92грн.

Водночас 08.12.2020 платіжним дорученням №1063 з призначенням платежу "погашення заборгованості за пісок будівельний" ТОВ "Монокарбуд" перераховано на рахунок ПП "Гірничовидобувна компанія "СДК" 15 000,00грн.

Предметом судового розгляду є матеріально-правова вимога позивача про стягнення з відповідача в судовому порядку 16 829,00грн, з яких: 15 000,00грн - основний борг, 1 058,00грн - пеня, 471,00грн - 3% річних, 300,00грн - інфляційні втрати.

Із змісту статті 11 Цивільного кодексу України вбачається, що цивільні права та обов`язки виникають, зокрема з договору.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов"язковим для виконання сторонами (статті 626, 627, 628, 629 Цивільного кодексу України).

Договір поставки №57 від 17.04.2019 укладений між сторонами в межах чинного законодавства України - є правомірним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом та він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частини 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві.

В свою чергу зобов"язання покупця зі сплати продавцеві повної ціни переданого товару визначено частиною 2 статті 692 Цивільного кодексу України.

Термін виконання грошового зобов`язання, що випливає з правовідносин купівлі- продажу, встановлений спеціальною нормою права - частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України відповідно до якої, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Беручи до уваги те, що строк оплати за поставлений товар сторонами ні у договорі, ні і у видаткових накладних не встановлено, то за переконанням суду згідно з приписами частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України відповідач мав провести розрахунок з позивачем після отримання товару.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (стаття 509 Цивільного кодексу України, стаття 173 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України, частина 7 статті193 Господарського кодексу України).

Згідно з приписами статей 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Платіжним дорученням №1063 від 08.12.2020 з призначенням платежу "погашення заборгованості за пісок будівельний" відповідачем доведено та документально підтверджено перед судом перерахування на рахунок позивача 15 000,00грн (після пред"явлення позивачем позову - 04.12.2020).

За таких обставин суд прийшов до висновку про припинення існування між сторонами предмету спору щодо стягнення основного боргу в розмірі 15 000,00грн, що в свою чергу у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, яка вказує на те, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору, є підставою для закриття провадження у справі в цій частині.

Поряд з цим, відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов"язання припиняється належним чином проведеним виконанням.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 625 Цивільного кодексу України).

Виходячи з положень вище зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов"язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох відсотків річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Крім того приписами пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

Договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов"язань врегульовано Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов"язань". Стаття 1 цього Закону передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 вказаного Закону).

Пунктом 7.2. договору сторони погодили, що за порушення строків оплати товару покупець сплачує постачальнику неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від розміру неоплаченої вартості товару за кожен день прострочення.

Позивачем за порушення строків виконання грошового зобов"язання правомірно нараховано відповідачу 1 058,00грн - пені, 471,00грн - 3% річних, 300,00грн - інфляційних втрат, за період вказаний у розрахунку (а.с.4-5), який перевірено судом та визнано арифметично правильним.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (частини 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином на основі вище сказаного стягненню з відповідача в судовому порядку підлягають 1 058,00грн - пені, 471,00грн - 3% річних, 300,00грн - інфляційних втрат. В частині стягнення 15 000,00грн - заборгованості - провадження у справі закрити.

Згідно з статтею 129 Господарського процесуального кодексу судовий збір покласти на відповідача.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат на оплату правової допомоги адвоката в сумі 4 000,00грн, то така вимога може бути розглянута та вирішена судом у випадку документального підтвердження відповідними доказами в розумінні приписів частин 2, 3 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, поданими у строк визначений абз.2 частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтею 1291 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950, статтями 11, 509, 525, 526, 610-612, 625, 626, 655, 664, 692, 712 Цивільного кодексу України, статтями 173, 193 Господарського кодексу України, статтями 73-79, 86, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Приватного підприємства "Гірничовидобувна компанія "СДК" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Монокарбуд" про стягнення 16 829,00грн - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Монокарбуд", вул.Грушевського, буд. 22а, м. Івано-Франківськ, 76018 (ідентифікаційний код 34084696) на користь Приватного підприємства "Гірничовидобувна компанія "СДК", майдан Незалежності, буд. 4, м.Миколаїв, Львівська область, 81600 (ідентифікаційний код 40642762) 1 058,00грн (одну тисячу п"ятдесят вісім грн 00 коп.) - пені, 471,00грн (чотириста сімдесят одну грн 00коп.)- 3% річних, 300,00грн (триста грн 00коп.)- інфляційних втрат, 2 102,00грн (дві тисячі сто дві грн 00коп.) - судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення 15 000,00грн - основного боргу - провадження у справі закрити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено 02.02.2021

Суддя С.Кобецька