УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

08.02.2021Справа № 910/1213/21

Суддя Господарського суду міста Києва Нечай О.В., розглянувши

позовну заяву ОСОБА_1

до 1) Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Есаймент"

про визнання недійсним правочину в частині

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" (далі - відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Есаймент" (далі - відповідач-2) про визнання недійсним Договору про відступлення права вимоги від 06.11.2019, укладеного відповідачами, в частині відступлення права грошової вимоги за Договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 188/07-МК від 30.08.2007 та Договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 49/08-МК від 06.03.2008.

Позов мотивовано наявністю підстав для визнання укладеного відповідачами договору недійсним в частині відступлення права грошової вимоги за вказаними кредитними договорами, відповідно до статей 203, 215, 227 Цивільного кодексу України, та оскільки цей спір виник з цивільно-правових відносин і сторонами Договору про відступлення права вимоги від 06.11.2019 є юридичні особи, а метою вказаного договору - отримання прибутку, спір, на думку позивача, підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Згідно зі статтею 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Поняття "суд, встановлений законом" містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності. Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Частинами 1, 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України визначено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до статті 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Наведена норма свідчить, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів справи: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; 2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

До юрисдикції господарських судів належать справи у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.

Положення пункту 1 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України не зумовлюють належність до господарської юрисдикції справ виключно необхідністю здійснення господарської діяльності учасниками справи, оскільки передбачають, що у спорах, які виникають з кредитних та іпотечних правовідносин, цілком достатнім для їх належності до господарської юрисдикції є те, що сторонами основного зобов`язання мають бути юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/1733/18, у постанові Верховного Суду від 21.04.2020 у справі № 910/17433/19.

Предметом заявленого позову є вимога позивача про визнання недійсним Договору про відступлення права вимоги від 06.11.2019, укладеного відповідачами, в частині відступлення права грошової вимоги за Договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 188/07-МК від 30.08.2007 та Договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 49/08-МК від 06.03.2008.

У свою чергу, як зазначає позивач і підтверджується матеріалами позовної заяви, Договори про відкриття відновлювальної кредитної лінії №188/07-МК від 30.08.2007 та №49/08-МК від 06.03.2008 було укладено між відповідачем-1 та фізичною особою ОСОБА_2 (пункти 83, 84 Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами (Додаток № 1 до Договору про відступлення права вимоги від 06.11.2019) та з метою забезпечення виконання позичальником ( ОСОБА_2 ) взятих на себе зобов`язань за вказаними кредитними договорами позивачем було укладено з відповідачем-1 Договори поруки № 188/03/07-МП від 30.08.2007 та № 49/08/5-МП від 06.03.2008 (пункти 106, 110 Реєстру договорів поруки, права вимоги за якими відступаються (Додаток № 2 до Договору про відступлення права вимоги від 06.11.2019).

Отже, зміст і підстави позову свідчать про те, що фізична особа - ОСОБА_1 звернулась до господарського суду з позовом до відповідачів - юридичних осіб як первісного та нового кредитора за кредитними договорами, стороною (позичальником) за якими є фізична особа, яка не є підприємцем.

Тобто між позивачем та відповідачами не існує спору щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання за кредитними договорами, сторонами яких є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці, що відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Згідно з ч. 6 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

З огляду на вищевказані положення чинного процесуального закону, а також враховуючи правові позиції Верховного Суду, які відповідно до частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України мають враховуватися при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, оскільки предметом позову є визнання правочину в частині відступлення права вимоги за кредитними договорами, укладеними між відповідачем-1 та фізичною особою ОСОБА_2 , який не є підприємцем, цей спір не відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства згідно з приписами пункту 1 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України та, відповідно, не підпадає під юрисдикцію господарських судів, відтак суд вважає за необхідне, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України, відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Есаймент" про визнання недійсним правочину в частині.

У зв`язку з направленням судді ОСОБА_3 на навчання до Національної школи суддів України з 01.02.2021 по 05.02.2021, питання про відмову у відкритті провадження у справі вирішується у перший робочий день після повернення з навчання - 08.02.2021.

Керуючись статтями 175, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Есаймент" про визнання недійсним правочину в частині.

2. Роз`яснити ОСОБА_1 , що цей спір відноситься до юрисдикції місцевого загального суду та підлягає вирішенню за правилами цивільного судочинства.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені статтями 254 - 256 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Додаток: позовна заява від 25.01.2021 з доданими до неї документами.

Суддя О.В. Нечай