ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про зупинення провадження у справі

03 лютого 2021 року м. ТернопільСправа № 921/631/20

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Хоми С.О.

за участю секретаря судового засідання: Бурда З.І.

Розглянувши матеріали справи:

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід Агробізнес", вул. Будівельників, 1, м. Рівне, Рівненська область, 33016

до відповідача: Приватного підприємства "Білокриниця", с. Білокриниця, Кременецький район, Тернопільська область, 47013

про: стягнення заборгованості у розмірі 2 466 240 грн 95 коп, з яких: 1 510 543 грн. 10 коп. сума основного боргу, 305 957 грн. 39 коп. пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань, 423 158 грн 99 коп. відсотки річних, 226 581 грн 47 коп. - штраф з суми заборгованості та 36993 грн 62 коп судового збору.

за участю представників сторін:

позивача: Стріла Валентин Микитович - адвокат, ордер на надання правової допомоги, серія РН-858 №034 від 03.08.20, присутній до виходу суду в нарадчу кімнату;

відповідача: Осів Павло Володимирович - адвокат, довіреність №без номера від 04.06.20, присутній до виходу суду в нарадчу кімнату.

Суть справи.

28.12.2020 через канцелярію суду до матеріалів справи надійшла Заява №без номера від 28.12.2020 (вх. №9579 від 28.12.2020) про зупинення провадження у справі №921/631/20 від відповідача Приватного підприємства «Білокриниця», в якій просить суд зупинити провадження у справі №921/631/20 до перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку Верховним Судом (справа №910/1276/19).

15.01.2021 на електронну адресу суду надійшло Заперечення на клопотання №без номера від 15.01.2021(вх.№340 від 15.01.2021) від позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Агробізнес», в якій просить суд відмовити у заяві про зупинення провадження у справі №931/631/.

03.02.2021 в судовому засіданні було заявлено усне клопотання представника відповідача Приватного підприємства «Білокриниця» про зупинення провадження по справі №921/631/20 в порядку передбаченому підпунктом 17.12. підпункту 17 пункту 1 розділу ХІ. "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши Заяву № без номера від 28.12.2020 (вх. №9579 від 28.12.2020) про зупинення провадження у справі №921/631/20 та заявлене усне клопотання представника відповідача у судовому засіданні 03.02.2021 про зупинення провадження по справі №921/631/20, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

1.Щодо Заяви № без номера від 28.12.2020 (вх.№9579 від 28.12.2020) про зупинення провадження у справі №921/631/20 до перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку Верховним Судом (справа №910/12876/19).

Підставою для зупинення провадження у справі №921/631/20 відповідач вважає ухвалу Верховного Суду від 17.12.2020 у справі №910/12876/19, якою справу №910/12876 разом із касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інновер Україна» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.09.2020 у справі №910/12876 передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

В Запереченні на клопотання (вх. №340 від 15.01.2021) Товариство з обмеженою відповідальністю «Захід Агробізнес» просить суд відмовити у Заяві про зупинення провадження у справі №921/631/20.

Позивач посилається на ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. А саме право особи на справедливий і публічний розгляд його справа упродовж розумного строку незалежними і безстороннім судом, встановленим законом, яким вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального звинувачення.

Крім того позивач вказує, що суд має право зупинити провадження на підставі п.7, ст.228 ГПК України не з моменту ухвали про передачу подібної справи до ВС, а лише тоді, коли ВС постановив ухвалу про прийняття подібної справи до перегляду (№960/1349/15, від 27.03.2019), а оскільки відповідно до ухвали на яку посилається відповідач дана справа лише передана на розгляд Великої Палати ВСУ, тому відсутні підстави для задоволення даної заяви.

Відповідач в своїй Заяві №без номера від 25.01.2021 (вх. №631 від 25.01.2021) просить врахувати те, що ухвалою від 12.01.2021 у справі №910/12876/19 Велика Палата Верховного Суду прийняла до розгляду справу 910/12876 за позовом Приватного акціонерного товариства «Видобувна компанія Укрнафтобуріння» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інновер України» про стягнення 4 346 226 28 грн за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інновер Україна» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.09.2020 та рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2020.

З ухвали Верховного Суду від 17.12.2020 у справі №910/12876 вбачається, що ПАТ «Видобувна компанія Укрнафтобуріння» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до ТОВ "Інновер Україна" про стягнення 4 346 226,28 грн, у тому числі: 2 193 860,43 грн авансового платежу, 548 118,01 грн - пені, 534 749,28 грн - 10% штрафу за порушення строків надання послуг на строк понад 10 днів, 1 069 498,56 грн - 20% штрафу за порушення строків надання послуг на строк понад 30 днів.

Позовні вимоги по справі №910/12876/19 мотивовано тим, що сторонами укладений договір від 09.11.2017 №IWK17028NIT (далі - Договір), відповідно до умов якого відповідач повинен був надати послуги з налаштування, здійснення модифікацій та провадження програмного продукту, надання яких повинно здійснюватися трьома етапами, однак на порушення умов договору відповідач послуги не надав, а тому повинен повернути суму авансового платежу та сплатити штрафні санкції за невиконання етапу 1 та етапу 2.

Щодо позовних вимог про стягнення штрафних санкцій на загальну суму 2 152 365,85 грн (пені, штрафу у розмірі 10% та штрафу у розмірі 20%), то суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний господарський суд, дійшов висновку про їх доведеність і обґрунтованість. Суди виходили з того, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, а доводи відповідача про те, що штраф у розмірі 10% та штраф у розмірі 20% застосований за одне й теж саме правопорушення є необґрунтованими, оскільки суперечать наведеним умовам договору, згідно з якими різний розмір штрафу застосовується за різні порушення умов договору.

ТОВ "Інновер Україна" звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.09.2020 у справі №910/12876/19 в частині задоволених позовних вимог, ухвалити в цій частині нове судове рішення про стягнення з ПАТ "ВК "Укрнафтобуріння" на ТОВ "Інновер Україна" 171 119, 77 грн.

Причиною звернення із касаційною скаргою стала незгода ТОВ "Інновер Україна" з рішеннями судів попередніх інстанцій в частині задоволення позовних вимог про стягнення штрафних санкцій (пені, штрафу у розмірі 10% та штрафу у розмірі 20%), та без урахування висновків Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах, а саме: від 19.12.2019 у справі №912/1153/19, від 10.07.2018 у справі №927/1091/17, від 16.04.2018 у справі №904/149/17, від 30.08.2018 у справі №902/1054/17, від 06.03.2018 у справі №910/9040/17, від 27.01.2020 у справі №910/5051/19, від 06.11.2018 у справі №913/89/18, від 04.12.2018 у справі №916/65/18, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 18.03.2020 у справі №902/417/18.

Відповідно до частини п`ятої статті 302 Господарського процесуального кодексу України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Згідно із частиною четвертою статті 303 Господарського процесуального кодексу України про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із викладенням мотивів необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у рішенні, визначеному в частинах першій - четвертій статті 302 цього Кодексу, або із обґрунтуванням підстав, визначених у частинах п`ятій або шостій статті 302 цього Кодексу.

Під час передачі справ як таких, що містять виключну правову проблему, на розгляд Великої Палати Верховного Суду, касаційним судам належить обґрунтовувати відсутність, суперечливість, неповноту, невизначеність (неясність, нечіткість) та неефективність правового регулювання охоронюваних прав, свобод й інтересів та неефективність існуючого їх правового захисту, в тому числі внаслідок неоднакової судової практики. Кількісний підхід ілюструє той факт, що правова проблема наявна не в одній конкретній справі, а у невизначеній кількості справ, які або вже існують, або можуть виникнути з урахуванням правового питання, щодо якого постає проблема невизначеності. За якісним критерієм виключна правова проблема полягає, зокрема, у відсутності сталої судової практики, необхідності застосування інституту аналогії, необхідності здійснення судового тлумачення норм закону. За своєю правовою природою виключна правова проблема має зачіпати фундаментальні (конституційні, конвенційні) права та свободи (ухвала Великої Палати Верховного Суду від 12.08.2019 у справі № 175/3057/17-к).

Мотивуючи передачу справи, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду навів численний перелік правових позицій Верховного Суду у подібних правовідносинах, у яких суд дійшов висновку, що зменшення розміру неустойки є правом суду, тож суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність), та з дотриманням правил статей 86, 210 ГПК України на власний розсуд та внутрішнім переконанням вирішує питання про наявність/відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення, та конкретний розмір зменшення неустойки.

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду також вказав, що згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Водночас притягнення особи до подвійної відповідальності за одне й те саме господарське правопорушення, обраховане за один і той самий період, у вигляді стягнення двох штрафів у різному розмірі суперечить положенням статті 61 Конституції України як нормам прямої дії.

Тож Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду відзначає, що наявність у договорі умов щодо стягнення з відповідача, який порушив господарське зобов`язання за договором, двох видів штрафу (двох неустойок одного виду) з однаковою базою для нарахування неустойки з огляду на правову природу негрошового зобов`язання не відповідає статті 61 Конституції України. Вказаний критерій з огляду на застосовану конструкцію формулювання та його правовий характер є абсолютним та має застосуватися у всіх випадках, не враховуючи наявності чи відсутності іншого.

Виключна правова проблема, на думку Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, полягає у відсутності одного варіанту реалізації розсуду суду, який можна було вважати правильним у контексті щодо застосування у системному зв`язку з нормами інших законодавчих актів, а саме статей 3, 549, 628, 629 ЦК України та статті 61 Конституції України, при цьому її вирішення має міжюрисдикційний характер, є необхідним для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки на сьогодні існує невизначеність законодавчого регулювання правових питань щодо порядку прийняття рішення у такій категорії справи. Тож наведене не може бути вирішено відповідним касаційним судом у межах оцінки правильності застосування судами нижчих інстанцій норм матеріального права чи дотримання норм процесуального права в контексті підстав касаційного оскарження. Вирішення правової проблеми необхідне також для забезпечення принципу пропорційності, тобто належного балансу між свободою договору та засадами цивільного законодавства, передбаченими статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність). Крім того, існують обґрунтовані припущення, що аналогічні проблеми щодо тлумачення правових норм неминуче виникатимуть у майбутньому.

Відповідно до частини п`ятої статті 302 ГПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи (ч. 1ст. 303 ГПК України).

Суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ст. 286 ГПК України Верховний Суд є судом касаційної інстанції у господарських справах.

Частина 1 статті 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

До складу Верховного Суду входять судді у кількості не більше двохсот. У складі Верховного Суду діють: 1) Велика Палата Верховного Суду; 2) Касаційний адміністративний суд; 3) Касаційний господарський суд; 4) Касаційний кримінальний суд; 5) Касаційний цивільний суд (ст. 37 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Велика Палата Верховного суду є постійно діючим колегіальним органом Верховного Суду, до складу якого входить двадцять один суддя Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду: 1) у визначених законом випадках здійснює перегляд судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права; 2) діє як суд апеляційної інстанції у справах, розглянутих Верховним Судом як судом першої інстанції; 3) аналізує судову статистику та вивчає судову практику, здійснює узагальнення судової практики; 4) здійснює інші повноваження, визначені законом (ст. 45 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів").

12.01.2021 Ухвалою Великої Палати Верховного Суду (справа №910/12876/19) прийнято до розгляду за позовом Приватного акціонерного товариства «Видобувна компанія «Укрнафтобуріння» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інновер Україна» про стягнення 4346226,28 грн за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інновер Україна» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 22 вересня 2020 року та рішення Господарського суду міста Києва від 29 січня 2020 року. Призначено справу до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи на 16.03.2021 о 10 годині у приміщенні Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. Пилипа Орлика, 8.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 236 ГПК України).

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права (ч. 6 т. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Відповідно п. 7 ч.1 ст. 228 ГПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 229 ГПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 7 частини першої статті 228 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Верховний Суд в своїй постанові від 21.01.2021 по справі №910/10330/19 зазначає про те, що судовими рішеннями в подібних правовідносинах є такі рішення, де подібними є (1) предмети спору, (2) підстави позову, (3) зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце (4) однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (аналогічна позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 523/6003/14-ц, від 19.06.2018 у справі № 922/2383/16, від 20.06.2018 у справі № 755/7957/16-ц, від 26.06.2018 у справі № 2/1712/783/2011, від 26.06.2018 у справі № 727/1256/16-ц, від 04.07.2018 у справі № 522/2732/16-ц).

Таким чином, для з`ясування підстав для зупинення провадження у даній справі в порядку п. 7 ч.1 ст. 228 ГПК України, спочатку необхідно встановити наявність подібних правовідносинах (в іншій справі №910/12876/19), яка передана на розгляд Великої Палати Верховного суду. Чи має місце сукупність таких складових елементів (критеріїв) як подібність предмета спору (заявлених вимог), підстав позову (вимог), змісту позовних вимог, встановлених судами фактичних обставин та наявності однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин.

У даній справі №921/631/20 предметом спору є стягнення з ПП «Білокриниця» на користь ТОВ «Захід Агробізнес» заборгованість за Договором поставки №67-З-ЧА-19 від 13.02.2019, у розмірі 2 466 240,95 грн.,яка складається з суми основного боргу у розмірі 1 510 543,10 грн., пені за несвоєчасне виконання зобов`язань у розмірі 305957,39 грн., відсотків річних у розмірі 423158,99 грн., штрафу з суми заборгованості у розмірі 226 581,47 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не виконав умови договору поставки №67-З-ЧА-19 від 13.02.2019 та не здійснив оплату за поставлений йому товар, чим спричинено виникнення заборгованості в заявленій до стягнення сумі, на яку нараховано пеню, відсотки річних та штраф.

Правовідносини між сторонами виникли з договору поставки, які регулюються параграфом 1. «Загальні положення про купівлю-продаж» і параграфом 3. «Поставка» глави 54. «Купівля-продаж» Цивільного кодексу України.

Водночас предметом спору у справі №910/12876/19 є стягнення з ТОВ "Інновер Україна" на користь ПАТ «Видобувна компанія Укрнафтобуріння» 4 346 226,28 грн, у тому числі: 2 193 860,43 грн авансового платежу, 548 118,01 грн - пені, 534 749,28 грн - 10% штрафу за порушення строків надання послуг на строк понад 10 днів, 1 069 498,56 грн - 20% штрафу за порушення строків надання послуг на строк понад 30 днів.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.01.2020 у справі №910/12876/19, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.09.2020, позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 548 118,01 грн. пені, 534 749,28 грн. 10% штрафу, 1 069 498,56 грн. 20% штрафу та 32 385,49 грн. судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Позовні вимоги мотивовані тим, що сторонами укладено договір від 09.11.2017 №IWK17028NIT, відповідно до умов якого відповідач повинен був надати послуги з налаштування, здійснення модифікацій та продовження програмного продукту, надання яких повинно здійснюватися трьома етапами, однак на порушення умов договору відповідач послуги не надав, а тому повинен повернути суму авансованого платежу та сплатити штрафні санкції за невиконання етапу 1 та етапу 2.

Правовідносини між сторонами виникли з договору про надання послуг, які регулюються главою 63. «Послуги. Загальні положення» Цивільного кодексу України.

Отже, суд дійшов до висновку, що у справі №910/12876/19, яка переглядається Великою Палатою Верховного Суду, та у даній справі №921/631/20 предмети розгляду (предмет спору, підстави позову) не є подібними, позаяк у справі №910/12876/19, на яку зіслався представник відповідача, обґрунтовуючи підставу зупинення, спір не стосується стягнення заборгованості (зокрема, одного розміру штрафу) за Договором поставки.

Таким чином, суд вважає за необхідне в задоволенні Заяви про зупинення провадження у справі №921/631/20 № без номера від 28.12.2020 (вх.№9579 від 28.12.2020) - відмовити.

2.Щодо усного клопотання представника відповідача заявлене в судовому засіданні 03.02.2021 щодо зупинення провадження у справі в порядку передбаченому підпунктом 17.12. підпункту 17 пункту 1 розділу ХІ. "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування усного клопотання про зупинення провадження у справі представник відповідача вказує на апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 22.01.2021 у справі №921/631/20, яку подано в межах встановлених строків.

Також, представник відповідача посилається на підпункти 17.10, 17.12 підпункту17 пункту 1 розділу ХІ. "Перехідні положення" ГПК України .

Заслухавши в судовому засіданні також усні заперечення щодо зупинення провадження у справі представника позивача, дослідивши норми чинного законодавства, суд встановив наступне.

25.11.2020 через канцелярію суду до матеріалів справи надійшла Зустрічна позовна заява №без номера від 25.11.2020 (вх. №863 від 30.11.2020), предметом якої є вимога позивача про:

-об`єднати вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом.

-визнати недійсним Договір поставки захисту рослин №67-З-ЧА-19 від 13.02.2019, який підписаний між ТОВ «Захід Агробізнес» та ПП «Білокриниця», без застосування наслідків недійсності.

-стягнути з Відповідача за зустрічним позовом сплачений судовий збір.

Ухвалою суду від 02.12.2020 зустрічну позовну заяву №без номера від 25.11.2020 (вх.№863 від 30.11.2020) ПП «Білокриниця» залишено без руху; надано позивачу за зустрічним позовом ПП «Білокриниця» - строк для усунення недоліків позовної заяви із врахуванням ч.2 ст.174 ГПК України. Копію ухвали щодо повернення Зустрічної позовної заяви направлено ПП «Білокриниця, рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Ухвалою від 22.01.2021 зустрічну позовну заяву за №без номера від 25.11.2020 (вх. №863 від 30.11.2020) Приватного підприємства Білокриниця та додані до неї документи (всього на 10 аркушах) повернуто позивачу за зустрічним позовом Приватному підприємству Білокриниця 47013, Тернопільська обл. Кременецький район, село Білокриниця.

Представник відповідача копію ухвали від 22.01.2021 та оригінал зустрічного позову з додатками отримав 25.01.2021, про що свідчить його підпис на ухвалі.

Судом встановлено, що апеляційна скарга №без номера від 22.01.2021 у справі №921/631/20 (вх. 14 від 01.02.2021) на ухвалу Господарського суду Тернопільської області поступила через канцелярію суду в межах встановленого строку на оскарження 01.02.2021.

Відповідно до підпункту 17.10. підпункту 17 пункту 1 розділу ХІ. "Перехідні положення" ГПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: пунктами 1, 6-8, 10, 12-14, 17, 19, 21, 31-33 частини першої статті 255 цього Кодексу (крім ухвал про відмову у прийнятті або повернення зустрічного позову, про відмову у прийнятті або повернення позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ухвал про зупинення провадження у справі, які подані з пропуском строку на їх оскарження), чи подання касаційної скарги на ухвали суду апеляційної інстанції (крім ухвал щодо забезпечення позову, зміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, ухвал про зупинення провадження у справі, які подані з пропуском строку на їх оскарження, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремих ухвал) - до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються всі матеріали.

В інших випадках - до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються копії матеріалів, необхідних для розгляду скарги. У разі необхідності суд апеляційної або касаційної інстанції може витребувати також копії інших матеріалів справи;

Підпунктом 17.12. підпункту 17 пункту 1 розділу ХІ. "Перехідні положення" ГПК передбачає,що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: суд зобов`язаний зупинити провадження у справі до перегляду ухвали у справі в порядку апеляційного чи касаційного провадження, якщо відповідно до підпункту 17.10 цього підпункту до суду апеляційної чи касаційної інстанції направляються всі матеріали справи.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає необхідним задовольнити усне клопотання представника відповідача заявлене в судовому засіданні 03.02.2021 щодо зупинення провадження у справі в порядку передбаченому підпунктом 17.12. підпункту 17 пункту 1 розділу ХІ. "Перехідні положення" ГПК України та зупинити провадження у справі №921/631/20 до перегляду ухвали у справі в порядку апеляційного провадження.

Керуючись ст.228, підпунктом 17.10 та підпунктом 17.12. підпункту 17 пункту 1 розділу ХІ. "Перехідні положення", ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. В задоволенні Заяви про зупинення провадження у справі №921/631/20 № без номера від 28.12.2020 (вх.№9579 від 28.12.2020) - відмовити.

2.Усне клопотання представника відповідача заявлене в судовому засіданні 03.02.2021 щодо зупинення провадження у справі в порядку передбаченому підпунктом 17.12. підпункту 17 пункту 1 розділу ХІ. "Перехідні положення" - задовольнити.

3.Зупинити провадження у справі №921/631/20 до перегляду ухвали від 22.01.2021 у справі в порядку апеляційного провадження.

4.Ухвалу надіслати учасникам справи рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення.

5.Ухвала може бути оскаржена в строк і порядок передбачені ст.ст.256,257 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано: 05 лютого 2021 року.

Суддя С.О. Хома