ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2021м. ДніпроСправа № 904/2539/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Панна С.П. за участю секретаря судового засідання Савенко О.О.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТАЛУРГТРАНС", м.Дніпро

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця", м. Дніпро

про відшкодування збитків за пошкодження вагонів в розмірі 178440,00 грн.

Представники:

від позивача: Пилипчук С.В.

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "МЕТАЛУРГТРАНС" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення збитків за пошкодження вагонів у розмірі 178 440,00 грн.

Ухвалою суду від 05.06.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 904/2539/20. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

16.07.2020р. до господарського суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 16.07.2020р. підготовче засідання відкладено на 10.09.2020р.

У судовому засіданні від 10.09.2020р. був присутній представник позивача. Представник відповідача у судове засідання не з`явився.

У судовому засіданні від 25.09.2020р. були присутні представники сторін.

29.09.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТАЛУРГТРАНС" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення збитків за пошкодження вагонів у розмірі 178 440,00 грн. (а.с. 206-210 т. 1) з додатками (а.с. 211-233 т. 1), в якому відповідач просить суд в задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі. Судом відзив на позовну заяву прийнятий до відома.

01.10.20 від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, а саме копій правовстановлюючих документів на залізничні вагони (а.с. 1-2 т. 2) з додатками (а.с. 3-29 т. 2).

13.11.2020р. до суду надійшла заява від відповідача про заперечення участі у справі.

13.11.2020р. надійшла заява від позивача про відкладення розгляду справи.

У судове засідання від 01.12.2020р. з`явились представники сторін. Також у судовому засіданні було подано клопотання від представників сторін про продовження строку розгляду справи по суті. Клопотання підлягає задоволенню.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 01.12.2020р. постановлено відкласти судове засідання по справі № 904/2539/20 на 10.12.2020р.

Однак, судове засідання 21.12.2020р. не відбулось, у зв`язку з тим, що суддя Панна С.П. була на лікарняному (листки непрацездатності АDЮ №627772 з 09.12.2020 по 22.12.2020р., АDЮ № 627846 з 23.12.2020р. по 28.12.2020р.).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 Господарського процесуального кодексу України підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 ГПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Таким чином, суд дійшов висновку закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 29.12.2020р. відкладено розгляд справи по суті на 13.01.2021р.

Ухвалою суду від 13.01.2021р. відкладено розгляд справи по суті на 25.01.2021р.

В судовому засіданні, 25.01.2021 р., проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи присутнього в судовому засіданні представника позивача та представника відповідача, господарський суд

ВСТАНОВИВ

Позивач вказує на те, що за весь час, коли вагони Позивача знаходились на шляху прямування залізничними коліями загального користування та перебували у володінні Відповідача, внаслідок незабезпечення Відповідачем схоронності (збереження) майна (вагонів) при перевезенні залізничним транспортом, Позивачу було завдано збитків, які відповідно Відповідач зобов`язаний відшкодувати Позивачу. Загальна сума понесених Позивачем в результаті заміни розукомплектованих деталей (ремонта вагонів) складає 178 440,00 грн. (з урахуванням ПДВ).

Оскільки розукомплектація вагонів відбулася на шляху прямування залізничними коліями загального користування та дані вагони перебували у володінні Відповідача, тобто у період знаходження вагонів на відповідальності Відповідача, Позивач вважає, що збитки завдані йому саме з вини Відповідача, а тому підлягають відшкодуванню останнім в повному обсязі.

Позовні вимоги обґрунтовані з посиланням на ст.ст. 22, 924, 1166 Цивільного кодексу України, ст.ст. 224, 225 Господарського кодексу України, Наказ Міністерства інфраструктури України «Про затвердження правил експлуатації власних вантажних вагонів», ст.ст. 110, 126 Статуту залізниць України, ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт", Конвенцію про міжнародні залізничні перевезення від 9 травня 1980 року, Угоду про міжнародне залізничне вантажне сполучення.

Відповідач вказує на те, що у Позивача відсутнє право на пред`явлення позову з приводу пошкодження вантажу, відсутні належні докази понесення збитків, не доведено відповідність обсягу та суми фактично наданих послуг з ремонту виявленому обсягу несправностей.

Позивач здійснює діяльність у сфері транспортного обслуговування, зокрема, з організації перевезень залізничним транспортом, для чого використовує власні та орендовані залізничні вагони: № 61327540 на підставі договору купівлі-продажу № 4299-S6 від 19.03.19 р., Акту приймання-передачі вагону від 28.03.19 р., укладеного з ТОВ "ОТП ЛІЗИНГ" (а.с. 3-9 т. 2), № 59672774 на підставі договору купівлі-продажу (предмету лізингу) № 2-МТ від 12.06.12 р., приймання-передачі вагону від 12.06.19 р., укладеного з УЛК "АЛЬФА" (а.с. 10-14 т. 2), № 60832474 на підставі договору підряду на виготовлення напіввагонів № 1 від 06.06.11 р., Акт приймання-передачі вагону № 34 від 31.07.12 р., укладеного з ТОВ "ТРАНСМАШ" (а.с. 15-20 т. 2), № 61504502 на підставі договору купівлі-продажу (викупу) предмета лізингу № LC8774-06/13 від 10.06.13 р., Акт приймання-передачі права власності на вагон від 20.08.19 р., укладеного з ТОВ "РАЙФФАЙЗЕН ЛІЗИНГ АВАЛЬ" (а.с. 21-23 т. 2), № 61504403 на підставі договору оренди № 33А/19 від 01.06.19, Акт приймання-передачі вагону від 01.11.19 р., укладеного з ТОВ "ОСТ-ВЕСТ ЛОГІСТИК УКРАЇНА" (а.с. 24-28, т. 2).

Для забезпечення організації курсування власних та орендованих вантажних вагонів на коліях загального користування та надання послуг, пов`язаних із цими перевезеннями між Позивачем та Відповідачем укладено договір про надання послуг власнику, орендатору або оператору щодо організації курсування власних вантажних вагонів на коліях загального користування № ПР/М-15103/НЮ від 09.11.2015 р. (а.с. 50-55, т. 1).

У період серпень-вересень 2019 року АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» здійснювало перевезення вказаних вантажних залізничних вагонів, що підтверджується договорами перевезення у вигляді залізничних накладних (вагону № 61327540 а.с. 56-58, т. 1, вагону № 59672774 - а.с. 64, т. 1, вагону № 60832474 а.с. 69-71, т. 1, вагону № 61504502 а.с. 76, т. 1, вагону № 61504403 - а.с. 81, т. 1), відповідно до яких вказані вантажні вагони прямували до пункту призначення.

1. Згідно залізничної накладної № 35111087 вагон № .07.19 р. відправився зі станції відправлення Максимівка-Тернопільська направився з вантажем (вапняк для флюсування) до пункту призначення до станції призначення Запоріжжя-Ліве, але прибувши 01.08.19 р. до станції призначення Запоріжжя-Ліве при огляді вагону було встановлено, що на вагоні відсутня головна частина повітрярозподільника, внаслідок чого було складено Акт загальної форми ГУ-23 (а.с. 59 т. 1).

2. Згідно залізничної накладної № 51650372 вагон № .09.19 р. відправився зі станції відправлення Краматорськ порожнім та направився до пункту навантаження до станції призначення Слов`янськ, але прибувши 20.09.19 р. до станції призначення Слов`янськ при огляді вагону було встановлено, що на вагоні відсутній авторежим, внаслідок чого було складено Акт загальної форми ГУ-23 (а.с. 65 т. 1).

3. Згідно залізничної накладної № 51252062 вагон № .08.19 р. відправився зі станції відправлення Авдіївка направився з вантажем (кокс доменний) до пункту призначення до станції призначення Запоріжжя-Ліве, але прямуючи до пункту призначення 28.08.19 р. на станції Лиман при огляді вагону було встановлено, що на вагоні відсутня головна частина повітрярозподільника, внаслідок чого було складено Акт загальної форми ГУ-23 (а.с. 72 т. 1).

4. Згідно залізничної накладної № 46413852 вагон № .08.19 р. відправився зі станції відправлення Запоріжжя-Ліве порожнім та направився до пункту навантаження до станції призначення Запоріжжя-І, але прибувши 11.09.19 р. до станції призначення Запоріжжя-І при огляді вагону було встановлено, що на вагоні відсутня головна частина повітрярозподільника, внаслідок чого було складено Акт загальної форми ГУ-23 (а.с. 77 т. 1).

5. Згідно залізничної накладної № 47044557 вагон № .09.19 р. відправився зі станції відправлення Запоріжжя-Ліве порожнім та направився до пункту навантаження до станції призначення Запоріжжя-І, але прибувши 17.09.19 р. до станції призначення Запоріжжя-І при огляді вагону було встановлено, що на вагоні відсутня головна частина повітрярозподільника, внаслідок чого було складено Акт загальної форми ГУ-23 (а.с. 82 т. 1).

У відповідності до повідомлення форми ВУ-36М (а.с. 61, 62 т. 1) та повідомлення форми ВУ-23М (а.с. 60 т. 1) - вагон № 61327540, повідомлення форми ВУ-36М (а.с. 67-68 т. 1) та повідомлення форми ВУ-23М (а.с. 66 т. 1) - вагон № 59672774, повідомлення форми ВУ-36М (а.с. 74-75 т. 1) та повідомлення форми ВУ-23М (а.с. 73 т. 1) - вагон № 60832474, повідомлення форми ВУ-36М (а.с. 79-80 т. 1) та повідомлення форми ВУ-23М (а.с. 78 т. 1) - вагон № 61504502, повідомлення форми ВУ-36М (а.с. 84-84 т. 1) та повідомлення форми ВУ-23М (а.с. 83 т. 1) - вагон № 61504403 - були прийняті структурним підрозділом експлуатаційного вагонного депо регіональної філії АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» для проведення ремонту та технічного огляду.

Організація проведення ремонту зазначених залізничних вагонів на замовлення Позивача проводились ТОВ «РЕМВАГОНТОРГ» у відповідності до умов укладеного між ними договору про надання послуг № 49у від 27.06.19 р. (а.с. 86-91 т. 1), що підтверджується Актом наданих послуг № 05 від 17.10.19 р. (а.с. 92-93 т. 1) та калькуляціями вартості організації та проведення ремонту вагону № 61327540 (а.с. 94-95 т. 1), вагону № 59672774 (а.с. 96-97 т. 1), вагону № 60832474 (а.с. 98-99 т. 1), вагону № 61504502 (а.с. 100-101 т. 1), вагону № 61504403 (а.с. 102-103 т. 1).

Так згідно п.п. 22, 23 Акту наданих послуг № 05 від 17.10.19 р. (а.с. 93 т. 1) та калькуляції вартості організації та проведення ремонту (а.с. 94-95 т. 1) вартість організації та проведення ремонту вагону № 61327540 складає 28 300,00 грн. без ПДВ (19 300,00 грн. вартість ремонту, 9 000,00 грн. вартість деталі);

згідно п.п. 16, 17 Акту наданих послуг № 05 від 17.10.19 р. (а.с. 93 т. 1) та калькуляції вартості організації та проведення ремонту (а.с. 96-97 т. 1) вартість організації та проведення ремонту вагону № 59672774 складає 27 500,00 грн. без ПДВ (19 300,00 грн. вартість ремонту, 8 200,00 грн. вартість деталі);

згідно п.п. 20, 21 Акту наданих послуг № 05 від 17.10.19 р. (а.с. 93 т. 1) та калькуляції вартості організації та проведення ремонту (а.с. 98-99 т. 1) вартість організації та проведення ремонту вагону № 60832474 складає 28 300,00 грн. без ПДВ (19 300,00 грн. вартість ремонту, 9 000,00 грн. вартість деталі);

згідно п.п. 27, 28 Акту наданих послуг № 05 від 17.10.19 р. (а.с. 93 т. 1) та калькуляції вартості організації та проведення ремонту (а.с. 98-99 т. 1) вартість організації та проведення ремонту вагону № 61504502 складає 28 300,00 грн. без ПДВ (19 300,00 грн. вартість ремонту, 9 000,00 грн. вартість деталі);

згідно п.п. 24, 25, 26 Акту наданих послуг № 05 від 17.10.19 р. (а.с. 93 т. 1) та калькуляції вартості організації та проведення ремонту (а.с. 98-99 т. 1) вартість організації та проведення ремонту вагону № 61504403 складає 36 300,00 грн. без ПДВ (19 300,00 грн. вартість ремонту, 9 000,00 грн. та 8 000,00 грн. вартість деталей).

Загальна вартість організації проведення ремонту зазначених 5-ти вагонів №№ 61327540, 59672774, 60832474, 61504502, 61504403 складає 178 440,00 грн. (з ПДВ).

Загальна вартість ремонту (15-ти вагонів) за Актом наданих послуг № 05 від 17.10.19 р. (а.с. 92-93 т. 1) та рахунку № 53 від 17.10.19 р. (а.с. 104 т. 1) склала 528 840,00 грн. (з ПДВ), в т.ч. і зазначених 5-ти вагонів №№ 61327540, 59672774, 60832474, 61504502, 61504403, які є предметом розгляду у даній справі.

Згідно платіжного доручення № 10722 від 13.11.19 р. (100 000,00 грн.) (а.с. 105 т. 1), платіжного доручення № 10727 від 14.11.19 р. (100 000,00 грн.) (а.с. 106 т. 1), платіжного доручення № 10799 від 25.11.19 р. (96 839,99 грн.) (а.с. 107 т. 1), платіжного доручення № 10811 від 27.11.19 р. (232 000,00 грн.) (а.с. 108 т. 1) вбачається, що Позивачем сплачено ТОВ «РЕМВАГОНТОРГ» вартість ремонту (15-ти вагонів) згідно Акту наданих послуг № 05 від 17.10.19 р. та рахунку № 53 від 17.10.19 р. (а.с. 104 т. 1) у розмірі 528 840,00 грн. (з ПДВ) (в т.ч. і 178 440,00 грн. (з ПДВ) за вартість ремонту зазначених 5-ти вагонів №№ 61327540, 59672774, 60832474, 61504502, 61504403, які є предметом розгляду у даній справі).

З метою отримання професійної правничої допомоги щодо підготовки позовної заяви по стягненню коштів з АТ «Українська залізниця», Позивачем було укладено з Адвокатським об`єднанням «ЮРИДИЧНИЙ ЦЕНТР ПРЕЦЕДЕНТ» Додаткову угоду № 4 від 03.04.2020 р. (а.с. 112-113 т. 1) до Договору про надання правової допомоги від 03.02.2020 р. (а.с. 109-111 т. 1), згідно умов якої АО «ЮРИДИЧНИЙ ЦЕНТР ПРЕЦЕДЕНТ» надано Позивачу послуги з правової допомоги щодо: попереднього опрацювання матеріалів наданих Позивачем, вивчення судової практики, формуванням правової позиції, підготовки процесуальних документів для звернення до суду (позовна заява, розрахунок суми заборгованості, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат) тощо, що стосується розукомплектації вагонів вагонів №№ 61327540, 59672774, 60832474, 61504502, 61504403.

Загальна вартість Послуг з правничої допомоги відповідно до Акту № 4 приймання-передачі наданих послуг від 04.04.2020 р. згідно із Додатковою Угодою № 4 від 03.04.20 р. до Договору про надання правової допомоги від 03.02.20 р. (а.с. 114-115 т. 1) та згідно рахунку № 4 від 09.04.20 р. (а.с. 117 т. 1) складає 18 000,00 грн. без ПДВ.

Понесення Позивачем зазначених витрат на професійну правничу допомогу також підтверджується платіжними дорученнями № T3W0000289 від 17.04.20 р. (а.с. 118 т. 1).

Відповідно до підпункту 8 пункту 6 розділу 1 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 р. № 457 (Статут), накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до ст. 22 ЦКУ особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 1166 ЦКУ шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Обов`язок збереження вагонів у технічному стані, придатному для використання покладається на Відповідача на підставі нижченаведеного.

Відповідач випускає вагони на колії загального призначення лише у випадку, коли їх технічний стан відповідає вимогам.

Згідно з ст. 8 Статуту перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізницями провадиться у вагонах парку залізниць або орендованих у залізниць, а також у власних вагонах, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності, в тому числі розташованим за межами України. Вагони, призначені для перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, повинні відповідати вимогам Правил технічної експлуатації залізниць України та санітарно-гігієнічним і протиепідемічним нормам і правилам.

За приписами п. 3.4 Правил експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України від 29.01.2015 № 17, власні вантажні вагони, що виходять на колії загального користування, за конструкцією, строком служби, періодом проведення планових видів ремонту і технічним станом повинні відповідати всім вимогам, які встановлюються до вагонів інвентарного парку залізниць, включаючи спеціалізований рухомий склад, та мати відомості про комплектацію вагона.

Відповідно до п. 4.1 вказаних Правил, випуск власних вантажних вагонів на колії загального користування допускається після відповідного огляду їх технічного стану працівниками вагонного господарства, а для перевезення небезпечного вантажу в спеціалізованих вагонах - при пред`явленні відправником вантажу працівникам станцій і вагонного господарства свідоцтва про технічний стан вагона, що гарантує безпеку перевезення цього вантажу. Номер свідоцтва і результати огляду технічного стану вагонів працівник вагонного господарства записує в книзі пред`явлення вагонів вантажного парку до технічного обслуговування (форма ВУ-14).

Прийняття Відповідачем до перевезення зазначених Позивачем вагонів свідчить про те, що останні перебували у технічно справному стані на станції відправлення і були пошкоджені під час прямування на коліях загального призначення, що було виявлено лише по їх прибуттю до станції призначення.

Згідно з пунктами 20, 21 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113, пошкодження вантажного вагона - це порушення справного стану вагона або його складових частин унаслідок зовнішніх впливів, що перевищують рівні, установлені ГОСТ 22235-76, а також унесення змін у конструкції вагонів, заварювання дверей, люків, знімання бортів платформ, дверей напіввагонів, знімного устаткування вагонів тощо, свердління (пробивання, пропалювання) отворів для кріплення вантажів у деталях вагонів, а також кріплення до них вантажів за допомогою зварювання без дозволу залізниці

Відповідно до п. 22 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113, 22, сума збитків за пошкодження вагона складається з:

- витрат на транспортування пошкодженого вагона від місця пошкодження до місця його ремонту в розмірі провізної плати, визначеної відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 15.11.99 N 551, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.99 за №828/4121, з урахуванням коригувальних коефіцієнтів, що діють на момент транспортування;

- вартості ремонту пошкодженого вагона з урахуванням вартості втрачених та (або) пошкоджених частин;

- витрат на перевантаження вантажу з пошкодженого вагона, якщо його неможливо відремонтувати в навантаженому стані, які визначаються за калькуляцією вартості робіт, що надається разом з розрахунком збитків;

- плати за користування вагоном за нормативний час перебування пошкодженого вагона в деповському, капітальному ремонті або технічному обслуговуванні з відчепленням (додаток 9), визначеної за ставками плати за користування вагонами згідно з пунктом 14 цих Правил.

Суд не бере до уваги посилання Відповідача на відсутність будь-яких даних виконання ремонту вагонів, оскільки організація та фактичне проведення ремонту вагонів підтверджено переліченими вище доказами, наявними в матеріалах справи.

Окрім того, суд звертає увагу, що в даному випадку ТОВ «РЕМВАГОНТОРГ» виступає в якості посередника, до обов`язків якого згідно умов договору про надання послуг № 49у від 27.06.19 р. (а.с. 86-91 т. 1) входить надання комплексної послуги з організації ремонту залізничних вагонів Позивача розобладнаних запасними частина, деталями, вузлами в наслідок (п. 1.1./); контроль якості проведення ремонтів, якість запасних частин, деталей, вузлів, дотримання термінів ремонту вагонів, поставки запасних частин, деталей, вузлів, відповідність об`ємів виконаних ремонтних робіт вимогам діючих нормативах на залізничних адміністраціях, контроль складання повідомлень форми ВУ-23М, ВУ-36М (п. 2.1.2.); здійснювати поставку, закупівлю необхідних запасних частин, вузлів, деталей, матеріалів для ремонту вагонів Позивача і своєчасно поставляти їх для проведення ремонту на відповідні вагоноремонтні підприємства, атестованих на здійснення зазначеної діяльності (п. 2.1.3.); надавати Позивачу акти наданих послуг (п. 2.2.1).

Необхідність бути атестованим та мати відповідну ліцензію на проведення ремонтних робіт залізничних вагонів стосується саме вагоноремонтних підприємств, до яких направляються вагони для проведення ремонтних робіт.

Згідно п. 1.2. договору про надання послуг № 49у від 27.06.19 р. (а.с. 86 т. 1) Акт загальної форми ГУ-23 підписаний уповноваженими особами АТ «Укрзалізниця» є документом, що засвідчує обставини, місце події, кількість, тип, найменування відсутніх запасних частин, деталей, вузлів для перерахування вагону з робочого парку в парк несправних.

Посилання Відповідача на недоведеність Позивачем реальної необхідності звертатись до іншої особи за послугами з організації ремонту, тобто залучення посередника (укладення з ним договору про надання послуг з організації послуг) є безпідставними, оскільки ст. 67 Господарського кодексу України передбачає, що відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Суб`єкти господарювання використовують у своїй діяльності вільні та державні регульовані ціни (ч. 3 ст. 189 Господарського кодексу України).

Вільні ціни визначаються на всі види продукції (робіт, послуг), за винятком тих, на які встановлено державні регульовані ціни. Вільні ціни визначаються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін, а у внутрішньогосподарських відносинах - також за рішенням суб`єкта господарювання (ст. 190 Господарського кодексу України).

Статтею 3 Цивільного кодексу України встановлені загальні засади цивільного законодавства, а саме: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.

З огляду на вказані норми в договірних правовідносинах сторони вільні у виборі контрагента, умов договору та вартості наданих/отриманих послуг.

Стаття 224 Господарського кодексу України зобов`язує учасника господарських відношень, який порушив господарські зобов`язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов`язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

Статтею 225 Господарського кодексу України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Надані Позивачем докази по справі доводять факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками.

Суд дійшов висновку, що для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди є всі підстави, які документально підтверджені та існує наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України №6-469св10 від 02.06.2010).

Як зазначено у п. 11 Оглядового листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання судової практики застосування Статуту залізниць України, інших норм транспортного законодавства" №01-8/91 від 29.11.2007, порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", і якими залізниця не має права розпоряджатись на свій розсуд, як вона розпоряджається вагонами загального парку залізниць, а зобов`язана доставити ці власні порожні вагони на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 23.03.2017 у справі №904/4195/16 та від 17.01.2017 у справі № 904/3013/16.

Згідно із ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не зміг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт" встановлено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

За приписами ст. 110 Статуту, залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Згідно з п. 2 ст. 126 Статуту за пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Відповідно ч. 1 ст. 397 ЦКУ володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе.

АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» є володільцем вагонів в період курсування вантажних вагонів на коліях загального користування та наданням послуг, пов`язаних із цими перевезеннями, які прийняті нею в перевезення встановлений рішеннями господарських судів всіх інстанцій.

Так, зокрема, в Постанові Господарського суду України від 11.01.2017 року по справі № 904/4232/16 зазначено: «Доводи позивача про те, що відповідач є володільцем джерела підвищеної небезпеки (вагону) та має обов`язок відшкодувати спричинені збитки, суд касаційної інстанції вважає помилковим, оскільки на момент події, внаслідок якої відбулося сходження вагону з колії, спірний вагон у складі поїзду № 2934 перебував у фактичному володінні позивача, який відповідно до Статуту залізниць України здійснював перевезення, тобто правомірно володів зазначеним вагоном».

Згідно Постанови Касаційного господарського суду Верховного суду України від 15 червня 2018 року по справі № 904/7360/17 встановлено та зазначено: «порожні власні вагони, які перевозяться залізницею за перевізними документами зі сплатою перевізної плати, мають статус "вантажу", який залізниця зобов`язана доставити на станцію призначення у цілості та збереженості і видати його одержувачу, зазначеному в накладній».

Приймаючи до уваги наведене, Суд дійшов висновку про наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме протиправної бездіяльності відповідача, що виявилась у незабезпеченні збереженості належного позивачу майна (вагонів), завданої шкоди - пошкодження складових частин вагонів, та причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою.

Таким чином, відповідальність за пошкодження вагонів під час їх перебування на залізничній колії несе саме Відповідач, а тому, відповідно до норм чинного законодавства України, саме на Відповідача покладається обов`язок відшкодування збитків, завданих Позивачу за час, коли вагони знаходились на залізничних коліях Відповідача.

Окрім того, Суд зазначає, що АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» як перевізник, має нести відповідальність за втрату, пошкодження вагонів з моменту прийняття їх до перевезення до моменту видачі, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Суд бере до уваги, обставини, викладені у Висновку науково-правової експертизи Інституту держави і права ім. В. М. Корецького НАН України від 31 травня 2018 року № 126/116-е щодо застосування аналогії закону (а.с. 120-130 т. 1), що дає підстави для застосування аналогії закону, зокрема, норм Конвенції про міжнародні залізничні перевезення від 9 травня 1980 року (згідно з текстом Протоколу змін від 3 червня 1999 року) із додатками (КОТІФ). Так, Додатком D до КОТІФ є Єдині правила до договорів про використання вагонів в міжнародному залізничному сполученні (Єдині правила).

Параграфи 1-4 ст. 4 Єдиних правил визначають, що підприємство залізничних перевезень, якому було довірено вагон для використання як транспортного засобу, відповідає за втрату або пошкодження вагона або його допоміжного обладнання, якщо воно не доведе, що це сталося не з його вини.

Законом України «Про приєднання України до Конвенції про міжнародні залізничні перевезення (КОТІФ)» 5 червня 2003 р. № 943-IV Україна приєдналась до КОТІФ.

Також зазначені питання врегульовані нормами Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (УМВС), яка діє з 01.11.1951, перевидана і набула чинності для України з 01.01.1998, із останніми змінами та доповненнями, що набули чинності для України 01.07.2017.

Дану угоду було укладено між міністерствами, які відають залізничним транспортом, з метою організації перевезень вантажів в прямому міжнародному залізничному сполученні.

Так, ст. 51 УМВС визначає, що перевізник несе відповідальність за втрату, пошкодження вагона з моменту прийняття до перевезення до моменту видачі, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідно до частини першої статті 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Наявність залізничних накладних, є беззаперечним доказом того, що саме Відповідач, взявши в перевезення визначені в позовній заяві вагони, які під час перевезення були розукомплектовані, має нести відповідальність за збитки, які понесені Позивачем в результаті таких неправомірних дій Відповідача.

Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» від 28.01.2013 № 24-150/0/4-13 під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного панування власника над майном, не пов`язана з використанням його властивостей.

З правової позиції, визначеної в постанові Вищого господарського суду України від 11.01.2017 у справі № 904/4232/16, вбачається, що вагон перебуває у фактичному володінні Укрзалізниці, яка правомірно володіє ним, якщо цей вагон у складі поїзду здійснює відповідно до Статуту залізниць України перевезення, оскільки, відповідно до частини першої статті 397 Цивільного кодексу Украі?ни, володільцем чужого маи?на є особа, яка фактично тримає и?ого у себе, а статтею 398 Цивільного кодексу Украі?ни передбачено, що право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якіи? маи?но було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №653/1096/16-ц, цивільне законодавство розрізняє право володіння як складову повноважень власника (частина перша статті 317 ЦК України), як різновид речових прав на чуже майно (пункт 1 частини першої статті 395 ЦК України) та як право, що виникає на договірних засадах, тобто договірне володіння.

За правовими позиціями Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц, враховуючи специфіку речей в обороті, володіння рухомими та нерухомими речами відрізняється: якщо для володіння першими важливо встановити факт їх фізичного утримання, то володіння другими може бути підтверджене, зокрема, фактом державної реєстрації права власності на це майно у встановленому законом порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, залізничні накладні підтверджують ту обставину, що спірні напіввагони були передані відповідачу для здійснення перевезень залізничними коліями, внаслідок чого Відповідач отримав можливість їх фізично утримувати, тобто володіти ними.

З огляду на те, що Відповідач прийняв вагони до перевезення, він, як виконавець послуг у сфері залізничних перевезень (Перевізник), мав вжити всіх належних заходів щодо їхнього збереження, а також зберігання всіх комплектуючих, іншого обладнання. Прийнявши напіввагони до перевезення Відповідач має нести за відповідальність за їх збереження перед власником, в протилежному випадку права власника будуть порушені.

Згідно ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Враховуючи вищевикладене Відповідачем повинні бути відшкодовані Позивачу витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають сплаті Позивачем.

Наданий Позивачем склад доказів про надання професіональної правничої допомоги є достатнім для підтвердження даного факту, його обґрунтування та є підставою для стягнення з Відповідача на користь Позивача витрат на професійну правничу допомогу.

Вказана правова позиція узгоджена у постановах Верховного Суду від 09.07.2019 р. у справі № 923/726/18, від 13.12.2018 у справі № 816/2096/17 та від 16.05.2019 у справі № 823/2638/18, згідно з якою від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.

На підставі викладеного, з урахуванням встановлених обставин справи, які підтверджені належними доказами, вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору стягуються з відповідача на користь позивача у розмірі 2 676,60 грн. та зі сплати витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 18 000,00 грн.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Єжі Гедройця, 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, 108, ідентифікаційний код 40081237) на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "МЕТАЛУРГТРАНС" (49000, м. Дніпро, пл. Героїв Майдану, буд. 1, к. 524; ідентифікаційний код 33074226) збитки за пошкодження вагонів у розмірі 178 440,00 грн., судовий збір у розмірі 2 676,60 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 18 000,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Повне рішення складено 05.02.2021

Суддя С.П. Панна