ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/46/20 (922/3822/20)

Господарський суд Харківської області у складі: судді Усатого В.О.

при секретарі судового засідання Мазуренко А.О.

та за участю:

керуючого реструктуризацією - арбітражного керуючого Борових І.А. (свідоцтво про право на здійснення діяльності № 1154 від 02.07.2013);

представника боржника - адвокат Авілова О.М. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 2140 від 13.09.2017, ордер б/н від 28.12.2019);

представника ТОВ "ФК "Поліс" - адвокат Ганчар І.Д. (довіреність від 04.01.2021, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 6947/10 від 05.09.2018),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Господарського суду Харківської області в порядку загального позовного провадження справу

за позовом керуючого реструктуризацією фізичної особи Микало І.В.
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс"
про стягнення коштів в межах справи про неплатоспроможність фізичної особи Микало І.В. ,
ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява керуючого реструктуризацією арбітражного керуючого Борових І.А., в якій просить суд:

стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс" (, вул. Шовковична, буд. 42-44, оф. 13-В, м. Київ, 01004) суму грошових коштів у розмірі 2 746 635,29 грн, яка є перевищенням 90% вартості предметів іпотек, а саме: нежитлових приміщень цокольного поверху №№ 104-1,104-3,104-4, 104-6, 104-8, 104-13, 104-16, 104-17, 104-18, 104-19, 104-20, 104-18а, LXV. LXVа в літ "А-5", загальною площею 228,6 кв.м АДРЕСА_1 загальною площею 228,6 кв.м, за договором іпотеки № 04.03-02/07-ДІ01 від 28.12.2008 та нежитлові приміщення підвалу №№ 26, 30, 31, 32, 33, 34, 35, 36, 38, 39, 40 в літері "А-25" загальною площею 332,5 кв.м, АДРЕСА_2 , за договором іпотеки № 04.05-00/08-Ск-ДІ01 від 23.06.2008, що були набуті Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс" (, вул.Шовковична, буд. 42-44, оф. 13-В, м. КИїв, 01004) у власність 12.09.2019 з зарахуванням на відкритий арбітражним керуючим Борових І.А. спеціальний рахунок НОМЕР_1 у АТ "Таскомбанк", код банку 339500, для розрахунків в межах справи № 922/46/20.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс" (, вул. Шовковична, буд. 42-44, офіс 13-В, м. Київ, 01004) на користь арбітражного керуючого Борових І.А. (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , пров. Дружній,1, м. Полтава, 36042, свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 2254, видане Міністерством юстиції України 02.07.2013, наказ від 07.06.2013 № 1115/5) 41199,53 грн судового збору, сплаченого при подачі позову до суду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вартість предметів іпотек, які набув у власність ТОВ "ФК "Поліс", перевищує розмір заборгованості боржника ФО Микало І.В. перед ним. З урахуванням наведеного, позивач вважає, що ТОВ "ФК "Поліс" зобов`язаний відшкодувати ФО Микало І.В. різницю у такій вартості.

Оскільки Господарським судом Харківської області розглядається справа про неплатоспроможність ФО Микало І.В. , то керуючим реструктуризацією заявлено позов в межах справи про неплатоспроможність.

Позивач вказує на те, що у разі задоволення позовних вимог, отримані кошти будуть спрямовані на задоволенні вимог кредиторів у справі.

В провадженні Господарського суду Харківської області у складі судді Усатого В.О. розглядається справа № 922/46/20 про неплатоспроможність ФО Микало І.В .

Зважаючи на викладене, відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 26.11.2020 справа за позовом керуючого реструктуризацією передана на розгляд судді Усатому В.О.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 30.11.2020 позовну заяву прийнято до розгляду в межах справи про неплатоспроможність фізичної особи Микало І.В . Відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні.

16.12.2020 від ТОВ "ФК "Поліс" надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач вважає, що заявлений позивачем позов поданий за відсутності порушеного права. Наводить обґрунтування своєї позиції.

13.01.2021 керуючим реструктуризацією (позивачем) подано відповідь (вх. 650) на відзив, в якій наводить заперечення на доводи, викладені у відзиві відповідача. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Від відповідача (ТОВ "ФК "Поліс") надійшли пояснення (вх. 440 від 28.01.2021) щодо відповіді на відзив, в яких наводить правове обґрунтування своєї позиції у справі та заперечення щодо доводів та вимог позивача. Вважає відсутніми правові підстави для задоволення позовних вимог.

В судове засідання 28.01.2021 прибули: особисто керуючий реструктуризацією, представник боржника (ФО Микало І.В. ), представник відповідача.

Судом встановлено, що станом на 28.01.2021 відповідачем подано відзив на позовну заяву, на який позивачем надано відповідь, відповідачем подані пояснення щодо відповіді на відзив. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про те, що завдання підготовчого провадження виконані, сторонам створені належні умови для реалізації їх процесуальних прав, відсутні перешкоди для переходу для розгляду справи по суті заявлених вимог. В судовому засіданні 28.01.2021 представники сторін подали письмові заяви про те, що вони не мають заперечень щодо переходу до розгляду справи по суті.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку закрити підготовче провадження, про що оголосив протокольну ухвалу, та перейти до розгляду справи по суті.

В судовому засіданні позивач (керуючий реструктуризацією боржника) підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні.

Представник боржника (фізичної особи Микало І.В. в межах справи про неплатоспроможність якої розглядається даний позов) підтримала заявлений керуючим реструктуризацією позов та просить його задовольнити.

Представник відповідача (ТОВ "ФК "Поліс"), яка заперечує проти задоволення позовних вимог та просить відмовити у їх задоволенні. Зауважує на тому, що Боржник (ФО Микало І.В. ) станом на момент здійснення державної реєстрації переходу права власності на предмети іпотек до ТОВ "ФК "Поліс" не була іпотекодавцем Предметів іпотек, позивач не довів належними та допустимими доказами в розумінні ч. 5 статті 37 Закону України про іпотеку - вартості предмету іпотеки, заявлену у позові. Таким чином, на думку відповідача, відсутня необхідна сукупність фактів для наявності правових підстав задоволення позовних вимог в порядку статті 37 Закону України "Про іпотеку", на яку в обґрунтування заявлених вимог посилається позивач. Крім того, зауважила на тому, що оскільки станом на момент набуття ТОВ "ФК "Поліс" права власності на предмети іпотек позивач не була їх власником, то взагалі відсутні правові підстави у позивача заявляти вимоги в порядку статті 37 Закону України "Про іпотеку", оскільки відсутнє порушене право, з метою захисту якого заявлений позов.

Позивач та представник боржника заперечували проти доводів відповідача та вважали наявними правові підстави для задоволення позовних вимог. Пояснили, що відчуження предметів іпотек відбулось в межах провадження у справі № 5023/5540/12 про банкрутство ФОП Бутенко І.В. (попереднє прізвище Микало І.В. ) у грудні 2012 року. Однак, в наступному постановою Харківського апеляційного господарського суду від 17.09.2013, яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 08.07.2014, провадження у справі про банкрутство ФОП Бутенко І.В. припинено як безпідставно порушене. З огляду на наведені обставини, позивач, з яким погоджується представник боржника, вважає, що договори купівлі-продажу, укладені в межах процедури такого банкрутства, є нікчемними та нікчемними є наступні договори в такому ланцюгу. Отже, позивач вважає, що Микало І.В. ( Бутенко І.В. ) продовжувала залишатися власницею предметів іпотек, звернення стягнення на які звернуло ТОВ "ФК "Поліс". Пояснили, що кошти, отримані у разі задоволення позовних вимог, будуть спрямовані на задоволення вимог кредиторів, вимоги яких визнані судом. А у разі покриття отриманою сумою розміру кредиторських вимог, залишок коштів дозволить запобігти визнанню Микало І.В. банкрутом.

Представник відповідача вважає помилковою таку позицію позивача та представника боржника та зауважила на тому, що незважаючи на те, що провадження у справі № 5023/5540/12 про банкрутство ФОП Бутенко І.В. (попереднє прізвище Микало І.В. ) припинено з огляду на безпідставність його порушення, однак договори, які укладені в межах такої процедури, не були у встановленому законом порядку оспорені, відсутні судові рішення про визнання їх недійсними, відбувся подальший ланцюг переходу права власності на предмети іпотеки (власницею яких станом на момент набуття Іподекодержателем права власності вважає себе боржниця) з укладенням відповідних договорів, набувачі, які придбали таке майно, не визнані недобросовісними, майно від таких набувачів не було витребувано Микало І.В. ( Бутенко І.В. ), реєстрація про право власності за ФОП Бутенко І.В. ( Микало І.В. ) не поновлена. Крім того, існує презумпція правомірності правочину. Враховуючи наведене, представник відповідача наполягає на відсутності правових підстав для задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, судом встановлено наступне.

27.12.2007 між ВАТ "ВТБ Банк", правонаступником якого є ПАТ" ВТБ Банк" та Бутенко (в подальшому Микало) Інною Володимирівною (Позичальник) укладена Генеральна угода № 2 на підставі якої між Банком та Боржником укладено:

- Кредитний договір № 04.03-02/07-СК від 27.12.2007 з усіма змінами та доповненнями згідно з якими Банк надав Позичальнику кредитні кошти;

- Кредитний договір № 04.05-00/08-СК від 23.06.2008 з усіма змінами та доповненнями, згідно з якими Банк надав Позичальнику кредитні кошти.

З метою забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за Генеральною кредитною угодою та Кредитними договорами Банком з Позичальником укладено:

- Іпотечний договір № 04/05-00/08-СК-ДІ01 від 23.06.2008 з усіма змінами та доповненнями, посвідчений Шевченко В.Ю. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 4876 (надалі Іпотека 1). Згідно з умовами Договору Іпотеки -1, Банку в іпотеку передані нежитлові приміщення підвалу №№ 26, 30, 31, 32, 33, 34, 35, 36, 38, 39, 40 в літері "А-25" загальною площею 332,5 кв.м, АДРЕСА_2 ;

- Іпотечний договір № 04.03-02/07-ДІ01 від 27.12.2007 з усіма змінами та доповненнями, посвідчений Машковою С.Л. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 3960 (надалі Іпотека 2). Згідно з умовами Договору Іпотеки -1, Банку в іпотеку передані нежитлові приміщення цокольного поверху №№ 104-1,104-3,104-4, 104-6, 104-8, 104-13, 104-16, 104-17, 104-18, 104-19, 104-20, 104-18а, LXV. LXVа в літ "А-5", загальною площею 228,6 кв.м АДРЕСА_1 загальною площею 228,6 кв.м.

03.12.2012 Господарським судом Харківської області порушено провадження у справі № 5023/5540/12 про банкрутство ФОП Бутенко І.В.

07.12.2012 ухвалена постанова Господарського суду Харківської області про визнання ФОП Бутенко І.В. банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

17.12.2012 ухвалою Господарського суду Харківської області задоволено клопотання ліквідатора про роз`яснення постанови господарського суду Харківської області по справі №5023/5540/12 від 07.12.2012 року. Роз`яснено резолютивну частину постанови Господарського суду Харківської області по справі №5023/5540/12 від 07.12.2012 року наступним чином: "виконавчі провадження, які знаходиться у Жовтневому ВДВС Харківського МУЮ, відкриті стосовно Бутенко Інни Володимирівни (код НОМЕР_3 , зареєстрований: АДРЕСА_3 ), підлягають закінченню на підставі ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження", на підставі статті 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 52 Цивільного кодексу України. Майно боржника, підлягає звільненню з під арешту, а виконавчий документ підлягає поверненню ліквідатору". (На підставі зазначеної ухвали, в тому числі, скасовані заборони щодо Предметів іпотеки та виключено відомості про обтяження іпотекою з відповідного реєстру).

В подальшому 28.12.2012 ліквідатором ФОП Бутенко І.В. арбітражним керуючим Бєляєвою О.В. в рамках процедури банкрутства ФОП Бутенко І.В. укладені договори купівлі-продажу Предмету іпотеки 1 та 2 зі ОСОБА_4 , які посвідчені приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бондаренко Г.Ю.

17.09.2013 постановою Харківського апеляційного господарського суду, яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 08.07.2014, скасовано ухвалу Господарського суду Харківської області від 17.12.2012 року про роз`яснення резолютивної частини постанови справі №5023/5540/12, провадження у справі припинено. Апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність ознак неплатоспроможності у боржника - ФОП Бутенко І.В., відсутність безспірних кредиторських вимог до боржника, а, відтак, і відсутність підстав для порушення справи про банкрутство, визнання боржника банкрутом за ст.ст. 47-49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та безпідставність порушення такого провадження. З таким висновком погодився суд касаційної інстанції.

Однак, розглядаючи справу № 922/3822/20 (в межах справи про неплатоспроможність ФО Микало І.В. ) Господарський суд Харківської області зауважує на тому, що ані під час вирішення питання про припинення провадження у справі, ані після припинення провадження у справі питання про визнання недійсними договорів купівлі-продажу майна боржника (предметів іпотеки 1 та 2), укладених в межах процедури банкрутства ФОП Бутенко І.В., не порушувалось та не вирішувалось.

Як вбачається з даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у березні 2018 року право власності на Предмети іпотеки 1 та 2 перейшли від ОСОБА_4 до ТОВ "Тревізо -М" та ТОВ "Спейс МІ" відповідно.

В матеріалах справи міститься копія ухвали Дзержинського районного суду міста Харкова у справі № 638/16317/17 від 24.07.2019, з якої вбачається, що в межах даної справи Бутенко Іною Володимирівною заявлено зустрічний позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спейсі-МІ" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Тревізо-М", крім інших, треті особи ПАТ "ВТБ Банк", ТОВ "Фінансова Компанія "Поліс" про витребування майна з чужого незаконного володіння. Зазначеною ухвалою, крім іншого, прийнято відмову Бутенко Інни Володимирівни від її зустрічного позову про витребування майна з чужого незаконного володіння та закрито провадження у справі за такими вимогами. З копії ухвали вбачається, що майно, яке просила витребувати у ТОВ "Спейсі-МІ" та ТОВ "Тревізо-М" Бутенко І.В. , складалось саме з предметів іпотеки 1 та 2.

Крім того, в матеріалах справи міститься копія відмови від позову Бутенко І.В. у справі № 638/16317/17, підписана особисто Бутенко І.В .

В судовому засіданні Господарського суду Харківської області 28.01.2021 представник Микало І.В. ( Бутенко І.В. ) не заперечувала проти таких фактів.

18.11.2015 між ПАТ "ВТБ Банком" та ТОВ "ФК "Поліс" укладено Договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань, відповідно до яких, крім іншого, до ТОВ "ФК "Поліс" перейшло право вимоги за договорами Іпотеки № 04/05-00/08-СК-ДІ01 від 23.06.2008 та № 04.03-02/07-ДІ01 від 27.12.2007.

12.02.2019 приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. здійснив в Державному реєстрі речових прав на нерухому майно реєстрацію права власності на Предмети іпотеки 1 та 2 за ТОВ "ФК "Поліс", як за іпотекодержателем на підставі відповідного іпотечного застереження, що міститься в Договорі Іпотеки 1 та 2.

Господарським судом Харківської області встановлено, що звертаючись до суду з позовом про стягнення з ТОВ "ФК "Поліс" 2 746 635,29 грн, керуючий реструктуризацією зазначає в обґрунтування заявлених наступне:

В межах провадження у справі про неплатоспроможність Микало І.В. ( Бутенко І.В. ) ТОВ "ФК Поліс" заявлені грошові вимоги до боржника, які відхилені ухвалою Господарського суду Харківської області від 28.05.2020. Ухвала Господарського суду Харківської області за результатами розгляду вимог ТОВ "ФК "Поліс" залишена без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 02.09.2020.

Так, під час розгляду заяви ТОВ "ФК "Поліс" з грошовими вимогами до боржника Микало І.В. ( Бутенко І.В. ) встановлено, що рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 19.11.2012 по справі № 1607/692/2012 позов ВТБ банк до Боржника, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 04.03-02/07-СК від 27.12.2007 у сумі 2 355 840,65 грн - задоволено.

Після укладення між Банком та ТОВ "ФК "Поліс" договору про відступлення права вимоги ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 15.01.2019 у справі № 1607/692/2012 уточнену заяву ТОВ "ФК "Поліс" про залучення до участі у справі правонаступника, поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа про стягнення заборгованості за кредитним договором № 04.03.-02/07-СК від 27.12.2007 у загальному розмірі 2 355 840, 65 грн задоволено.

Суд, відмовляючи у задоволенні заяви з грошовими вимогами ТОВ "ФК "Поліс" до боржника, дійшов висновку про те, що іпотека повністю забезпечувала у разі звернення стягнення на її предмет розмір присуджених до стягнення рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області заборгованостей за кредитними договорами станом на момент постановлення зазначеного судового рішення про стягнення заборгованості за кредитними договорами. З огляду на наведене, суд зауважив на недоведеності розміру заявлених до боржника вимог з урахуванням того, що відбулось звернення стягнення на предмет іпотеки.

Враховуючи наведене, керуючий реструктуризацією, посилаючись на зазначені висновки суду, заявив даний позов, в якому вказує на те, що оскільки, за його розрахунками вартість предметів іпотеки, які набув у власність Іпотекодержатель, є більшою, ніж розмір присуджених до стягнення рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області грошових коштів, тому на підставі статті 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог.

Надаючи правову кваліфікацію правовідносинам сторін у даній справі, суд зазначає про наступне.

Відповідно до статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справі про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Відповідно до статті 12 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право звертатися до господарського суду та суду загальної юрисдикції у випадках, передбачених цим Кодексом. Арбітражний керуючий, крім іншого, здійснює заходи щодо захисту майна боржника.

Статтею 37 Закону України "Про іпотеку" унормовано, що Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Згідно частини 5 зазначеної статті Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Отже, з аналізу положень зазначеної статті, на яку в обґрунтування заявлених вимог посилається позивач, вбачається, що для наявності підстав її застосування необхідні наступні обставини:

- по-перше, відшкодування такої вартості відбувається саме ІПОТЕКОДАВЦЮ (особі, яка на момент набуття іпотекодержателем у власність предмета іпотеки є його (предмета іпотеки) власником). Отже, після переходу права власності до іпотекодержателя саме особа, від якої в таких момент переходить право власності на предмет іпотеки, має право на таке відшкодування;

- по-друге, вартість предмета іпотеки визначається на момент його набуття іпотекодержателем на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності.

Відповідно до статті 23 Закону України "Про іпотеку" у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

З встановлених вище обставин, які підтверджені наявними в матеріалах справи належними та допустимими доказами, вбачається, що СТАНОМ НА МОМЕНТ НАБУТТЯ ТОВ "ФК "Поліс" У ВЛАСНІСТЬ ПРЕДМЕТІВ ІПОТЕКИ 1 та 2 Микало Інна Володимирівна (Бутенко) НЕ БУЛА ВЛАСНИКОМ зазначених предметів іпотек. ОТЖЕ, НЕ БУЛА ІПОТЕКОДАВЦЕМ.

Відповідно до статті 23 Закону України "Про іпотеку" особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і несе всі його права і обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Зважаючи на викладене, суд доходить до висновку про відсутність у керуючого реструктуризацією та боржника права вимоги до іпотекодержателя про відшкодування на підставі статті 37 Закону України "Про іпотеку" вартості предмета іпотеки.

Суд відхиляє як необґрунтовані посилання керуючого реструктуризацією на те, що оскільки провадження у справі про банкрутство ФОП Бутенко І.В. припинено як безпідставно порушене, то все, що учинялось в межах даної справи не має жодних правових наслідків.

Так, позивач вважає, що оскільки первісний перехід права власності від боржника Микало І.В. (на той час Бутенко ) відбувся в межах процедури банкрутства ФОП Бутенко І.В., то такий перехід є незаконним, а укладені договори купівлі-продажу - недійсними. Оскільки первісні договори є недійсними, то наступні договори купівлі-продажу також є недійсними. Отже, за висновком позивача, перехід права власності на предмети Іпотеки 1 та 2 під час провадження у справі про банкрутство ФОП Бутенко І.В. не відбувся.

Однак, суд вважає помилковою таку позицію та висновки позивача, зважаючи на наступне.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Суд зауважує на тому, що факт переходу права власності на предмети іпотеки 1 та 2 до ОСОБА_4 , а в подальшому від нього до ТОВ "Спейсі-М" та ТОВ "Тревізо-М" та те, що саме зазначені особи були власниками такого майна на момент, коли ТОВ "ФК "Поліс" скористався своїм правом Іпотекодержателя та набув предмети іпотеки у власність, був достеменно відомий Микало (Бутенко) І.В. , що підтверджується її зверненням з позовом до зазначених осіб про витребування такого майна. Однак, в наступному Микало (Бутенко) І.В. використала своє процесуальне право щодо подання письмової заяви про відмову від заявлених позовних вимог до зазначених осіб.

У разі, якщо боржник ( Микало І.В. ) вважала, що перехід права власності на належне їй майно під час провадження у справі про її банкрутство відбувся незаконно, то вона мала можливість звернутись за захистом свого права у встановлений законом спосіб та в установленому законом порядку.

Однак, боржник не скористалась своїм правом на витребування майна з чужого незаконного володіння та реєстрації за собою права власності на майно, яке було предметом Іпотеки 1 та 2. Як встановлено та зазначено вище, боржник відповідною власною письмовою заявою відмовилась від заявлених нею позовних вимог про витребування майна з чужого незаконного володіння і така відмова прийнята судом. Відповідна ухвала суду набрала законної сили.

Крім іншого, позивач в обґрунтування своєї позиції у відповіді на відзив зазначає, що після скасування Харківським апеляційним господарським судом ухвали Господарського суду Харківської області від 17.12.2012 та припинення провадження у справі про банкрутство ФОП Бутенко І.В. дія іпотеки відновлена з моменту первинного запису в Державному реєстрі іпотек, оскільки відпала підстава виключення цього запису. Позивач вказує, що це означає що іпотека та заборона на нерухоме майно є дійсними з моменту внесення про них первинного запису в Державний реєстр іпотек та Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, речових прав на нерухоме майно, прав власності на нерухоме майно, іпотек та заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Позивач зауважує на тому, що записи про іпотеку відновлені, тому вважає, що його вимоги підлягають задоволенню.

Також позивач посилається на те, що Бутенко І.В. надано нотаріально посвідчену заяву від 21.11.2018 про те, що вона отримала письмову вимогу про усунення порушення (в порядку статті 35 Закону України "Про іпотеку") від 24.10.2018, надіслану ТОВ "ФК "Поліс" та не заперечує проти позасудового врегулювання її заборгованості.

Розглянувши зазначені доводи позивача та надаючи їм правову оцінку, суд зазначає про таке.

Суд вважає помилковим ототожнення Позивачем поняття "поновлення запису про Іпотеку" із поняттям "запису про право власності". Поновлення запису про іпотеку не означає, що, при цьому поновлено запис про право власності за боржником на майно, що є предметом іпотеки 1 та 2.

Верховний Суд України у постанові від 26.10.2016 у справі № 6-1382цс16 зазначив, що ухвалене судом рішення про скасування обтяжень нерухомого майна банкрута та виключення запису з Єдиного реєстру заборон, яке згодом було скасоване, не спростовує презумпції правомірності обтяження спірного нерухомого майна іпотекою на час його відчуження у процесі ліквідації, таке обтяження є чинним з моменту його первинної реєстрації в цьому реєстрі.

Із зазначеного висновку вбачається, що скасоване рішення суду не створює жодних правових наслідків. При цьому, Верховний Суд України в зазначеній постанові робить висновок про те, що іпотека, як обтяження, зберігає свою силу для нового власника, до якого перейшло право власності на предмет іпотеки в рамках процедури банкрутства.

Іпотекодержателем з урахуванням наведеного вище, відновлено своє право та поновлено запис про іпотеку. Однак, позивачем не надано належних та допустимих доказів про те, що в реєстрі поновлено запис про право власності за боржником на майно, яке є предметом Іпотеки 1 та 2.

Отже, суд зауважує на тому, що відновлення запису про обтяження не є тотожним відновленню права власності первісного іпотекодавця на предмети іпотеки 1 та 2.

Стосовно доводів позивача про те, що Бутенко І.В. надала нотаріально посвідчену згоду, суд зазначає про наступне.

В реєстрі за № 5339 приватним нотаріусом Корнійчук О.В. зареєстровано заяву Бутенко І.В. , в якій вона підтверджує отримання письмової вимоги про усунення порушення (в порядку статті 35 Закону України "Про іпотеку") від ТОВ "ФК "Поліс" та не заперечує проти позасудового врегулювання її заборгованості за Генеральною угодою та укладеними на її виконання кредитними договорами в тому числі згідно із застереженнями про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечних договорах.

Однак, така згода надавалась Микало (Бутенко) І.В. як боржницею за кредитними договорами та не змінює того факту, що станом на момент набуття ТОВ "ФК "Поліс" (Іпотекодержателя) права власності на предмет іпотеки право власності на предмети іпотеки 1 та 2 були зареєстровані за ТОВ "Спейсі-М" та ТОВ "Тревізо-М". Тобто іпотекодавцями на такий момент були саме ці особи, а не Микало І.В .

Суд відхиляє посилання позивача в обґрунтування заявлених вимог на ухвалу Господарського суду Харківської області від 28.05.2020 у справі № 922/46/20, якою відхилено грошові вимоги ТОВ "ФК "Поліс" до боржника, оскільки під час постановлення зазначеної ухвали предметом розгляду, дослідження та оцінки були обставини наявності та правомірності грошових вимог ТОВ "ФК "Поліс" до боржника, обставини щодо статусу Микало І.В. як іпотекодавця предметів іпотеки 1 та 2 НЕ розглядались.

При розгляді заявлених позовних вимог, суд зазначає про таке.

Реалізуючи передбачене ст. 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється під час розгляду справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Законодавчо визначенні способи захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Так, правовою підставою для звернення до господарського суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів (ст. 1 ГПК України), право на позов у особи виникає після порушення відповідачем її права, тобто захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо, буде воно порушено чи ні.

Згідно з ст. 2 ГПК України, господарський суд порушує провадження у справі за позовами, зокрема, суб`єктів, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Отже, вирішуючи переданий на розгляд господарського суду спір по суті, господарський суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, а також з`ясувати наявність чи відсутність факту порушення або оспорення відповідного права чи охоронюваного законом інтересу.

Так, як встановлено та зазначено вище, звертаючись з позовом у даній справі, позивач просить стягнути з відповідача кошти в порядку статті 37 Закону України "Про іпотеку" (у разі набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підстав оцінки суб`єктом оціночної діяльності, іпотекодержатель повинен відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя).

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів визнання у встановленому законом порядку договорів купівлі-продажу майна, яке є предметом Іпотеки 1 та 2, недійсними та підтвердження факту власності (боржника) на таке майно станом на момент його набуття у власність Іпотекодержателем.

Отже, оскільки позивачем не доведено факту, що станом на момент набуття Іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, боржник ( Микало І.В. ) була власником (Іпотекодавцем) набутих у власність предметів іпотек, суд доходить до висновку про відсутність порушеного права боржника на захист якого заявлені позовні вимоги.

З огляду на те, що суд дійшов висновку про відсутність у боржника статусу іпотекодавця і, як наслідок, відсутність права вимоги на підставі статті 37 Закону України "Про іпотеку" судом не досліджуються обставини щодо розміру заявлених позивачем вимог.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 129 ГПК України у разі відмови у задоволенні позовних вимог, судовий збір, сплачений за звернення з такими вимогами, покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 7, 8 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 129, 130, 169, 195, 232 - 235, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову керуючого реструктуризацією фізичної особи Микало І.В. відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу.

Повне рішення складено "08" лютого 2021 р.

Суддя В.О. Усатий